Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з вищезазначеним позовом та просять визнати за ними право власності на нерухоме майно в порядку спадкування. В обґрунтування своїх позовних вимог вказують, що [INFO] померла матір позивачів [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме: 1/2 частки квартири [ADDRESS] ; земельні ділянки, площею 0,25 га та 0,122 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; житловий будинок [ADDRESS] , що належало [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої, згідно складеного 06.06.1988 року заповіту, була померла [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових справ. Як спадкоємці за законом першої черги, позивачі звернулись з відповідною заявою до Першої Запорізької державної нотаріальної контори для оформлення спадщини після померлої [PERSON] 08 лютого 2019 року позивачі отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку квартири [ADDRESS] . 09 лютого 2019 року позивачі отримали свідоцтва про право на спадщину на вищезазначені земельні ділянки та їх державну реєстрацію. Проте свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , що належав померлій [INFO] [PERSON] , спадкоємцем якої була померла [INFO] [PERSON] , позивачі не отримали у зв`язку з відсутністю документа, що посвідчує право власності спадкодавця на вказане майно. Вищезазначений документ у позивачів відсутній. На теперішній час оформити спадщину і отримати свідоцтво про право на спадщину у позасудовому порядку позивачі не мають можливості через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на вказаний будинок Позивачі просять визнати за ними в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частку будинку [ADDRESS] після смерті [INFO] [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав після померлої [INFO] матері [PERSON] . Позивачі у судове засідання не з`явилися, [PERSON] надав заяву про розгляд справи без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечує, на позовних вимогах наполягає. Судові витрати просить віднести на його рахунок. Представник відповідача надав заяву про розгляд справи без його участі за наявними в матеріалах справи доказами. Треті особи у судове засідання не з`явились, 01.06.2019 року представник Першої Запорізької державної нотаріальної контори надав заяву про слухання цивільної справи без їхньої участі, інші про час та місце розгляду справи повідомлялись встановленим законодавством чином. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, [INFO] померла [PERSON] (копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 13.10.2017 Вільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №58 від 02.09.1989 року). Спадкоємцем після її смерті стала донька [PERSON] , підтвердженням факту їхніх родинних відносин є копія свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , зареєстрованого Калинівською сільською Радою Довбиського району за актовим записом № 6 та актовим записом про шлюб № 55 від 07.07.1972 року між [PERSON] та [PERSON] , який підтверджує зміну дошлюбного прізвища жінки на « [PERSON] ». [PERSON] 06.06.1988 року було складено заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Матвіївської сільської Ради народних депутатів Вільнянського району Запорізької області Кармазь Л.М., зареєстрований у реєстрі за № 76, відповідно до якого спадкодавець заповіла все належне їй майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право, [PERSON] . ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» листом № 1791 від 21.02.2017 року повідомило, що з 01.01.2013 року ЗМБТІ припинені трудові відносини із спеціалістами, що мали освіту та кваліфікацію для здійснення реєстрації прав власності на нерухоме майно та підготовки інформації про реєстрацію відповідних прав, що здійснювали аналіз правовстановлюючих документів. На початку 2014 року ЗМБТІ передано відповідним реєстраційним службам реєстраційні книги із записами про реєстрацію прав власності на об`єкти нерухомого майна та реєстраційні справи з картотеками фізичних осіб, а отже надати інформацію щодо власника житлового будинку [ADDRESS] не виявляється можливим. Натомість, товариство надало правовстановлюючі документи на вказаний житловий будинок з матеріалів інвентаризаційної справи на нерухоме майно. Згідно наданого свідоцтва № [NUMBER] про право приватної власності на житловий будинок, видане 27.07.1990 року виконавчим комітетом Матвіївської сільської Ради народних депутатів Вільнянського району Запорізької області на підставі рішення виконкому Вільнянської районної Ради народних депутатів від 01.03.1990 року за № 60, 07.07.1990 року виконком затвердив, що будинок, який знаходиться у [ADDRESS] , дійсно належить [PERSON] на праві приватної власності. Відповідно до довідки № 07 від 05.03.2018 року, виданої виконавчим комітетом Люцернянської сільської ради Вільнянського району Запорізькій області, померла [INFO] [PERSON] , яка постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 1983 року по день смерті. На день смерті разом з померлою проживали та були зареєстровані донька [PERSON] , [INFO] з 01.03.1983 року по 10.04.1992 року, онук [PERSON] , [INFO] , з 01.03.1983 року по теперішній час, онука [PERSON] , [INFO] , з 12.10.1983 року по 10.04.1992 року . [INFO] померла [PERSON] , про що 22 липня 2016 року складено відповідний актовий запис № 188 та видано 22 липня 2016 року Заводським районним у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області свідоцтво про смерть. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, тобто майнові права можуть бути предметом спадкування. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України) ЦК України 2004 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Відповідно до роз`яснень викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема відповідні правила ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. На підставі вищевказаних письмових доказів судом встановлено, що на момент відкриття спадщини після померлої [PERSON] [INFO] діяв ЦК УРСР 1963 року, а отже визнання померлої [INFO] [PERSON] такою, що фактично прийняла спадщину після свої померлої матері слід вирішувати за нормами того закону, який діяв на той час. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК України 1963 року, спадкування здійснюється за законом чи за заповітом. Часом відкриття спадщини, згідно зі ст. 525 ЦК України (1963 р.), визнається день смерті спадкодавця. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Заповіт [PERSON] залишила, тому відповідно до ст. 534 ЦК України (редакції 1963 р.) право на спадщину за законом одержують спадкоємці що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до статті 554 ЦК України (1963 р.) , заповідач вправі в будь-який час змінити або скасувати зроблений ним заповіт, склавши новий заповіт. Заповіт, складений пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або в частині, в якій він йому суперечить. Заповідач може скасувати або змінити заповіт, подавши про це заяву нотаріусу, завідуючому державним нотаріальним архівом, а в населених пунктах, де немає нотаріусів, - посадовій особі виконавчого комітету сільської, селищної, міської Ради народних депутатів, яка вчиняє нотаріальні дії. За відомостями Матвіївської ради Вільнянського району Запорізької області від 23.06.2017 року, даний заповіт не змінено та не скасовано. Для придбання спадщини, відповідно до ст. 548 ЦК України (1963 р.) необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Частинами 1, 2 ст. 549 ЦК України 1963 року передбачено, що діями, які свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ спадкоємця до управління чи володіння спадковим майном або подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Відповідно до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР (затвердженої наказом Міністерства юстиції Української РСР № 45/5 від 31.10.1975 року), свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, які прийняли спадщину, тобто тим, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини. Згідно вимог ст. 553 ЦК УРСР спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Прийняття і відмова від спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Пункт 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 передбачає, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року, тощо. Згідно до Постанови Пленуму ВС України №4 від 24.06.1983 «Про практику розгляду судами справ про спадщину» (із змінами № 13 від 25.12.1992 р. та № 15 від 25.05.1998 р.) п. 4 передбачено, що якщо у шестимісячний строк для прийняття спадщини позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку. [PERSON] як спадкоємець за заповітом нотаріальної контори із заявою про відмову від спадщини після смерті матері не звертався, оскільки фактично вступила до володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою № 07 від 05.03.2018 року, виданої виконавчим комітетом Люцернянської сільської ради Вільнянського району Запорізькій області. Отже, померла [PERSON] прийняла спадщину за фактом вступу в управління і володіння спадковим майном згідно ст. 549 ЦК УРСР - прийняла особисті речі померлої, житловий будинок, в якому була зареєстрована разом зі спадкодавцем на час їй смерті, а отже вказане майно входить до складу спадкового майна після її смерті [INFO] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , зареєстроване Ханською сільською радою Майкопського району Краснодарського краю, актовий запис №12, [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , зареєстроване Матвіївською сільською радою Вільнянського району Запорізької області, актовий запис № 100, [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] та [PERSON] . Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, 16 грудня 2016 року Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа за номером у спадковому реєстрі 59995694, номер у нотаріуса № 349/2016, в якому спадкодавцем є [PERSON] Спадкова справа № 349/2016 відкрита за заявами [PERSON] за № 890 та [PERSON] № 891 від 19 липня 2016 року, відповідно до яких заявники приймають спадкове майно спадкодавця за законом. Постановами державного нотаріуса Першої Запорізької державної нотаріальної контори Нестеренко О.М. від 19.02.2019 року відмовлено [PERSON] та [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , на 1/2 частку, що належало [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої була [PERSON] - дочка, яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, у зв`язку з відсутністю документа, що посвідчує право власності спадкодавця на вищевказане нерухоме майно. Згідно технічного паспорту від 11.03.1988 року на житловий будинок індивідуального житлового фонду [ADDRESS] , [PERSON] є власником будинку. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, тобто майнові права можуть бути предметом спадкування. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. За ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до глави 10 п. 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» також роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до матеріалів спадкової справи, позивачі своєчасно звернулися до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право власності на спадковий будинок їм було відмовлено через відсутність документів, що посвідчують право власності на вищезгаданий будинок. У зв`язку із відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, а саме житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , позивачі не можуть реалізувати своє право на отримання спадщини і тому звернулися до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, позивачі не можуть захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за ними права власності на будинок в порядку спадкування за законом. Таким чином, позов підлягає задоволенню. Оскільки позивачі звернулися до суду із заявою про віднесення судових витрат на їх рахунок, суд залишає сплачений при поданні позовної заяви судовий збір за ними. На підставі викладеного,

Outcome: approved