Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із позовною заявою до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ДЕЛЬТА БАНК» В ОСОБІ УПОВНОВАЖЕНОГО ФОНДУ ГАРАНТУВАННЯ ВКЛАДІВ ФІЗИЧНИХ ОСІБ НА ЛІКВІДАЦІЮ АТ «ДЕЛЬТА БАНК» Кадирова Владислава Володимировича та ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» в якій просила: а) визнати недійсним договір відступлення права вимоги № 2286/К від 15.07.2020 року укладений між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» в частині відступлення права вимоги за кредитним договором № 0308/0708/88-204 від 17.07.2008 року; б) визнати недійсним договір відступлення прав вимоги №2286/К від 15.07.2020 року укладений між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» про відступлення прав вимоги за договором іпотеки № 0308/0708/204-Z-1 від 17.07.2008 року; в) стягнути солідарно з відповідачів судові витрати по справі, понесені у зв`язку зі сплатою судового збору. Мотивуючи свою заяву тим, що 17 липня 2008 року між нею та ПАТ КБ «СВЕДБАНК» було укладено кредитний договір № 0308/0708/88-204, згідно умов якого банк надав в користування їй грошові кошти в розмірі 26\~000 доларів США, строком користування 16 липня 2018 року.12 листопада 2010 року до даного договору укладено Договір про внесення змін та доповнень № 1 та договір про внесення змін та доповнень № 2 відповідно до якого встановлено новий строк користування кредитними коштами до 16 липня 2028 року включно. На забезпечення виконання умов кредитного договору від 16.07.2008 року було укладено договір іпотеки № 0308/0708/204-Z-1 від 17.07.2008 року. Також, на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки № 0308/0708/88-204-Р-1 від 17.07.2008 року та договір поруки № 0308/0708/204-Р-2 від 12.11.2010 року між [PERSON] та [PERSON] . Між ПАТ «СВЕДБАНК» та ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» укладено 25.05.2012 року договір продажу прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» набуло право вимоги за кредитами та забезпечувальними договорами. 15 липня 2020 року між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРВАНТІЯ», укладено договір про відступлення прав вимоги № 2286/К відповідно до якого банк передає у власність новому кредитору, а новий кредитор приймає у власність права вимоги до позичальника за кредитним договором. Новий кредитор сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі та у розмірі визначених договором. Крім того, 15 липня 2020 року між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРВАНТІЯ» було укладено договір купівлі продажу майнових прав № 2286/К/1. Вважає, що при укладені договорів відступлення прав вимоги за кредитним договором від 13.08.2019 року ПАТ «ДЕЛЬТА _БАНК» відступив ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» право вимоги в обмін на грошові кошти, тобто фактично відбулося фінансування однієї особи іншою за рахунок передачі останній грошової вимоги до третьої особи, що є основною ознакою факторингу. Отже за своєю юридичною природою є договором факторингу, що є підставою для визнання договору про відступлення правом вимоги недійсним. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.09.2020 року позовну заяву прийнято до свого провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного провадження без виклику сторін за наявними у справі доказами. Ухвалою суду від 28.01.2021 року здійснено перехід від розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Ухвалою суду від 27.04.2021 року зупинено провадження у справі. Ухвалою суду від 22.10.2021 року поновлено провадження у справі та призначено її до розгляду. ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ДЕЛЬТА БАНК» В ОСОБІ УПОВНОВАЖЕНОГО ФОНДУ ГАРАНТУВАННЯ ВКЛАДІВ ФІЗИЧНИХ ОСІБ НА ЛІКВІДАЦІЮ АТ «ДЕЛЬТА БАНК» Кадирова Владислава Володимировича належним чином повідомлені про день час та місце розгляду справи, однак до суду їх представники не з`явилися, правом відзиву не скористалися, будь яких клопотань на адресу суду від них не надходило. Представник відповідача ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» скористались правом подання відзиву в якому просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Вказали, що в позовній заяві позивачка посилається на те, що кредитний договір припинив свою дію внаслідок направлення кредитором вимоги про дострокове погашення заборгованості. Однак таке твердження не відповідає нормам діючого законодавства, оскільки основне зобов`язання позивачки продовжує бути чинним і невиконаним. Зазначили, що між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» було укладено договір відступлення права вимоги, метою якого є безпосередньо передання такого права. Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника. Відповідно до оскаржуваного договору Банк передає у власність новому кредитору, а новий кредитор приймає у власність права вимоги до позичальника за кредитним договором. При цьому, новий кредитор сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі та порядку, визначеному цим договором. Тож, в даному випадку все свідчить про те, що у відповідності до положень чинного законодавства, між сторонами було укладено саме оплачуваний договір відступлення права вимоги, а не договір факторингу, як зазначає позивачка. Позивачка та її представник до суду 09.12.2021 року не з`явилися, через канцелярію суду подали клопотання про розгляд справи без участі, позовні вимоги підтримали просили їх задовольнити. В судовому засіданні 09.12.2021 року представник відповідача заперечував щодо задоволення позовних вимог з підстав викладених в відзиві на позовну заяву. