Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації. В обґрунтування позову вказують на те, що позивачам на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. Відповідно до технічного паспорту на квартиру [ADDRESS], зазначена квартира складається з приміщень: 1-житлова кімната, площею 7,2 кв.м, 2-житлова кімната, площею 13,8 кв.м, 3-житлова кімната, площею 11,3 кв.м, кухні, площею 10,0 кв.м, вбиральні (суміщеної), площею 3,6 кв.м, коридору, площею 4,9+2,0 кв.м. В зазначені й квартирі за реєстровані: позивачі - [PERSON], [PERSON], [PERSON], відповідач [PERSON]. У серпні 2004 року відповідач добровільно, без поважних причин залишив належну позивачам на праві приватної власності квартиру і більше до неї не повертався, зв`язок з квартирою втратив, його особистих речей в квартирі не має. Місце проживання або місце перебування відповідача позивачам не відомо. Факт не проживання відповідача за зазначеною адресою підтверджується заявами, складеними сусідами [PERSON], [PERSON], [PERSON], підписи яких посвідчені майстром КП «ЖХ Красногвардійського району» ДГС [PERSON], та виконуючим обов`язки директора КП «ЖХ Красногвардійського району» ДГС [PERSON] Реєстрація відповідачів за адресою належної позивачам квартири змушує останніх сплачувати додаткові грошові кошти в якості комунальних платежів і обмежує їхні права власників в користуванні і розпорядженні своїм майном, у разі необхідності продажу квартири, реєстрація відповідача буде перепоною цьому. [PERSON] та [PERSON] є людьми похилого віку, отримують невеликі доходи, тому сплачувати за відповідача комунальні послуги, які фактично не отримують, для останніх дуже тяжко, особливо на теперішній час, коли тарифи на ці послуги значно збільшилися. Реєстрація відповідача за адресою зазначеної квартири без його фактичного проживання також перешкоджає позивачам в оформленні субсидії на оплату комунальних послуг, у зв`язку з тим, що позивачі не можуть надати до відповідних органів довідку про склад сім`ї. На підставі викладеного позивач була вимушена звернутися до суду з даним позовом. У судове засідання позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] не зявилися, про день, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Третя особа, Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області у судове засідання не зявилися, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.\~\~ Згідно ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення позивачів, оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло виданого Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради від 10.07.2008 року, на підставі розпорядження № 8/56-08 від 10.07.2008 року (а. с. 13). Згідно довідки виданої КП «ЖГ Красногвардійського району за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Леваневського, б. 34, кв. 8 зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 22). Відповідно до заяви [PERSON], (паспорт серії АМ 168056, виданий Красногвардійським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 02.01.2001 року), від 19.11.2015 року, який проживає в [INFO], останній підтвердив факт не проживання відповідача [PERSON] в квартирі [ADDRESS] з серпня 2004 року. Заява посвідчена майстром КП «ЖХ Красногвардійського району» [PERSON] та в.о. директора КП «ЖХ Красногвардійського району» [PERSON] (а. с. 16). Згідно заяви [PERSON], (паспорт серії АН 401718, виданий Красногвардійським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 26.10.2005 року), від 16.11.2015 року, яка проживає в [INFO], остання підтвердила факт не проживання відповідача [PERSON] в квартирі [ADDRESS] з серпня 2004 року. Заява посвідчена майстром КП «ЖХ Красногвардійського району» [PERSON] та в.о. директора КП «ЖХ Красногвардійського району» [PERSON] (а. с. 18). Відповідно до заяви [PERSON], (паспорт серії АМ 987291, виданий Красногвардійським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 21.06.2002 року), від 16.11.2015 року, яка проживає в [INFO], остання підтвердила факт не проживання відповідача [PERSON] в квартирі [ADDRESS] з серпня 2004 року. Заява посвідчена майстром КП «ЖХ Красногвардійського району» [PERSON] та в.о. директора КП «ЖХ Красногвардійського району» [PERSON] (а. с. 20). У відповідності зі ст. 41 Конституції України кожний має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності здобувається в порядку, визначеному законом. Згідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. \~Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обовязків власник \~зобовязаний додержуватися моральних засад суспільства. \~ Відповідно до ст. 391 ЦК України \~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. \~ Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. \~ Права власника квартири визначені ст. 383 ЦК України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливо лише з підстав, передбачених законом. \~ Згідно ч. 2 ст. 405 \~ЦК України, член сімї власника житла втрачає право \~на користування житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, оцінивши усі докази, які були досліджені судом при розгляді справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність позивачами \~позовних \~вимог \~щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, оскільки останній не проживає у зазначеній квартирі з серпня 2004 року, атому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог про зняття з реєстраційного обліку [PERSON], суд зазначає наступне. Відповідно до\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи наведені приписи закону суд зазначає, що наявність рішення суду про визнання особи такою, що втратило право користування житловим приміщенням є самостійною підставою для зняття такої особи з реєстрації. Доказів в підтвердження того, що рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, не буде виконане та особа не буде знята з реєстраційного обліку позивачем не надано, а тому вимоги позивача є передчасними, у зв'язку з чим задоволенню не підлягають. Крім того, зазначені вимоги задоволенню не підлягають з тієї підстави, що будуть порушувати права субєкта владних повноважень, в даному випадку Красногвардійського відділу у місті Дніпропетровськ Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області та вимоги чинного законодавства, оскільки управління державної міграційної служби по справі є третьою особою, до якої не може бути предявлено вимог у межах розгляду даної цивільної справи. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, судовий збір у розмірі 487,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивачів. На підставі вищенаведеного ст.ст. 319, 383, 391, 405 ЦК України, та

Outcome: partial