Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

Позивачка 17.08.2015 року звернулася до суду з позовом\~про визнання недійсною довіреності і вимоги мотивує тим, що 20.07.2015 року приватним нотаріусом була посвідчена довіреність, згідно якої вона на підставі укладеного в усній формі безоплатного договору доручення уповноважила відповідачку [PERSON], яка працює головним бухгалтером на підприємстві, де вона також працювала та [PERSON], користуватися і розпоряджатися належними їй грошовими коштами на її картковому рахунку, також дала їм право переказувати грошові кошти з її рахунку на будь-які рахунки фізичних чи юридичних осіб та інше. Вважає\~вказану безвідкличну довіреність такою, що не відповідає законодавству та порушує її права, не відповідає її внутрішній волі на момент її підписання, оскільки вона коли укладала вказаний договір (підписувала довіреність), то вона під тиском керівництва підприємства змушена була підписати це доручення для отримання заробітної плати за місяць, крім того доручення вона підписала не в кабінеті нотаріуса, а в приміщенні контори підприємства. Коли вона хотіла скасувати вказану довіреність, то нотаріус відмовив її скасувати, відповідачка [PERSON] лише обіцяла повернути довіреність, але так її і не повернула, тому вона і інші працівники звернулися до прокуратури з цього питання і було порушено кримінальне провадження по їхній колективній заяві (керівництво філіалу Волноваської ПТФ приватної наукової виробничої компанії «Інтербізнес» (місце роботи її і відповідачки, змусило багатьох працівників підписати такі довіреності обманним шляхом і під тиском), але оскільки вона допускає, що відповідачі можуть зловживати своїми можливостями за цією довіреністю, просить визнати її недійсною. Видача такої довіреності порушує її права, оскільки вона є безвідкличною (що суперечить вимогам закону, оскільки позбавляє її права відкликати видану нею довіреність, а це заборонено Законом), нотаріус посвідчив її всупереч Закону (нікчемний договір); вона змушена була підписати цю довіреність, щоб отримати заробітну плату (підписання довіреності не відповідало її внутрішньому волевиявленню), тобто під тиском; гроші за посвідчення довіреності не платила, їх сплатила відповідач [PERSON] по даній справі. Тому просить визнати вказану довіреність недійсною, так як іншим шляхом вона не може її скасувати та стягнути з відповідача [PERSON] судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок. Представник позивачки адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] двічі за викликом суду не зявилися, про день і час розгляду справи повідомлялись відповідно до вимог чинного законодавства, що вбачається з поштових повідомлень про отримання ними судових повісток про причину неявки суд не інформували, тому причину неявок відповідачів суд визнав не поважними. Заперечень чи пояснень по позовній заяві суду не надали. Зацікавлена особа приватний нотаріус Волноваського районного нотаріального округу [PERSON] подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Заперечень чи пояснень по позовній заяві суду не надав. Заслухавши думку представника позивача, який не заперечували проти розгляду справи у відсутності відповідачів і третьої особи, суд вважає можливим розгляд справи у відсутності відповідачів [PERSON] та [PERSON] і третьої особи нотаріуса - [PERSON] у відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України з постановленням заочного рішення. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, свідчення свідків, перевіривши матеріла справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 20.07.2015 року приватним нотаріусом Волноваського районного нотаріального округу [PERSON] була посвідчена довіреність, згідно якої позивач [PERSON] на підставі укладеного в усній формі безоплатного договору доручення уповноважила відповідачів [PERSON] та [PERSON] користуватися і розпоряджатися від імені позивачки рахунками та грошовими коштами на її картковому рахунку, знімати кошти, відкривати на її імя банківські рахунки, переказувати грошові кошти з її рахунку на будь-які рахунки фізичних чи юридичних осіб та інше. В вищезазначеній довіреності вказано, що вона є безвідкличною і видана відповідно до вимог ст. 249 ч.4 ЦК України (що свідчить про те, що особа яка видала довіреність, не може її відкликати), видана строком на 180 днів. Довіреність зареєстрована в реєстрі за № 492 і одночасно зазначено, що місцем складання та посвідчення зазначеної довіреності є м. Волноваха, Донецької області, ксерокопія якої є наявною в матеріалах справи. Про те, що позивач працював на Волноваській ПТФ приватної наукової виробничої компанії «Інтербізнес» підтверджується ксерокопією трудової книжки БТ 11 № 5374803 від 30.11.1992 року з 24.04.2015 року наказ № 7-к від 24.04.2015 року і по 03.07.2015 року наказ № 42-к від 03.07. 2015 року, що є наявною у справі. В судовому засіданні позивачка, яка була допитана судом в якості свідка, показала що 15.07.2015 року усіх працівників птахофабрики запросили на збори і директор птахофабрики [PERSON] запропонував усім принести паспорти і коди наступного дня для підписання довіреностей, пояснивши, що лише тим, хто підпише довіреності, буде видана зарплатня\~за місяць. Зміст доручення він не пояснив. Свідок [PERSON] також показала, що вказану довіреність вона підписала в кабінеті юрисконсульта на другому поверсі приміщення контори Волноваської ПТФ в с. Рибінське, Волноваського району, де знаходились приватний нотаріус [PERSON], який мав вже надруковані довіреності від імені кожного працівника, він лише перевірив її особу і показував де підписати, нічого не розяснюючи і не даючи прочитати що саме вона підписує, присутніми також були головний