Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

Позивачка 04.02.20 звернулася до суду з даним позовом та просить визначити їй додатковий строк достатній для подання нею заяви до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовні вимоги мотивує тим, що вона є єдиним спадкоємцем за заповітом на майно після померлої матері [PERSON] .. Встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини вона пропустила через юридичну необізнаність, оскільки, фактично прийнявши на зберігання спадкове майно та користуючись ним вважала, що спадщину фактично прийняла. Крім того, перешкодою прийняти спадщину були брак коштів, проживання в іншому місці, перебування на утриманні дочки - інваліда, яка постійно потребує значних матеріальних затрат. Позивачка в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Подала заяву з проханням розглядати справу без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Через канцелярію суду надав заяву, в якій просить розглядати справу без участі сільської ради. Позов визнають в повному обсязі. Суд, розглянувши матеріали справи, перевіривши письмові докази, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши надані докази, у їх сукупності з увагою на їх належність, допустимість та достатність, проаналізувавши доводи, які викладені в позовній заяві і, співставивши їх з матеріалами справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивачки - [PERSON] (а.с.6-9.). До дня смерті вона проживала та була зареєстрована в с. Салиха Таращанського району Київської області (а.с.15). За життя мати позивачки склала заповіт, посвідчений 16.09.2009 року секретарем Салиської сільської ради Таращанського району Київської області, зареєстрований в реєстрі за № 41, згідно з яким вона зробила заповітне розпорядження. А саме: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, вона заповіла дочці [PERSON] , позивачу по справі (а.с.10). Так, позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом на спадкове майно. Інші спадкоємці за законом та за заповітом відсутні. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно. В установлений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини позивач не подала заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, оскільки через юридичну необізнаність не знала про необхідність звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини. Фактично прийнявши на зберігання спадкове майно та користуючись ним (а.с.16) вона вважала, що спадщину фактично прийняла. Крім того, перешкодою для оформлення своїх спадкових справ було те, що на її утриманні перебуває дочка - інвалід на лікування якої необхідні значні кошти (а.с.11-14). Позивачка 30.01.2020 звернулася до приватного нотаріуса Таращанського районного нотаріального округу Київської області Федккевич Н.М. по питанню прийняття спадщини за заповітом після смерті матері, проте в зв`язку з пропуском шестимісячного терміну для прийняття спадщини, їй було рекомендовано звернутися до суду із заявою про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви для прийняття спадщини. Через неможливість вирішення питання щодо визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини в позасудовому порядку, остання звернулася до суду з даним позовом. Зважаючи, що спору про спадкування немає, спадщина не визнана відумерлою, відповідно до ч.1,2 ст.1277 ЦК України, а отже й досі вважається відкритою та прийнятною до спадкування позивачкою в прядку ч.1 ст.1268 ЦК України, визначені позивачем причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд вважає доцільно визнати поважними. Відповідач проти задоволення позову та визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини - не заперечує. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). Згідно до вимог ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частинами 1 та 2 ст. 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.1270 ЦК України). Оскільки, за змістом ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, суд вважає за можливе задовольнити позов.

Outcome: approved