Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] 10.04.2020 рокузвернулась до суду з зазначеним позовом, вказує, що з 03.08.1991 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з гр. [PERSON] . Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] . Позивачка зазначає, що малолітні діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні, відповідач мешкає окремо. Посилаючись на ті обставини, що відповідач неналежним чином виконує свої зобов`язання, щодо утримання малолітніх дітей, матеріальної допомоги на їх утримання не надає, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] в частині від усіх видів заробітку (доходу) відповідача в розмірі 1/4 частини доходу, щомісячно, на кожну дитину. Ухвалою суду від 05.05.2020 року відкрито провадження по справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідачу копію ухвали суду про відкриття провадження по справі з матеріалами позовної заяви та додатками до неї було направлено на адресу останнього відомого місця проживання. Вказані матеріали відповідачу були доставлені 22.05.2020 року, про що свідчать матеріали справи. Відповідачем до суду надано заяву про часткове визнання позовних вимог в частині сплати аліментів в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на двох дітей. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із розглядом справи за відсутності учасників справи, не здійснюється згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши надані сторонами письмові докази, оцінивши їх на предмет належності, допустимості, достовірності і достатності, суд на їх підставі встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини: Судом встановлено, що позивачка [PERSON] з 03.08.1991 р. перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції від 14.11.2006 року: у сторін по справі народився син [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції від 25.12.2008 року: у сторін по справі народилась донька [PERSON] , [INFO] . Відповідно до витягу з Єдиного державного демографічного реєстру № 2316-422523-2017 [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Як встановлено судом та не оспорювалось відповідачем, малолітні діти проживають з позивачкою [PERSON] . Відповідач [PERSON] , згідного його заяви, проживає окремо за адресою [ADDRESS] . Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст.. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно клопотання [PERSON] , останній лише частково визнає позовні вимоги в частині сплати аліментів в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на двох дітей. За ч.2 ст.182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином зміст заяви [PERSON] , щодо мінімального розміру аліментів прямо суперечить встановленому законом мінімуму і задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Заявляючи про часткове визнання позовних вимог, відповідач [PERSON] за змістом заяви не зазначає про причини такого рішення. Не вказує на обставини, які унеможливлюють стягнення з нього аліментів на двох дітей в розмірі, заявленому позивачкою, не додає до заяви докази та не посилається на них. Матеріали справи не містять відомостей про розмір доходу відповідача [PERSON] , стану його здоров`я чи перебуванні на його утриманні інших осіб, які б свідчили про необґрунтованість розміру позовних вимог чи необхідності часткового їх задоволення. Водночас, обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов`язків і передбачений частиною 2 статті 51 Конституції України, відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч.1 ст.191 СК України). На підставі викладеного, суд вважає заявлені вимоги [PERSON] про стягнення аліментів законними, обґрунтованими та задовольняє позов в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно п. 3 ч. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, тож судовий збір належить стягнути з відповідача.

Outcome: approved