overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] (до шлюбу Гонтар) Л.В. звернулася до суду з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів з тих підстав, що як стверджує, з 26.10.2013 року вони з відповідачем перебували у шлюбі. Від подружнього життя у них народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Їхня сім'я не склалась, і вони припинили підтримувати сімейні стосунки та відповідач почав проживати окремо від сімї. Син проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою Осіївської сільської ради Бершадського району № 431. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання сина не надає, хоча здоровий, працездатний і має змогу це робити. Просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання сина в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про слухання справи у її відсутність, позов підтримує. Відповідач надав суду заяву про слухання справи у його відсутність, позов визнає. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини Судом встановлено, що на утриманні у позивачки знаходиться неповнолітній син [PERSON], [INFO], батьком якого є та в свідоцтві про народження дитини записаний відповідач. Як видно з довідки виданої Осіївською сільською радою Бершадського району № 431, дитина проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Враховуючи, що відповідач має змогу утримувати свою дитину, доказів про його хворобу чи наявність інших утриманців відповідач суду не надав, суд вважає справедливим стягувати з нього аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позивачкою заяви в суд і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з положеннями ч. 3 ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідачки в дохід держави, так як позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнений від сплати судового збору. На підставі ст.ст. 180, 182, 183, 191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] (до шлюбу прізвище - Голоднюк) [PERSON], [INFO], звернулась 12 серпня 2016 року в суд з цим позовом та наполягала на розірванні шлюбу з відповідачем [PERSON], [INFO], який вони зареєстрували 25 жовтня 1992 року у Новоселівській сільській раді Котовського району Одеської області, за актовим записом № 15. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Стверджувала, що життя з відповідачем не склалось, у звязку з різними характерами та поглядами на життя. Вважає, що подальше спільне життя та збереження сімї та примирення є не можливим. Від надання строку на примирення відмовилась. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Швець». Відповідач у судове засідання не зявився. Причин неявки суду не повідомив. Заперечень до позову не представив. Тому за згоди позивачки справу розглянуто у відсутність відповідача. Вислухавши позивачку та дослідивши обставини справи, беручи до уваги положення ст.24 СК України про те, що шлюб є добровільним союзом чоловіка і жінки, примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню, оскільки сім'ї між сторонами фактично не існує і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

Позивачка [PERSON]»єва А.М. звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON]»євим [PERSON] який зареєстровано 14 лютого 2014 року Виконавчим комітетом Новокиївської сільської ради Каланчацького району Херсонської області, актовий запис про шлюб № 3; неповнолітню доньку [PERSON] залишити проживати з нею; стягнути з відповідача на її користь витрати по сплаті судового збору. Мотивуючі свої вимоги позивачка вказує, що з 14 лютого 2014 року перебуває у шлюбі з [PERSON]»євим [PERSON] шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалося, у звязку з різними поглядами на життя та різними правилами співжиття. Шлюбні відносини фактично припинені, примирення неможливе. Позивачка [PERSON]»єва А.М. в судовому засіданні доповнила позовні вимоги та просила після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище «Сілант»єва». Відповідач [PERSON]»єв С.Р. в судове засідання не з»явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини своєї неявки суду не повідомив. Заяви про розгляду справи за його відсутності до суду не надсилав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 14 лютого 2014 року, який зареєстровано Виконавчим комітетом Новокиївської сільської ради Каланчацького району Херсонської області, актовий запис про шлюб № 3. [PERSON] шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON]»єву [PERSON], [INFO], актовий запис № 6 складений Виконавчим комітетом Новокиївської сільської ради Каланчацького району Херсонської області. Спільне життя між ними не склалося, у звязку з різними поглядами на життя та різними правилами співжиття. На даний час шлюбні відносини між ними фактично припинені. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, шлюб носить формальний характер. Спору щодо розподілу майна між сторонами немає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] є власником будинку за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на нерухоме майно від 21 листопада 2012 року. У вказаному будинку також зареєстрований відповідач по справі [PERSON], який в будинку з 2004 року не проживає, не несе ніяких витрат по утриманню житла та оплаті за комунальні послуги. На даний час він не скасував своєї реєстрації за вказаною адресою, що перешкоджає позивачу, як власнику будинку, реалізувати своє право в повному обсязі. Добровільно відповідач не бажає скасувати свою реєстрацію за вказаною адресою. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за вказаною адресою. Представник позивачки [PERSON] надав заяву, в якій просив суд розглядати справу без участі позивачки [PERSON] Позов підтримує повністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином . Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 16 ч. 2 ЦК України наведено перелік способів захисту цивільних прав, а також зазначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 71 ЖК України «при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців». У судовому засіданні достовірно встановлено, що позивачка є власником будинку за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на нерухоме майно від 21 листопада 2012 року (а.с. 4). У вказаному будинку також зареєстрований відповідач по справі [PERSON], що підтверджується довідкою Заудайської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області (а.с. 6). Відповідач у спірному будинку не проживає більше 6 місяців, що підтверджується довідкою Сезьківської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області від 05.10.2015 року № 269/03-13 (а.с. 7). Тому суд вважає, що його слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням за вказаною адресою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] є власником будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 01 вересня 2006 року та рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 29 квітня 2015 року. У вказаному будинку також зареєстрований відповідач по справі [PERSON], який в будинку з 2000 року не проживає, не несе ніяких витрат по утриманню житла та оплаті за комунальні послуги. На даний час він не скасував своєї реєстрації за вказаною адресою, що перешкоджає позивачу, як власнику будинку, реалізувати своє право в повному обсязі. Добровільно відповідач не бажає скасувати свою реєстрацію за вказаною адресою. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за вказаною адресою. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, в позові просила суд розглядати справу без її участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 16 ч. 2 ЦК України наведено перелік способів захисту цивільних прав, а також зазначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 71 ЖК України «при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців». У судовому засіданні достовірно встановлено, що позивачка є власником будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 01 вересня 2006 року та рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 29 квітня 2015 року (а.с. 18,20). У вказаному будинку також зареєстрований відповідач по справі [PERSON], що підтверджується довідкою Ічнянської міської ради Чернігівської області (а.с. 6). Відповідач у спірному будинку не проживає більше 6 місяців, що підтверджується актом обстеження від 19.02.2015 року, складеного депутатами Ічнянської міської ради (а.с. 5). Тому суд вважає, що його слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням за вказаною адресою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] є власником жилого будинку [ADDRESS], що підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав Краматорського міського бюро технічної інвентаризації № 30643460 від 17.07.2011 року, свідоцтвом про право на спадщину за законом від 24.06.2011 року. Відповідачі [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], зареєстровані за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідками Красноторської селищної ради № 2/62/02-40 від 14.08.2018 року, № 02-27/657 від 29.08.2018 року. Відповідачі [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], зареєстровані, але фактично не проживають за адресою [ADDRESS], з червня 2014 року, що підтверджується Актом про непроживання від 14.08.2018 року. Таким чином, суд вважає доведеними доводи позивача про те, що відповідачі порушують його право в користуванні власністю, у зв'язку з їх реєстрацією, але фактичним не проживаннямза адресою [ADDRESS]. Згідно ч. 1 ст. 242 ЦК України, батьки є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 160 Сімейного Кодексу України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, враховуючи визнання відповідачами позову, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі та відповідачів необхідно визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Крім того, у відповідності зі ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути в рівних частках витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн., які були понесені позивачем при звернені до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] є власником жилого будинку № 75 по вул. Астраханській в м. Краматорську Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 13.09.2007 року та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 17060682 від 14.12.2007 року. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], що підтверджується довідками Біленьківської селищної ради з місця проживання осіб № 4222 від 11.06.2018 року та № 4725 від 04.07.2018 року. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрований, але фактично не проживає за адресою [INFO], що підтверджується Актом про непроживання від 05.06.2018 року. \~ \~ \~ \~ Таким чином, суд вважає доведеними доводи позивача про те, що відповідач порушує його право в користуванні власністю, у звязку з його реєстрацією, але фактичним непроживанням за адресою Донецька область, м. Краматорськ, вул. Астраханська, буд. 75. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі та відповідача необхідно визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Астраханська, буд. 75. Крім того, оскільки позивачка ухвалою суду від 03.08.2018 року була звільнена від сплати судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