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Частиною 1\~ст. 4 ЦПК України\~визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним договору\~купівлі продажу прав вимоги, [PERSON] посилається на те, що\~в забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором в іпотеку передано квартиру [ADDRESS] , тому у кредитора відсутні правові підставі для передачі права вимоги за таким договором третім особам, що визначено у ст.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Тобто доводи позивача щодо недійсності договору про відступлення прав вимоги зводяться до незгоди з відчуженням спірної квартири. Судом встановлено, що 17 липня 2008 року між [PERSON] та ПАТ КБ «СВЕДБАНК» було укладено кредитний договір № 0308/0708/88-204, згідно умов якого банк надав в користування їй грошові кошти в розмірі 26\~000 доларів США, строком користування 16 липня 2018 року ( а.с. 6-9). Між [PERSON] та ПАТ КБ «СВЕДБАНК» 17 липня 2008 року було укладено договір іпотеки за № 0308/0708/204-Z-1, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Літвіновою І.І., за реєстраційним номером 4115. Відповідно до якого в іпотеку передано квартиру [ADDRESS] (а.с.15-18). Предметом договору іпотеки є квартира [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою за № 219145889 від 05.08.2020 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон на відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта рухомого майна ( а.с. 26 зворотній). 12 листопада 2010 року до договору іпотеки за № 0308/0708/204-Z-1, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Літвіновою І.І., за реєстраційним номером 4115 було внесено зміни та доповнення № 1 в якому біло продовжено строк повернення кредитивних коштів в строк до 16 липня 2028 року (а.с.19-20). Між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки № 0308/0708/88-204-Р-1 від 17.07.2008 року відповідно до якого поручитель зобов`язується перед банком відповідати за виконання зобов`язань щодо повернення коштів, наданих банку за кредитним договором № 0308/0708/88-204 від 17.07.2008 року ( а.с. 12). Договором про внесення змін та доповнень № 1 до договору поруки № 0308/0708/88-204-Р-1 від 17.07.2008 року змінено строк дії договору поруки, а саме до «16 липня 2028 року» ( а.с.13-14). ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ДЕЛЬТА БАНК» набуло право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами ПАТ КБ «СВЕДБАНК», зокрема за договорами № 0308/0708/88-204, а також за договором іпотеки № 0308/0708/204-Z-1 укладеними між ПАТ КБ «СВЕДБАНК» та [PERSON] .. За вихідним № 31.4.-08/2922/15 від 24.02.2015 року [PERSON] було направлено досудову вимогу про сплату протягом строку кредитного договору суми заборгованості ( а.с. 25). 15 липня 2020 року між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ДЕЛЬТА БАНК» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 2286/К, який посвідчений ПРИВАТНИМ НОТАРІУСОМ КИЇВСЬКОГО МІСЬКОГО НОТАРІАЛЬНОГО ОКРУГУ Шевченко Інною Леонтіївною, відповідно до якого банк передає у власність новому кредитору, а новий кредитор приймає у власність права вимоги до позичальника за кредитним договором ( а.с. 21-22). Також, між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ДЕЛЬТА БАНК» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» 15 липня 2020 року було укладено договір купівлі продажу майнових прав № 2286/К/1 відповідно до яких продавець передає у власність, а покупець приймає у власність майнові права, які виникли та/або можуть виникнути у майбутньому. Покупець сплачує продавцю за майнові права грошові кошти ( а.с. 23-24). Як зазначено вище, ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ДЕЛЬТА БАНК» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» уклали договір купівлі-продажу прав вимоги, за умовами якого банк передав товариству право вимоги за кредитним договором та\~договором іпотеки № 0308/0708/204-Z-1 від 17 липня 2008 року. Частиною першою статті 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою\~забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно з частиною першою статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (стаття 1079 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Отже, законодавством передбачений перелік підстав для визнання правочину недійсним. За правилами частини третьої статті 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). У постанові\~Великої Палати\~Верховного Суду\~від 16\~березня 2021\~року у\~справі №\~906/1174/18\~(провадження\~№ 12-1гс21) зроблено висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Згідно з частиною першою статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (стаття 517 ЦК України). Відповідно до статті 519 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором. Отже, необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог. Обставини щодо характеру та розміру заборгованості за кредитним договором не є підставами для задоволення позову про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги, а можуть бути\~предметом доказування у справах, наприклад, за позовом нового кредитора до боржника про стягнення заборгованості за кредитним договором чи звернення стягнення на майно для погашення такої заборгованості, або за позовом боржника у справі про витребування майна, на яке звернуто стягнення в позасудовому порядку, для погашення вимоги, яку боржник вважає недійсною. До схожих висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 28 липня 2021 року у справі № 761/33403/17. Зважаючи на викладене, суд доходить висновку про відсутність підстав для визнання договору про відступлення права вимоги № 2286/К від 15.07.2020 року недійсним. З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України в разі відмови в позові судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Outcome: dismissed