Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися 31.08.2011 року до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на частину квартири. [PERSON] 29.01.2013 року подав до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON], [PERSON] про визначення часток у спадщині, яка ухвалою суду від 20.03.2013 року обєднана з первісним позовом в одне провадження. У звязку із смертю 06.06.2013 року позивача [PERSON], до участі у справі залучено його правонаступника [PERSON] Позивачі в обґрунтування своїх позовних вимог, посилалися на те, що 03 липня 2010 року померла їх матір - [PERSON].Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 2/3 частин трикімнатної квартири загальною площею 57,58 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], які померла матір заповіла їм.Інша 1/3 частина зазначеної квартири належить відповідачу [PERSON] чоловіку матері, який, як пенсіонер, є непрацездатною особою та має право на обовязкову частку спадщини, яка складає 1/9 частку спірної квартири. Таким чином, позивачі мають право на спадкування 5/9 часток вищевказаної квартири, а саме по 5/18 часток квартири кожний, однак у видачі свідоцтв про право власності на спадщину за заповітом їм було відмовленонотаріусом, у зв'язку із тим, що правовстановлюючий документ на вищевказану частину квартири у них відсутній та через суперечку між спадкоємцями. Відповідач утримує документи, необхідні їм для здійснення заходів щодо прийняття спадщини, оскільки із змістом заповіту не згоден, тому вони змушені звернутися до суду та просять визнати за кожним із них право власності на 5/18 частку спірної квартири. Зустрічний позов [PERSON] обґрунтовує тим, що спірна квартира належала його дружині [PERSON], її померлій матері [PERSON] та йому на праві спільної сумісної власності, тому він вважає, що після смерті матері його дружини - [PERSON] їм з дружиною належало по 1/2 частці квартири, їй - як дочці, а йому - у звязку з фактичним мешканням в спірному житлі, як члену її сімї. Таким чином, майно, яке заповідала [PERSON] складається з 1/2 частки спірної квартири. Він, як непрацездатна особа, має право на обовязкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту, тобто на 3/4 частки усього спадкового майна, тому просив визнати за ним право на обовязкову частку у спадщині після смерті дружини, в розмірі 3/4 частин всього спадкового майна. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні присутніми не були, скориставшись правом представництва відповідно до ст. 38 ЦПК України. Представник позивачів [PERSON] підтримав позовні вимоги, обґрунтовуючи їх обставинами, викладеними в позовній заяві, просив позов задовольнити у повному обсязі, заперечував проти зустрічного позову, оскільки померлій [PERSON] на законних підставах за життя належало 1/3 частина спірної квартири та після смерті своєї матері [PERSON] вона , як спадкоємиця першої черги , прийняла належну матері 1/3 частину квартири, тому вимоги [PERSON] щодо зміни розміру частки з 2/3 на 1/2 є необгрутнованими, просив у його задоволенні відмовити. Відповідач [PERSON] заперечував проти первісного позову, у звязку з тим, що невірно визначено розмір обовязкової частки, просив у задоволенні позову відмовити, підтримав зустрічний позов, просив його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] підтримав зустрічні позовні вимоги, просив їх задовольнити, у задоволенні первісного позову відмовити. Вислухавши представників сторін, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов висновку, що первісні позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, а зустрічні позовні вимоги слід задовольнити частково. У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивачі у справі [PERSON] та [PERSON] є рідними синами померлої 03.07.2010 року [PERSON]В./а.с.15/. Відповідач [PERSON] перебував з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 07.09.1977 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу І-КИ №478991, виданим Дзержинським відділом РАЦС м.Кривого Рогу, актовий запис №1533 /а.с.43/. [PERSON] померла 03.07.2010 року, що вбачається з свідоцтва про смерть І-КИ №349402, виданого Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану КМУЮ Дніпропетровської області 03.07.2012 року, актовий запис №605 /а.с.44/. За життя [PERSON] залишила заповіт, посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу 07.04.2010 року за реєстровим номером 801, згідно якого усе належне їй майно заповідала [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах кожному /а.с.11/. На підставі їх заяв про прийняття спадщини за заповітом №№ 804,805, поданих до Третьої криворізької державної нотаріальної контори 03.09.2010 року, відкрито спадкову справу за номером 416/2010 /а.с.8,9,15/. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з 2/3 частин трикімнатної квартири загальною площею 57,58 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Зазначена квартира належала на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло №Дз 1493 від 24.11.1994 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства: [PERSON] та членам її сімї [PERSON], [PERSON] /а.с.41/ . Після смерті 16.05.1999 року [PERSON] належну померлій 1/3 частину трьохкімнатної квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом , виданого 26.05.2003 року Третьою Криворізькою державною нотаріальною конторою, зареєстрованого за номером 1-1334 /а.с.12/ та в КП «КБТІ» 13.06.2003 року /а.с.10/ отримала її дочка [PERSON]. Таким чином, на момент своєї смерті - 03.07.2010 року [PERSON] була власницею 2/3 частин спірної квартири. Оскільки [PERSON] за життя було складено заповіт, спадкоємцями після її смерті є особи зазначені в заповіті - [PERSON] та [PERSON], які в установлений законом строк звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після смерті матері, але постановою державного нотаріуса Третьої Криворізької державної нотаріальної контори [PERSON], від 05.08.2011 року спадкоємцям у видачі свідоцтв про право власності на спадщину за заповітом було відмовлено, у зв'язку із тим, що у них відсутній правовстановлюючий документ на вищевказану частину квартири та через суперечку між спадкоємцями /а.с.15/. Згідно ст. 1241 ЦК України непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) спадкують половину частки, яка б належала кожному з них у разі спадкування за законом. Відповідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Таким чином, крім спадкоємців за заповітом, спадкоємцем за законом є непрацездатний чоловік померлої 03.07.2010 року [PERSON] [PERSON], [INFO], який є пенсіонером та на момент смерті дружини був зареєстрований разом із нею за адресою: [ADDRESS], тому фактично прийняв спадщину /а.с.13/. Суд вважає доведеним належними доказами факт, що розмір частки спірної квартири, що належала [PERSON] за життя складає 2/3 частки, отже саме на це спадкове майно після її смерті відкрилась спадщина. Відповідно до вищеназваного заповіту спадкоємцями на дане майно є сини померлої [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Отже, якщо б спадкодавцем [PERSON] не був складений заповіт , то спадкування здійснювалось би на підставі закону та спадкоємцями першої черги є: чоловік [PERSON] та її сини [PERSON] та [PERSON] У цьому випадку згідно із ст. 1278 ч.1 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині були б рівними. Відповідач [PERSON] є непрацездатним вдівцем, тому має право за наявності заповіту спадкувати половину частки, яка б належала йому у разі спадкування за законом, що не оспорюється позивачами. Таким чином, з урахуванням того, що частки [PERSON] та [PERSON] у спадковому майні є рівними, а [PERSON] має право на половину такої частки , яка б йому належала за законом, то їхні частки у спадковому майні складають : [PERSON] та [PERSON] в особі правонаступника [PERSON] належить по 5/18 частини спірної квартири кожному , а [PERSON] - 2/18 частини ( з розрахунку: 2/3 : 3 = 2/9 ч. та від 2/9 : 2 = 2/18 - що є обовязковою часткою у спадковому майні. З урахуванням належної [PERSON] особистої частки квартири в розмірі 1/3 частини, його загальна доля у спірній квартирі складає: 2/18 + 1/3 = 4/9 частини квартири. Отже, 9 - 4/9 = 5/9 частин це спадкове майно, яке належить обом позивачам; 5/9 :2 = 5/18 - частка, яка належить кожному з позивачів). Судом не можуть бути прийняті до уваги доводи позивача за зустрічним позовом [PERSON] про те, що йому належить ? частини від всього спадкового майна за наступними підставами. Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. [PERSON] в обгрунтування своїх вимог за зустрічним позовом посилається на ті обставини, що оскільки на момент смерті матері своєї дружини- Вдовіної М.М. він проживав разом із нею, в одній квартирі, то є членом її сім»ї та має право на спадкування разом із дружиною в рівних долях, але така думка не ґрунтується на законі. Особи, які проживали зі спадкоємцем однією сімєю не менш пяти років до часу відкриття спадщини мають право на спадкування за законом у четверту чергу ( ст.1264 ЦК України). Оскільки, після смерті матері дружини - [PERSON], померлої 16.05.1999 року, якою заповіт не складався, [PERSON] належав до четвертої черги спадкоємців за законом, а його дружина була спадкоємцем першої черги , яка прийняла спадщину після смерті своєї матері в установленому законом порядку та отримала свідоцтво про право власності в порядку спадкування, то [PERSON] не має ніяких законних підстав на спадкування після смерті тещі [PERSON]. Суд вважає посилання [PERSON] на те, що йому та його дружині на день її смерті належало по 1/2 частці спірної квартири кожному необґрунтованими та безпідставними , тому суд в частині зустрічного позову, що стосується визнання за ним права власності на 3/4 частини спадкового майна - відмовляє. Позивач [PERSON] помер 23.06.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть І-КИ №516210, виданим Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану КМУЮ Дніпропетровської області 26.06.2012 року, актовий запис №1032 /а.с.93/. За життя ним заповіт не складався. Після його смерті 03.12.2013 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] заведено спадкову справу ( номер у спадковому реєстрі 55413697) /а.с.96/. Після смерті 06.06.2013 року позивача [PERSON] його правонаступником на підставі ст.1276 ЦК України є донька - [PERSON] , яка прийняла спадщину після його смерті як спадкоємець першої черги . Факт родинних відносин з померлим підтверджений свідоцтвом 1У-КИ № 331836 про народження 11.07.1983 року [PERSON] ( а.с.94) та свідоцтвом 1-КИ № 220853 про одруження, згідно якого [PERSON] змінила прізвище на Хавер ( а.с.95). Згідно ст. 37 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку він замінив. Після смерті [PERSON] єдиним спадкоємцем є його дочка [PERSON] /а.с.94,95/, якій, як спадкоємцю першої черги за законом, належить право на все майно спадкодавця, а саме: на 5/18 частин квартири [ADDRESS], на які суд вважає можливим визнати за нею право власності. З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] доведеними, тому задовольняє їх в повному обсязі, зустрічні вимоги [PERSON] задовольняє частково, визнавши за ним право власності на 2/18 частини спірної квартири після смерті [PERSON], в задоволенні іншої частини вимог відмовляє. На стягненні судових витрат строни не наполягали. Враховуючи викладене та

Outcome: partial