Позивачка [PERSON], є власником житлового будинку [ADDRESS]. В належному їй будинку зареєстрований [PERSON], [INFO]. Проте, [PERSON], з будинку виїхав за власним бажанням в серпні 2016 року. Перешкод в користуванні житлом йому ніхто не чинив, виїжджаючи відповідач забрав всі особисті речі, з часу вибуття участі у витратах та на утримання житла не приймає. В добровільному порядку відповідач знятись з реєстрації не бажає. Таким чином відповідач більше року не проживає у належному позивачці будинку [ADDRESS] і втратив право користування житлом та повинен бути знятий з реєстрації за вказаною адресою. Позивачка в судове засідання не з'явилася, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити в повному обсязі та розглянути справу в її відсутність. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Оцінивши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Визнати [PERSON], [INFO], [NUMBER] виданий 16.05.2014 року Миколаївським РС ГУДМС України в Одеській області, таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON], [INFO], оскільки відповідач у вищевказаному будинку не проживає, а лише зареєстрований, що підтверджується матеріалами справи копією паспорта [PERSON] ( а.с. 4 ), копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно ( а.с. 5 ), копією Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно ( а.с. 6 ), копією домової книги ( а.с. 7 - 8 ), копією довідки виданою виконавчим комітетом Миколаївської селищної ради ( а.с. 9 ), актом обстеження матеріально - побутових умов сім'ї ( а.с. 10 ). Реєстрація відповідача за зазначеною адресою не дозволяє позивачці розпоряджатись будинком на власний розсуд, та значно обмежує її права, оскільки для вчинення певних правочинів щодо будинку для забезпечення власних потреб, необхідна згода проживаючих в ній осіб. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] , є власником житлового будинку [ADDRESS] . В належному позивачці будинку зареєстрував своє проживання її колишній чоловік відповідач [PERSON] , [INFO] . Проте відповідач з будинку виїхав за власним бажанням. Шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується рішенням Миколаївського районного суду Одеської області від 01 жовтня 2009 року. Перешкод в користуванні житлом йому ніхто не чинив, виїжджаючи відповідач забрав всі особисті речі, з часу вибуття участі у витратах на утримання житла не приймав. В добровільному порядку відповідач знятись з реєстрації не бажає. Таким чином відповідач з жовтня 2009 року не проживає у належному позивачці будинку [ADDRESS] і втратив право користування житлом та повинен бути знятий з реєстрації за вказаною адресою. Реєстрація відповідача в належному позивачці житловому будинку заважає їй виконувати свої права, як власника житла, так як вона вимушена вказувати його як особу, що зареєстрована в будинку і сплачувати за нього платежі. Позивачка в судове засідання не з`явилася, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити в повному обсязі та розглянути справу в її відсутність. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Оцінивши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] , [INFO] , оскільки відповідач у вищевказаному будинку не проживає, а лише зареєстрований, що підтверджується матеріалами справи копією паспорта [PERSON] ( а.с. 5 - 6 ), копією Витягу про державну реєстрацію прав ( а.с. 7 ), копією технічного паспорту ( а.с. 8 - 15 ), копією рішення справа № 2 - 204/2011 ( а.с. 16 ), копією рішення справа № 2 - 724/2009 ( а.с. 17 ), довідками виданими виконавчим комітетом Андрієво - Іванівської сільської ради ( а.с. 18 -19 ). Реєстрація відповідача за зазначеною адресою не дозволяє позивачці розпоряджатись будинком на власний розсуд, та значно обмежує її права, оскільки для вчинення певних правочинів щодо будинку для забезпечення власних потреб, необхідна згода проживаючих в ній осіб. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

позивачка [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] . З 21 грудня 2007 року в цьому будинку зареєстрована відповідачка [PERSON], що є невісткою позивачки . Позивачка звернулася в суд з позовом визнати відповідачку такою, що втратила право на користування в її будинку жилим приміщенням . В підтвердження позову зазначає, що [PERSON] більше року без поважних причин не проживає в її будинку [ADDRESS]. Відповідачка [PERSON] позов визнала і пояснила , що вона в 2007 році вийшла заміж за сина позивачки і так як не мала де прописатися прописалась в її будинку по [ADDRESS]. Але в цьому будинку вона не жила , а лише деколи приходила туди переночувати. Вона з чоловіком позивачки розлучилася і має намір перепроситася в тому будинку , який їй буде виділений рішенням суду , так як вони з чоловіком в судовому порядку ділять майно. Вона з часу прописки в будинку [PERSON] і до сьогодні проживає в будинку своїх батьків в [ADDRESS]. Оцінивши подані докази , суд прийшов до висновку , що позов підлягає задоволеню з наступних підстав. Як вбачається з копії технічного паспорту житлового будинку [ADDRESS] , витягу про реєстрацію власності на нерухоме майно , будинкової книги до нього, то власником цього будинку є позивачка [PERSON] Довідкою виконкому Вороняцької сільської ради № 141 від 10 лютого 2014 року [ADDRESS], проте ніколи не проживала там та не проживає. Актами перевірки паспортного режиму від 21.12.2012 року, 20.03.2013 року, від 24.05.2013 року, 17.09.2013 року, 27.12.2013 року підтверджується, що відповідачка була відсутньою по [ADDRESS] на час складення цих актів. У відповідності до ст.405 ч.2 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад 1 рік , якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд встановив , що [PERSON] з часу реєстрації в будинку позивачки з 20.12.2007 року в цьому будинку фактично не жила , а проживала і проживає в будинку своїх батьків в [ADDRESS]. Отже , вона втратила право на користування в будинку позивачки жилими приміщенням.

Outcome: approved