бухгалтер відповідачка [PERSON], юрисконсульт і кадровик, тобто працівники філіалу Волноваської птахофабрики приватної наукової виробничої компанії «Інтербізнес». Коли вона пізніше дізналися про суть довіреності, одразу намагалися її повернути, але відповідачка спочатку обіцяла повернути їй довіреність, але так і не повернула. Потім вона разом з іншими працівниками подали колективну заяву до прокуратури і намагалася відкликати довіреність, але нотаріус відмовив їй. Вважає, що довіреність є нікчемною, незаконною, порушує її права, не відповідає її волі (бо її змусили її підписати і вона підписала щоб отримати заробітну плату хоча б за місяць). Свідки [PERSON] та [PERSON] дали аналогічні свідчення і не довіряти свідченням свідків у суду підстав не має. Таким чином, судом встановлено, що довіреність від імені позивачки на імя відповідачів було посвідчено суперечить вимогам чинного законодавства України, так як на підставі п.3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно ст.ст. 203, 215 ЦК України правочин може бути визнаний судом недійсним у разі невідповідності його вимогам Закону. Відповідно вимог ст. 231 ЦК України правочин може бути визнаний недійсним у разі якщо сторона вчинила цей правочин проти її власної волі внаслідок застосування до неї психічного тиску з боку іншої особи. У даному випадку судом встановлено, що відносно позивачки мав місце такий психічний тиск з боку керівництва Волноваської ПТФ (місце роботи позивачки і відповідачки, на імя якої було видано вказане доручення, яка є головним бухгалтером підприємства, тобто посадовою особою), які змусили підписати вказану довіреність (вчинити позивачку цей односторонній правочин), погрожуючи не виплатити заробітну плату за місяць. Про те, що позивачка вчинила правочин видала довіреність на імя відповідачів, під психологічним тиском керівника та головного бухгалтера філіалу Волноваської ПТФ приватної наукової виробничої компанії «Інтербізнес», підтверджується колективним зверненням позивачки по даній справі і інших працівників від 03.08.2015 року до прокуратури Волноваського району і згідно витягу, ксерокопія якого є наявною у справі, вбачається що внесено до єдиного реєстру досудових розслідувань 03.08.2015 року і відкрито кримінальне провадження за № 42015050630000021 за ст. 190 ч.1 КК України. Приватний нотаріус Волноваського районного нотаріального округу [PERSON] посвідчив вказану довіреність відповідно до вимог ст. 249 ч.4 ЦК України і вказав, що вона є безвідкличною, про що зазначив в довіреності. Відповідно до вимог ст. 249 ЦК України особа, яка видала довіреність, може у будь-який час скасувати її, відмова від цього права\~є нікчемною. Частиною 4 вказаної статті Закону, на яку посилався приватний нотаріус, зазначено, що Законом (тобто спеціальним Законом) може бути встановлено право особи видавати безвідкличні довіреності на певний час. На час посвідчення довіреності і на час розгляду даної справи в Україні є лише один діючий спеціальний Закон, а саме Закон № 978/1У від 19.06.2003року «Про фінансово - кредитні механізми і керування майном при будівництві житла і операціях з нерухомістю», статтею 10 якого передбачене право видати безвідкличну довіреність на певний строк. Інших спеціальних Законів, які б давали право на видачу безвідкличної довіреності, в Україні немає. Тому суд вважає, що приватний нотаріус Волноваського районного нотаріального округу [PERSON], посвідчуючи вказану безвідкличну довіреність від імені позивачки на імя відповідачів на певний строк, порушив вимоги Закону і позбавив позивачку відкликати видану нею довіреність у будь-який час, як це передбачено ЦК України. Окрім того приватним нотаріусом Волноваського районного нотаріального округу [PERSON] при посвідченні довіреності порушені вимоги ст.27 ЦК України (правочин, що обмежує можливість фізичної особи мати не заборонені законом цивільні права та обовязки є нікчемним) і статтю 209 ЦК України і статтю 49 Закону України «Про нотаріат», а також ч.2 ст. 1008 ЦК України довіритель (або повірений) мають право у будь-який час відмовитися від договору доручення. Відмова від права на відмову від договору доручення є нікчемною. В довіреності приватним нотаріусом вказано, що довіреність посвідчена на підставі укладеного в усній\~ формі безоплатного договору доручення і зазначено, що довіреність укладена в м. Волноваха, що не відповідає дійсності і спростовується наведеними вище доказами. Доводи позивачки, про те що вона зверталася до приватного нотаріуса [PERSON]І з приводу скасування довіреності вбачається з постанови від 31.08.2015 року згідно якої відмовлено у вчинені нотаріальної дії, а саме скасувати видану нею довіреність, ксерокопія якої є наявною у справі. Доводи позивача про те, що за посвідчення доручення оплату проводила відповідачка [PERSON] підтверджується довідкою № 63/01-16 від 05.11.2015 року виданою приватним нотаріусом Волноваського районного нотаріального округу [PERSON] У відповідності зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] і третя особа приватний нотаріус Волноваського районного нотаріального округу [PERSON] не надали до суду заперечень на позовну заяву, що дає суду право визнати, що позовні вимоги вони визнали, тому позовна заява підлягає задоволенню. Згідно з вимогами ст.88 ЦПК України слід стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивачки понесені нею судові витрати 243.60 гривень сплаченого судового збору, враховуючи, що при укладанні довіреності була присутня відповідачка [PERSON] На підставі викладеного, ст. ст.27, 202-204, 209, 216, 236, 249, 1008 ЦК України, Закону України «Про нотаріат», глави 1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.2012 року № 296/5,

Outcome: approved