Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

Позивачка 24.06.2020 звернулася до суду із вказаним вище позовом в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1000 грн. щомісяця, починаючи від дня подання позову до суду та до зміни матеріального або сімейного стану когось з подружжя. В обґрунтування своїх вимог позивачка вказала, що вона з 28.04.1995 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них з відповідачем спільних дітей не має. Шлюбні відносини між ними фактично припинилися восени 2018 року, після чого вони стали мешкати окремо. Під час шлюбу, а саме 22 грудня 2016 року вона була визнана особою з інвалідністю 2-ої групи безстроково внаслідок загального захворювання (онкологія), у зв`язку з чим вона перебуває на «Д»- обліку. У зв`язку з захворюванням вона змушена періодично проходити курси реабілітації та інші обов`язкові медичні процедури, і змушена щомісяця нести додаткові витрати на своє лікування. Єдиним джерелом її існування є її пенсія за віком, розмір якої станом на сьогоднішній день складає 2167,66грн. Відповідач є пенсіонером та отримує щомісяця пенсію, розмір якої складає приблизно 6000грн. на місяць. Будучі обізнаним щодо її хвороби та інвалідності, відповідач не надає їй ніякої матеріальної допомоги на її утримання, тобто фактично ухиляється від виконання обов`язку, покладеного на нього ст.90 СК України. При цьому відповідач ніякими хронічними хворобами не страждає, на обліку в медичних установах не перебуває, інших утриманців не має, не є стороною боржника у будь-якому виконавчому провадженні, у зв`язку з чим вважає, що відповідач має змогу щомісяця надавати їй матеріальну допомогу на її утримання. 21.07.2020, після отримання інформації щодо зареєстрованого місця проживання відповідача, відкрито провадження у справі суддею [PERSON]., ухвалено здійснювати судовий розгляд у порядку загального позовного провадження, призначено відкрите підготовче судове засідання на 26.10.2020. Розгляд справи не було завершено у зв`язку зі звільненням судді [PERSON] у відставку рішенням ВРП від 25.08.2020. За результатами повторно проведеного автоматизованого розподілу справ між суддями, 14.09.2020 справу передано на розгляд складу суду із головуючою Лизенко І.В. Розгляд справи розпочато в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Призначено справу до судового розгляду на 13.11.2020, яке відкладено на 16.12.2020, 23.02.2020. Позивачка в судове засідання не з`явилася, у наданій заяві просила в розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, у надісланій на адресу суду заяві просив розглянути справу без його участі, оскільки він не може прибути на засідання суду у зв`язку з хворобою. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що 28 квітня 1995 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, виданого Золотівською міською Радою м.Первомайська Луганської області (а.с.4). Позивачка є особою з інвалідністю ІІ групи за загальним захворюванням, інвалідність встановлена безстроково, отримує пенсію по інвалідності (а.с.5). Відповідно до виписних епікризів Луганського обласного клінічного онкологічного диспансеру ХТО №1, [PERSON] протягом 2016 року систематично перебувала на стаціонарному лікуванні (а.с.7-11). З довідки про доходи, виданої Попаснянським районним управління ПФУ в Луганській області вбачається, що на травень 2020 року розмір пенсії позивачки становить 2267 гривень 66 копійок (а.с.6). З довідки про доходи, виданої Попаснянським районним управління ПФУ в Луганській області вбачається, що на травень 2020 року розмір пенсії відповідача становить 5777,30 гривень (а.с.18). Згідно ч.1-3 ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той з подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом першої, другої чи третьої групи. Частиною 4 ст.75 СК України передбачено, що один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Згідно правової позиції Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, висловленої у рішенні від 13.04.2016 року в справі № 6-3066цс15, коли особа отримує пенсію по інвалідності, що забезпечує її прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, її не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги. Таким чином, право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом. Згідно із статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімуму для осіб, які втратили працездатність складає: з 1 січня 2020 року -1738 грн., з 1 липня - 1712 грн., з 1 грудня -1769 грн. Згідно із статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімуму для осіб, які втратили працездатність складає: з 1 січня 2021 року -1769 грн., з 1 липня - 1854 грн., з 1 грудня -1934 грн. Враховуючи, що розмір пенсії позивачки перевищує встановлений законом прожитковий мінімум для непрацездатих осіб, то згідно ч.4 ст. 75 СК України позивачка не є такою, що потребує матеріальної допомоги. Таким чином, суд вважає, що обов`язкові умови для стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини, передбачені ст.75 Сімейного кодексу України відсутні, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed