Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-07 00:00:00

позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія», треті особи на стороні відповідача без самостійних вимог приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Украінбанк» Міхно Сергій Семенович про визнання виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за №13630 від 11.09.2018, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем про звернення стягнення на магазин «[INFO]», загальною площею 265,3 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку, площею 0,0393 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] за борговими зобов`язаннями боржника [PERSON] за Кредитною угодою №341 від 18.07.2007 на користь ПАТ «Українська інноваційна компанія» та за рахунок коштів отриманих від реалізації предмету іпотеки задовольнити вимоги стягувача у розмірі 2 319 438,48 грн. таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що виконавчий напис здійснено з порушенням вимог чинного законодавства. Вказують, що відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис нотаріуса при наявності умов щодо дії строків виникнення права вимоги, вчиняється на підставі документів, які підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ч. 2 ст. 87 Закону України «Про нотаріат»). Також зазначають, що дії Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія»пов`язані з вчиненням виконавчого напису нотаріуса є недобросовісними, що з моменту виникнення боргу позичальника сплинув строк позовної давності. Зазначають, що подані Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія»документи не підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. А за таких обставин нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис та є обґрунтований сумнів у законності виконавчого напису №13630 від 11.09.2018, посилаються на норми законодавства та судову практику. Вважають, що вищезгаданий виконавчий напис нотаріуса підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, оскільки суперечить цивільному законодавству, згідно з яким нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Всупереч вищенаведеним нормам, оспорюваний ними виконавчий напис, вчинений нотаріусом на підставі недостовірних даних стягувача про наявність безспірної заборгованості [PERSON] перед Публічним акціонерним товариством «Українська інноваційна компанія». Оскільки Публічне акціонерне товариство «Українська інноваційна компанія»надало сумнівний розрахунок заборгованості по кредиту, який не відповідає положенням ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», тобто не може вважатися первинним документом бухгалтерської звітності. Вчинення оскаржуваного виконавчого напису нотаріусом відбулось з порушенням з дня виникнення права вимоги минуло більше 4-х років. З посиланням на норми законодавства прохають визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. У ході судового розгляду представник позивача [PERSON] позов підтримав повністю, з підстав, зазначених у ньому та прохають його задовольнити. Представник відповідача ПАТ «Українська інноваційна компанія» Пилип В.М., позову не визнав, прохає у позові відмовити з підстав зазначених у запереченнях проти позову . Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович в судове засідання не з`явився, подав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов не визнав, прохає у позові відмовити. В своїх запереченнях зазначив, що при вчиненні ним оспорюваного виконавчого напису були дотримані вимоги Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Виконавчий напис вчиняється виключно за документально оформленими вимогами,які викладені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, тільки за наявності всіх умов, передбачених Законом №3425-XXІІ. Безспірність вимог визначається не нотаріусом або стягувачем, а відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи третя особа - уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Украінбанк» Міхно Сергій Семенович в особі представника в судове засідання не з`явився. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази у справі суд дійшов висновку, що позов підставний і підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України встановлено загальний строк позовної давності який складає три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Строком договору є час,протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке відбувається під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України). Згідно зі ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Таким чином, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 18 ЦК України, ст. 87 Закону України «Про нотаріат»). Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченою угодою, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються, зокрема, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 травня 2015 року № 6-158цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для судів. Так, в судовому засіданні встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 18.07.2007 між АТ «Український інноваційний банк» та [PERSON] було укладено Договір іпотеки за реєстровим №1979 та 30.07.2007 Договір про внесення змін та доповнень до Іпотечного договору за реєстровим №2174 в рахунок забезпечення виконання вимог іпотекодержателя, що випливають з Кредитної угоди №341 від 18.07.2007 та додаткової угоди б/н від 30.07.2007 до кредитної угоди №341 від 18.07.2007, які були укладені між [PERSON] та АТ «Український інноваційний банк». З умов зазначеного кредитного договору вбачається, що за кредитним договором та додатковою угодою до кредитного договору позичальник - [PERSON] повинен був повернути банку - АТ «Український інноваційний банк» суму кредиту, процентів, тощо до 17.07.2022. Погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником щомісячно рівними частинами в сумі 695 дол. США сума кредиту та 679,54 дол. США процентів. З умов зазначеного договору іпотеки вбачається, що предметом договору іпотеки є забезпечення вимог АТ «Український інноваційний банк» як іпотекодержателя, що випливають з кредитної угоди №341 від 18.07.2007, додаткових угод до неї, укладених протягом строку її дії. Судом встановлено, що Публічне акціонерне товариство «Українська інноваційна компанія» повідомленням від 19.09.2017 на адресу [PERSON] повідомило останнього про необхідність погашення всієї наявної заборгованості за кредитним договором №341 від 18.07.2007. Також Публічне акціонерне товариство «Українська інноваційна компанія» повідомленням від 03.07.2018 на адресу [PERSON] повідомило останнього про намір Іпотекодержателя у позасудовому порядку, відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку» та п. 6.4. Іпотечного договору, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0393 га та магазину « [INFO] » загальною площею 265,3 кв.м., що розташовані за адресою [ADDRESS] . 11.09.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №13630, згідно якого приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійовичпропонує звернути стягнення на магазин «[INFO]», загальною площею 265,3 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку, площею 0,0393 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , власником яких є [PERSON] на. Зазначене нерухоме майно відповідно до Договору іпотеки, посвідченого 18.07.2007, приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Волинської області Данилевич О.