Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суду із позовною заявою до відповідача - [PERSON], третя особа - приватний нотаріус Тернопільського нотаріального округу [PERSON], про визнання права власності на 1/3 частину житлової квартири, що знаходиться у [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті її матері - [PERSON]. Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] року померла її мати, після чого відкрилась спадщина до складу якої входить вказана частка квартири. Звернувшись до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на значене майно, у його видачі їй було відмовлено з підстав наявності у правовстановлюючому документі на квартиру розбіжності у прізвищі матері, де замість «[PERSON]» вказано «[PERSON]», що і змусило її звернутись до суду за захистом свого порушеного права. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та з мотивів, викладених у позовній заяві, просила його задовольнити. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився та не надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, хоча своєчасно повідомлявся про час і місце судового розгляду, відтак, за згоди позивачки, відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд розглядає справу заочно, на підставі наявних в ній доказів. Приватний нотаріус Тернопільського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини таких дій та не надіславши на адресу суду заяви про розгляд справи за його відсутності, тому, на підставі ч. 2 ст. 77 ЦПК України, дану неявку суд розцінює як таку, що допущена без поважних причин і вважає, що розгляд справи слід провести без його участі на підставі наявних доказів. Суд, заслухавши пояснення позивачки, оглянувши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити з огляду на таке. [INFO] року народилась [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15 червня 1971 року, актовий запис № 13, здійснений у с. Ілавче, Теребовлянського району Тернопільської області. 25 червня 1998 року [PERSON] вийшла заміж за [PERSON] і обрала прізвище чоловіка - «[PERSON]». Про вказане свідчить копія свідоцтва про одруження серії [NUMBER], актовий запис № 648, здійснений 25 червня 1998 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради Тернопільської області. [INFO] року [PERSON] померла, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції 02 січня 2014 року, актовий запис № 04. Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої входить частка у квартирі [ADDRESS]. Вказане стверджується копією свідоцтва про право власності на житло, виданого 20 серпня 2003 року Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації згідно розпорядження (наказу) від 20 серпня 2003 року № 36329, відповідно до якого за померлою та її чоловікам, на праві спільної сумісної власності зареєстрована квартира [ADDRESS] . Однак у цьому свідоцтві прізвище [PERSON] вказано як «[PERSON]». Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, або рішенням суду (ч. 2 ст. 370 ЦК України). Судом не встановлено наявності домовленості між [PERSON] та її чоловіком, щодо часток в праві власності на вказану квартиру, а тому при визначенні часток слід виходити із засад рівності часток кожного із них. Отож частка [PERSON] у праві спільної власності на квартиру [ADDRESS] складала 1/3 і саме на неї відкрилась спадщина після смерті останньої. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У частині 1 ст. 1261 ЦК України зазначено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивачка є дочкою [PERSON], про що свідчить фотокопія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29 листопада 1993 року; актовий запис № 2875, здійснений 29 листопада 1993 року у відділі ЗАГСу Тернопільської міської адміністрації. [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Виконуючи дану вимогу закону позивачка звернулась до приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на 1/3 частину житлової квартири, що знаходиться у [ADDRESS] в порядку спадкування за законом, однак у його отриманні їй було відмовлено. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Таким чином позивачкаприйняла спадщину за законом після смерті її матері, до складу якої входить частка у зазначеній квартирі, однак позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, оформити на це майно право власності та розпоряджатись ним. Таке порушене право [PERSON] слід захистити шляхом визнання за нею права власності на це майно.

Outcome: approved