Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до Ниврянської сільської ради про визнання права власності на 1/2 частину будинковолодіння, розташованого в [ADDRESS], що належала її батькові [PERSON], який помер [INFO], та на 1/2 частину цього будинковолодіння, що належала її матері [PERSON], яка померла [INFO], посилаючись на те, що при зверненні в державну нотаріальну контору з метою оформлення спадщини на вказане майно на підставі заповіту їй було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів, виданих на ім'я спадкодавців. Позивачка у судове засідання не з'явилась, від неї поступила письмова заява, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги просить задовольнити. Представник Ниврянської сільської ради в судове засідання не з'явився, в поданій суду письмовій заяві просить розглянути справу в його відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог. З огляду на наведене суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, докази, надані сторонами в повному обсязі, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Борщівська державна нотаріальна контора 09 лютого 2015 року листами №№113/02-14, 114/02-14 відмовила позивачці у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на будинковолодіння, що знаходиться в [ADDRESS] що належало померлому [INFO] [PERSON] та померлій [INFO] [PERSON] через відсутність на день смерті спадкодавців правовстановлюючих документів на спадкове майно. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно довідки Ниврянської сільської ради від 10.02.2015 року №111 рішенням Ниврянської сільської ради від 22.10.1993 року [PERSON] передано безоплатно у власність земельні ділянки загальною площею 0,94 га, в тому числі, 0,17 га знаходяться біля житлового будинку в [ADDRESS]. Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд, виготовленої Борщівським районним БТІ 10 лютого 2015 року, інвентаризаційна вартість будинковолодіння, що знаходиться в [ADDRESS] становить 36 203 грн., житловий будинок та господарські будівлі побудовано в 1928 році. Вартість ? частини будинковолодіння - 18 101,50 грн. Згідно довідки Ниврянської сільської ради від 10 лютого 2015 року № 109 та доданих до матеріалів справи копій особового рахунку з погосподарських книг Ниврянської сільської ради за 1986 - 1990рр., 1991-1995 рр., 2001-2005 рр., двір, що знаходиться по [ADDRESS], і, у якому проживали [PERSON] - голова двору, його дружина - [PERSON] та син - [PERSON], відносився до категорії колгоспних дворів. Станом на 15 квітня 1991 року ці ж члени колгоспного двору є такими, що не втратили права на частку в колгоспному дворі. Отже, усім членам колгоспного двору належало право власності на спірне будинковолодіння по 1/3 частині кожному. [INFO] в с.Нивра Борщівського району помер брат позивачки [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане повторно відділом ДРАЦС РС Борщівського РУЮ у Тернопільській області 11.02.2015 року). Згідно довідки Ниврянської сільської ради № 110 від 10.02.2015 року померлому [INFO] [PERSON] належала частка в житловому будинку в [ADDRESS], яку після його смерті прийняли у спадщину та вступили в управління його спадковим майном батьки [PERSON] та [PERSON] так як проживали разом з ним. Заповітів [PERSON] не складав. На підставі ст.529 ЦК України від 1963 року та п.4,5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 2003 року [PERSON] та [PERSON] фактично прийняли спадщину після смерті сина [PERSON] шляхом спільного проживання із спадкодавцем на день смерті в житловому будинку, що знаходиться в [ADDRESS], однак, не оформили своїх спадкових прав. 24 липня 2002 року [PERSON] та [PERSON] склали заповіти, посвідчені секретарем Ниврянської сільської ради Борщівського району Тернопільської області, зареєстровані в реєстрі за № 39, 40, якими усе належне їм на день смерті майно заповіли позивачці [PERSON] [INFO] в с.Нивра Борщівського району помер батько позивачки [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане 01.11.2004 року Ниврянською сільською радою Борщівського району Тернопільської області). Згідно свідоцтв про право на спадщину за заповітом, виданих Борщівською державною нотаріальною конторою 28 липня 2005 року та зареєстрованих в реєстрі за №1053, 1054, позивачка [PERSON] є спадкоємцем спадкового майна батька [PERSON], яке складається з права на майновий пай, що знаходиться у колективній власності с/с «Збруч» с.Нивра Борщівського району Тернопільської області та земельної ділянки площею 2,02 га., яка розміщена на території Ниврянської сільської ради Борщівського району Тернопільської області. [INFO] в с.Нивра Борщівського району померла мати позивачки [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане 10.04.2009 року Ниврянською сільською радою Борщівського району Тернопільської області). Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Борщівською державною нотаріальною конторою 29 жовтня 2009 року та зареєстрованого в реєстрі за №1610, позивачка [PERSON] є спадкоємцем спадкового майна матері [PERSON], яке складається з земельної ділянки площею 2,03 га., яка розміщена на території Ниврянської сільської ради Борщівського району Тернопільської області. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позивачка прийняла спадщину після смерті батьків [PERSON] та [PERSON], що підтверджується наявними в матеріалах справи даними Борщівської державної нотаріальної контори. З огляду на наведене суд вважає, що позов слід задовольнити і визнати за позивачкою [PERSON], як за спадкоємцем за заповітом, право власності на 1/2 частину будинковолодіння, розташованого в [ADDRESS], що належала померлому [INFO] [PERSON] та на 1/2 частину будинковолодіння, розташованого в [ADDRESS], що належала померлій [INFO] [PERSON]. На підставі ст.ст. 392, 1216, 1218, 1223 ЦК України,

Outcome: approved