І., за реєстровим №1979, Договору про внесення змін та доповнень до Іпотечного договору, посвідченого 30.07.2007, приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Волинської області Данилевич О.І., за реєстровим №2174, було передане в іпотеку в забезпечення зобов`язань [PERSON] по Кредитній угоді №341 від 18.07.2007, кредитором за яким є ПАТ «Українська інноваційна компанія». Боржник по кредитному договору є [PERSON] . За рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки, нотаріус пропонує задовольнити вимоги стягувача у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання боржником умов кредитної угоди за період з 14.07.2016 по 03.07.2018 а саме: заборгованість за кредитом - 1 655 920, 84 грн.; заборгованість за відсотками за користування кредитом - 663 517,64 грн. Загальна сума заборгованості становить 2 319 438,48 грн. та сума плати, що здійснена Стягувачем за вчинення виконавчого напису. 14.09.2018 приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Шульженко Ігорем Сергійовичем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження у ВП№5722627 про примусове виконання виконавчого напису №13630 від 11.09.2018. 13.09.2010 року рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області у справі №2-1340/10 було задоволено позов АТ «Український інноваційний банк» в особі Луцької філії АТ «Укрінбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Судом вирішено стягнути з [PERSON] на користь акціонерного товариства «Український інноваційний банк» в особі Луцької філії АТ «Укрінбанк» заборгованість за кредитною угодою в сумі 57351 грн. 32 коп. та судові витрати. З тексту вказаного рішення слідує, що спірні правовідносини виникли з кредитної угоди №341 від 18.07.2007 та додаткової угоди б/н від 30.07.2007 до кредитної угоди №341 від 18.07.2007, укладеної між [PERSON] та акціонерним товариством «Український інноваційний банк» тобто між тими самими сторонами у спорі, що розглядається у цій справі. Позивачем в судовому засіданні подано розрахунок щодо спалти грошових коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №341 від 18.07.2007 та розрахунок залишку заборгованості станом на 03.07.2018. З аналізу яких слідує, що за період дії кредитного договору [PERSON] сплатив 61 875,68 дол. США кредиту, 86 051,30 дол. США процентів за користування кредитом, 59 934,22 грн. комісії та 4 570,50 грн. пені. Заборгованість за кредитом складає 63 124,32 дол. США по кредиту, 25 293,54 дол. США процентів за користування кредитом та 22 347,99 дол. США пені. З досліджених в судовому засідання розрахункових документів слідує про часткову оплату [PERSON] 901,63 грн., 1715,43 грн., 1425 дол. США, 1440 дол. США, 1390 дол. США, 1390 дол. США та 996,93 грн. оплат за погашення заборгованості по кредитному договору №341 від 18.07.2007 року. І зазначених документів можна зробити однозначний висновко про існування між сторонами спору по сумі заборгованості. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Підпунктом 2.3. п.2 Глави 16 Розділу ІІ. Порядку, визначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів із моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від Іпотекодавця, а згідно підпунктів 3.1., 3.2. п.3 Глави 16 Розділу ІІ. Порядку, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Пункт 3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачає: «3. Умови вчинення виконавчого напису 3.1. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. 3.2. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. 3.3. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. 3.4. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. 3.5. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.». Відповідно до п.1 Переліку документів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до п.п.284, 286 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у цьому переліку. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржується до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд перевіряє доводи боржника в повному обсязі й встановлює чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису, відповідно до правовій позиції Верховного Суду України викладеної у Постанові від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, який враховується судом відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України. За виконавчим написом проведено стягнення заборгованості за період 14.07.2016 по 03.07.2018. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до положень ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З дослідженої інформації про сплачені грошові кошти вбачається, що останнім місяцем виконання грошових зобов`язань [PERSON] за кредитною угодо є грудень 2014 року. З огляду на зазначене обґрунтованим є той факт, що ПАТ «Українська інноваційна компанія» дізналася про своє порушене право з грудня 2014 року. Відтак, аналізуючи наведені норми чинного законодавства та встановлені по справі обставини, враховуючи умови кредитної угоди, є очевидним той факт, що між сторонами мало місце порушення кредитного зобов`язання, та останній платіж за кредитною угодою було здійснено у 10.12.2014, а тому враховуючи навіть наявне повідомлення ПАТ «Українська інноваційна компанія» про порушення основного зобов`язання від 19.09.2017 та факт розгляду спору між сторонами спору за цією ж кредитною угодою з ще у 2010 році, наявність інформації про виконання чи невиконання зазначеного рішення не вбачається за можливе з`ясування з інформації про сплачені грошові кошти, є очевидним той факт, що розмір заборгованості позичальника зазначений у виконавчому написі нотаріуса є беззаперечно сумнівним. Наведені підстави в цілому відповідають позиції Верховного Суду України, викладеній в Постанові від 02 грудня 2015 року по справі №6-249цс15, яка була прийнята за результатами перегляду ухвали суду касаційної інстанції. Отже, з урахуванням вищевикладеного, строк позовної давності щодо задоволення забезпечених іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки, сплив та підтверджує, що приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за №13630 від 11.09.2018 вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем про звернення стягнення на магазин «[INFO]», загальною площею 265,3 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку, площею 0,0393 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] за борговими зобов`язаннями боржника [PERSON] за Кредитною угодою №341 від 18.07.2007 на користь ПАТ «Українська інноваційна компанія» та за рахунок коштів отриманих від реалізації предмету іпотеки задовольнити вимоги стягувача у розмірі 2 319 438,48 грн., не переконався належним чином у безспірності розміру сум, які підлягають стягненню за виконавчим написом та у безспірності характеру правовідносин сторін, з даних обставин суд убачає факт існування спору між сторонами, як кредитором та боржником, тому позов підлягає задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved