Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до Баришівської районної державної адміністрації Київської області, Ярешківської сільської ради Баришівського району Київської області про визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на землю та визнання права власності на земельну ділянку. Позовні вимоги обгрунтовують тим, що 03 листопада 2015 помер [PERSON]. При житті [PERSON] склав заповіт, згідно якого все своє майно заповів [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входять земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Ярешківської сільської ради Баришівського району Київської області. [PERSON] звернулась до одинадцятої Київської міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Однак через порушення норм статей 377 ЦК України та ст. 120 ЗК України їй було відмовлено в оформленні права власності на спірні земельні ділянки. Так в 2010 році [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/3 частку земельних ділянок №40, кадастровий номер 3220288800:26:051:0055 та №40а, кадастровий номер 3220288800:26:051:1040, розташованих на території Ярешківської сільської ради Баришівського району Київської області загальною площею 4.208 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, але відповідно до законодавства України, [PERSON] не зареєстрував належним чином спадкові ділянки. В 2012 році [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/5 частку земельних ділянок №41 та №41а, розташованих на території Ярешківської сільської ради Баришівського району Київської області загальною площею 4.225 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На 4/5 частки земельних ділянок №41 та №41а, розташованих на території Ярешківської сільської ради Баришівського району Київської області загальною площею 4.225 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, свідоцтво про право власності на спадщину отримав [PERSON]. В подальшому [PERSON] помилково виготовив на своє ім,я державний акт серія КВ № 002906 на цілу успадковану земельну ділянку №41, №41а загальною площею 4.225 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Ярешківської сільської ради Баришівського району Київської області. Позивачі вважають, що за цих обставин порушуються їх законні права та інтереси і просять суд задовольнити позов та: визнати недійсним Державний акт на право власності на землю серія КВ №002906 про право власності на земельну ділянку, розташовану на території Ярешківської сільської ради Баришівського району Київської області загальною площею 4.225 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виданий на ім,я [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.05.2003 року за № 1-2569; визнати за [PERSON], [INFO], зареєстрованою за адресою: [INFO] право власності на 1/3 частку земельних ділянок №40, кадастровий номер 3220288800:26:051:0055 та №40а, кадастровий номер 3220288800:26:051:1040 розташованих на території Ярешківської сільської ради Баришівського району Київської області загальною площею 4.208 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; визнати за [PERSON], [INFO], зареєстрованою за адресою: [INFO] право власності на 1/5 частку земельних ділянок №41 та №41а, розташованих на території Ярешківської сільської ради Баришівського району Київської області загальною площею 4.225 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; визнати за [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO] право власності на 4/5 частки земельних ділянок №41 та №41а, розташованих на території Ярешківської сільської ради Баришівського району Київської області загальною площею 4.225 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; В судове засідання представник позивачів [PERSON] на розгляд справи не з,явилася. Позовні вимоги підтримує. Просить суд розглядати справу без її участі. Відповідач по справі Баришівська районна державна адміністрація Київської області свого представника на розгляд справи не направили. Не заперечують проти заявленого позову і просять справу розглядати без участі їх представника. Відповідач по справі Ярешківська сільська рада Баришівського району Київської області в судове засідання на розгляд справи свого представника не направили. Не заперечують проти заявленого позову і просять справу розглядати без участі їх представника. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 03 листопада 2015 помер [PERSON], який при житті все своє майно заповів [PERSON]. До складу спадщини входять земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Ярешківської сільської ради Баришівського району Київської області. Нотаріусом одинадцятої Київської міської державної нотаріальної контори було відмовлено в оформленні права власності на спірні земельні ділянки з відомих причин. В 2010 році [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/3 частку земельних ділянок: №40 та №40а, розташованих на території Ярешківської сільської ради Баришівського району Київської області загальною площею 4.208 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, але не зареєстрував належним чином спадкові ділянки. В 2012 році [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/5 частку вказаних земельних ділянок №41 та №41а, загальною площею 4.225 га. На 4/5 частки земельних ділянок №41 та №41а, загальною площею 4.225 га, свідоцтво про право власності на спадщину отримав [PERSON], який помилково виготовив на своє ім,я державний акт серія КВ № 002906 на цілу успадковану земельну ділянку №41, №41а загальною площею 4.225 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Ярешківської сільської ради Баришівського району Київської області. Встановлене судом підтверджується: - ксерокопіями паспортів на [PERSON] та [PERSON]; - ксерокопією свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON]; - ксерокопією заповіту від 06.12.2012 року, зареєстрованого в реєстрі за №5-1589; - ксерокопією Державного акту на право власності на землю серія КВ №002906 про право власності на земельну ділянку, розташовану на території Ярешківської сільської ради Баришівського району Київської області загальною площею 4.225 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виданий на ім,я [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.05.2003 року за № 1-2569; - ксерокопією свідоцтва про смерть [PERSON], серія 1-ОК №351475, виданого 06.11.2015 року; - постановою нотаріуса одинадцятої Київської міської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 09.06.2016 року; - ксерокопією спадкової справи №56/2016 до майна померлого 03.11.2015 року [PERSON]; - ксерокопією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.11.2010, зареєстровано в реєстрі за №2-52; - іншими матеріалами справи. Відповідно до Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації, зберігання державних актів на право приватної власності на землю, не передбачено можливості внесення у державний акт змін, шляхом його виправлення, так як підлягає переоформленню вся технічна документація. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації. Стаття 152 ЗК України зазначає, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків. Згідно з роз,ясненнями Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року №7 судам підвідомчі справи за заявами зокрема з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. При переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 року, згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК України до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після 31 грудня 2001 року в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до ст. 120 ЗК 2001 року на підставі цивільно - правових угод, а право користування на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем. До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 року, згідно із ст. 377 ЦК України, а з часу внесення змін до ст. 120 ЗК України від 27.04.2007 року №997-V- і згідно зі ст. 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку на якій вони розміщені без зміни її цільового призначення у розмірах, встановлених договором, а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. При переході права власності на будинок або його частину за договором довічного утримання до набувача переходило право на земельну ділянку де вони розташовані на умовах на яких ця ділянка належала відчужувачу. В разі переходу права власності на будівлі та споруди до кількох осіб, право на земельну ділянку визначалось пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди якщо інше не передбачено в договорі відчуження останніх, а при переході права власності на будівлі та споруди до фізичних або юридичних осіб, які не могли мати у власності земельні ділянки, до них переходило право користування земельною ділянкою. З 1 січня 2010 року до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до ст. 377 ЦК України і ст. 120 ЗК України в редакції від 05.11.2009 року №1702- V1. Відповідно до частини 2 статті 1272 Цивільного кодексу України, за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За змістом ч. 2 ст. 377 ЦК України та ч. 6 ст. 120 ЗК України кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у звязку з набуттям права власності на житловий будинок будівлю або споруду, є істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на ці об,єкти (крім багатоквартирних будинків). Згідно ч.2 ст.16, ч.1 ст.215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених ч.1-3, 5, 6 ст. 202 ЦК України зокрема у зв,язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства. Таким чином, з урахуванням зясованих та досліджених в судовому засіданні фактичних обставин, суд вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення, так як вимоги позивачів щодо визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку серія КВ №002906 про право власності на земельну ділянку, розташовану на території Ярешківської сільської ради Баришівського району Київської області загальною площею 4.225 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виданий на ім,я [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.05.2003 року за № 1-2569 є обґрунтованими і не суперечать чинному законодавству. Окрім того є підстави для визнання за ними права власності на частки земельних ділянок.

Outcome: approved