Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-21 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із позовом до відповідача, просить визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 98 будинку №19 на вул. Володимира Великого в м. Дрогобичі Львівської області. Свої вимоги мотивує тим, що вони є власниками зазначеної нерухомості, які перебувають у родинних відносинах. Відповідач, який є для [PERSON] колишнім чоловіком та татом для [PERSON], колишнім зятем для [PERSON], декілька років не проживає за місцем своєї реєстрації, його місце проживання позивачам не відоме, по сьогоднішній день добровільно не знявся з реєстрації. Таким чином така обставина перешкоджає позивачам у праві вільно користуватись своїм майном, а тому звертається до суду із даним позовом. Судом встановлено, що ухвалою судді від 13 червня 2018 року позовну заяву [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження. Ухвалою судді від 13.06.2018 року запропоновано відповідачу [PERSON] в п'ятнадцятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали подати до суду відзив на позовну заяву, роз'яснено наслідки ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, право пред'явити зустрічний позов. Учасникам справи роз'яснено, що відповідно до частини п'ятої\~статті 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Сторонам роз'яснено також, що за клопотанням однієї зі сторін розгляд справи може проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та строки подання такого клопотання. У встановлений ухвалою термін відповідачем відзив на позовну заяву не подано, зустрічний позов не пред'явлено, від учасників справи клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не надійшло. Відповідача про дату, час та місце слухання справи, зокрема шляхом оголошення на офіційному сайті Дрогобицького міськрайонного суду. Відповідач, не надав суду своїх заперечень у відзиві. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову дає суду право при розгляді справи обмежитися доказами, наявними в матеріалах справи. Розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників , відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин, суд, за правилами\~ст. 279 ЦПК України, вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши та перевіривши зібрані по справі докази, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно з вимогами\~статті 264 ЦПК\~під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.. Згідно з ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. З матеріалів справи встановлено, згідно свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) від 07.07.2006 року, комісією з питань приватизації житла при виконкомі Дрогобицької міської ради [PERSON], [PERSON], [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] (а/с 13). Як вбачається з копії будинкової книги в квартирі [ADDRESS] зареєстрованими значаться зокрема : [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а/с 17-19). З копії рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області 25.01.2018 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а/с 11). Як вбачається з актів обстеження факту не проживання особи за місцем реєстрації від 27.10.2017, 26.01.2018, 11.05.2018 затверджених Директором КП «Житлово-експлуатаційним обєднанням» Дрогобицької міської ради відповідач [PERSON] відсутній за місцем своєї реєстрації та не проживає у вищевказаній квартирі від 16.11.2016 року , тобто понад рік . (а/с 14,15,16). Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року Першого протоколу та протоколів № 2, № 4,№ 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб Відповідно до п.3 Листа ВССУ від 28.01.2013 року « Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» при розгляді справ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, судам необхідно розрізняти правовідносини, які виникають між власником та колишнім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сімї, колишніми членами його сімї, а також членами сімї колишнього власника житла. У першому випадку власник житла має право вимагати визнання колишнього власника таким, що втратив право користування, та зняття його з реєстрації. При цьому втрата права користування житловим приміщенням є наслідком припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла. У постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. З врахуванням наведеного, з метою недопущення подальшого порушення права позивача на вільне користування та розпорядження належним йому майном, суд приходить до висновку про підставність позовних вимог. А тому, позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі та визнати відповідача таким, що втратив право на користування зазначеним житловим приміщенням. Враховуючи викладене та

Outcome: approved