Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу з тих підстав, що як стверджує 22.02.2011 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який було зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Бершадського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 12. Вони мають неповнолітнього сина, який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Вона та відповідач намагались побудувати міцні сімейні відносини, проте це більше стосувалось перших років спільного життя, а останні роки вони не можуть проживати разом як сім`я, виконувати подружні обов`язки, спокійно вирішувати навіть нескладні проблеми. Нею вживались заходи досудового врегулювання спору, а саме: вона з відповідачем неодноразово намагались спілкуватись один з одним про їх особисті сімейні проблеми, проте жодних результатів це не дало. В подружніх стосунках нічого не змінювалось, хоча вони прикладали для цього максимум зусиль, їх відносини лише погіршились. Вони зрозуміли. що мають різні погляди на життя. Вони вже на протязі двох років проживають окремо один від одного. В результаті цього вона прийшла до висновку, що розірвання шлюбу - це єдиний вихід для них побудувати нове щасливе життя та зберегти нормальне бачення про сім`ю їх спільної дитини. На разі шлюб існує лише формально, спільне господарство з відповідачем вони не ведуть, подружніх обов`язків не виконують, проживають окремо один від одного. Крім того, укладення шлюбу здійснюється на засадах взаємної любові та поваги, тому збереження подружніх відносин неможливе, якщо втрачена їх основа. За таких обставин вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу між нею та відповідачем неможливе, оскільки це суперечить їх інтересам. Разом з тим, відсутність належних подружніх відносин між ними негативно відображається і на їх дитині. Тому збереження шлюбу прямо суперечить інтересам ще й їх нповнолітньої дитини. Просить розірвати укладений між ними шлюб. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій просить розглянути справу в її відсутність, позов підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причин неявки суд не повідомив. Відповідно до ст. 280 ч.1 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин, без повідомлення причин, не подав відзив, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів, постановивши заочне рішення. Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22.02.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Сторони мають одну неповнолітню дитину. Однією сім`єю позивачка та відповідач не проживають. Позивачка має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу. Сімейні стосунки сторін не склались. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам позивачки. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України та ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивачка наполягає на розлученні, має стійке волевиявлення, спрямоване на розірвання шлюбу, а також, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивачки, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 24, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved