Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини до відповідача [PERSON] Посилається на те, що 26.09.2016 року з [PERSON] уклали шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Іспаської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №16. Від шлюбу є неповнолітня дитина: [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Зазначила, що [PERSON] є працездатним, офіційно працює, інших утриманців немає, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, вона самостійно не має змоги забезпечити належний рівень життя для дочки, в зв'язку з чим вважає, що [PERSON], як батько може сплачувати аліменти на утримання дочки, оскільки він офіційно працює в поліції, має постійний дохід. Також зазначила, що з [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, на даний час проживають окремо, дитина на проживає разом з нею, а тому вона не має можливості працювати внаслідок догляду за дитиною. Вважає, що [PERSON] також має можливість надавати кошти на її утримання, до досягнення дитиною трирічного віку. Просить стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до повноліття дитини та аліменти на її утримання, як дружини, у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку [PERSON], до досягнення дитиною трьох років. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, посилалась на обставини викладені в позові, просила задовольнити. Підтримала подану відповідь на відзив, в якому зазначила, що посилання відповідача у відзиві на позов щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини шляхом покупки коляски, комбінезону та інших потрібних дитині речей не спростовують його обов'язку утримувати дитину до досягнення нею повноліття та права дитини на аліменти у розмірі, необхідному та достатньому для забезпечення фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідач у відзиві помилково стверджує про надання нею недостовірних фактів, їх перекручування та введення суду в оману, однак доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтується відзив [PERSON] на позовну заяву не надає, що свідчить про його упереджене ставлення до неї-дружини та бажання уникнути сплачувати аліменти на її утримання. Доводи відповідача [PERSON], що копія договору оренди (житлового приміщення) у приватної особи №51, укладеного 05 квітня 2020 року з орендодавцем [PERSON] ґрунтуються на припущеннях та не є підставою для відмови у стягненні аліментів на її утримання. Вказаний договір є неналежним та недопустимим доказом, дати не співпадають 05 квітня 2020 року, зворотна сторона з підписами сторін зазначено від руки дату 05 квітня 2017 року, а дата 2016 рік перекреслена. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, підтримав поданий письмовий відзив, де зазначив, що згідний сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки, щодо стягнення аліментів на утримання дружини [PERSON] не згідний, оскільки остання в позовній заяві надала суду недостовірні факти, перекручує їх, вводить суд в оману. [PERSON] стверджує, що дитина знаходиться на повному її утриманні, однак це не відповідає дійсності, оскільки вона ніколи і ніде не працювала і не працює, не має самостійних доходів, весь їх сімейний бюджет з самого початку перебування у шлюбі складається виключно із коштів, які зароблені ним. Він особисто постійно пропонує їй різні можливі варіанти вирішення цього питання, а позивачка ігнорує всі його пропозиції, замовчує факти, про те, що ним постійно надається необхідна в міру його можливостей матеріальна допомога на утримання дитини, регулярно відвідує дитину, купляє необхідні для дитини речі, купив коляску, комбінезон та інші потрібні дитині речі. [PERSON] не зважає на його думку в сімейних питаннях, їй не подобається його робота, тощо. Аліменти він згідний виплачувати, але не у вказаному позивачкою розмірі, оскільки у нього є витрати пов'язані з оплатою проїзду до місця роботи в Чернівцях, витрати пов'язані з наймом житла, витрати на їжу, одяг, тощо. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнав частково, посилався на обставини викладені у відзиві. Суд, заслухавши позивачку, відповідача та його представника, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що 26 вересня 2016 року позивачка [PERSON] з відповідачем [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Іспаської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №16, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, Серія [NUMBER] виданого 26.09.2016 року виконавчим комітетом Іспаської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області. Від шлюбу є неповнолітня дитина: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, Серія [NUMBER] виданого 06.10.2017 року Вижницьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, актовий запис №257. З довідки Вижницької міської ради №3-176 від 16.01.2018 року вбачається, що [PERSON], [INFO], зареєстрована та проживає [ADDRESS] в її склад сім'ї входить дочка [PERSON], [INFO], яка проживає разом із матір'ю. З довідки Управління соцзахисту №186 від 16.01.2018 року вбачається, що [PERSON] отримує допомогу на дитину в сумі 860,00 грн. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, відповідач [PERSON] як батько неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач [PERSON] на даний час є працездатним, офіційно працює в Управлінні патрульної поліції в Чернівецькій області, частково добровільно надає допомогу на утримання дитини, орендує квартиру в м.Чернівці, що підтверджується копією договору оренди квартири (житлового приміщення) у приватної особи №51 від 05.04.2017 року. З відповіді на запит від 28.02.2018 року про суми виплачених доходів та утриманих податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків для заповнення податкової про майновий стан і доходи [PERSON] вбачається, що [PERSON] Департаментом патрульної поліції виплачено за квартал І 2017 року заробітну плату в сумі 24778,82 грн., за квартал ІІ 2017 року заробітну плату в сумі 24974,61 грн., за квартал ІІІ 2017 року заробітну плату в сумі 27574,61 грн., за квартал IV 2017 року заробітну плату в сумі 27055,31 грн. Згідно ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом положень ст.180 СК України обов'язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття покладається на батьків. Згідно з «Конвенцією про права дитини», «Декларацією прав дитини» батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 ч.1, ч.2 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1). стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2). стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3). Наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1). наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2). Доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4). Інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1, 2 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ЗУ «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 (шести) років; дітей віком від 6 (шести) до 18 (вісімнадцяти) років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. Відповідно до ст.7 ЗУ «Про державний бюджет у 2018 році», у 2018 році встановлено у прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2018 року - 1700 гривень, з 1 липня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1853 гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень; працездатних осіб: з 1 січня 2018 року - 1762 гривні, з 1 липня - 1841 гривня, з 1 грудня - 1921 гривня; осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2018 року - 1373 гривні, з 1 липня - 1435 гривень, з 1 грудня - 1497 гривень. Відповідно до ст.3 ч.1 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст.7 ч.7, ч.8 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.191 ч.1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів . Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладених обставин, суд вважає, що відповідач [PERSON], як батько зобов'язаний сплачувати на користь [PERSON], аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% (п'ятдесят відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.01.2018 року і до настання дитиною повноліття. Статтею 80 ч.3 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Відповідно до ч.1 ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання має той з подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги а умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.2,4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, судом береться до уваги стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров'я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов'язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду. Судом встановлено, що матеріальну допомогу на утримання непрацездатної дружини [PERSON], яка здійснює догляд за малолітньою дитиною та не працює, відповідач [PERSON] не надає. Доходів позивачки не достатньо для самостійного утримання, оскільки вона на даний час не працює. При визначенні розміру аліментів на утримання дружини [PERSON], Суд враховує те, що відповідач є фізично здоровою людиною, має таку можливість, а також те, що позивачка не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, дитина проживає разом із позивачкою, тому виходячи із засад розумності і справедливості, суд вважає, що при даних обставинах з відповідача [PERSON] необхідно стягнути аліменти на утримання позивачки [PERSON] в розмірі 1/10 (однієї десятої) частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трьох років, починаючи з 16.01.2018 року. Відповідно до ст.176 ч.1 п.3ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців. Згідно ст.5 ч.1 п.3 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Суд вважає за необхідне, відповідно до ст.141 ЦПК України, стягнути з відповідача [PERSON] судовий збір в сумі 704,80 гривень в дохід держави. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів -у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 80, 84, 180, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: partial