Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], представник [PERSON] просять суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою № 5 в будинку № 304 по пр.Московському в м. Харкові. При цьому посилаються на те, що відповідач [PERSON] з жовтня 2013 року у вказаній квартирі не проживає без поважних причин, своїх речей в квартирі не має, комунальні послуги за квартиру не сплачує. Вказали, що в жовтні 2013 року відповідач почав проживати однією сімєю без шлюбу з якоюсь жінкою у м.Києві, забравши свої речі із спірної квартири. Також вказали, що відповідач з 2013 року не несе обовязки щодо утримання житла. Приймаючи до уваги обставини того, що відповідач без поважних причин не проживає в спірній квартирі з жовтня 2013 року, вважають відповідача таким, що втратив право користування вказаною квартирою. З цих підстав заперечують проти зустрічного позову. Додатково зазначили, що договір найму спірного житлового приміщення фактично змінено не було. Позивачі [PERSON] та [PERSON] подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] та його представник [PERSON] проти основного позову заперечують і просять суд визначити порядок користування квартирою № 5 в будинку № 304 по пр.Московському в м. Харкові наступним чином: виділити в користування [PERSON] житлову кімнату площею 14.6 кв.м., а [PERSON], [PERSON], [PERSON] виділити у користування житлові кімнати площею 13.2 кв.м. та площею 15.8 кв.м., залишивши у спільному користуванні коридор, кухню, вбиральню, ванну, та інші службові приміщення. Також просять суд вселити [PERSON] в житлову кімнату площею 14.6 кв.м. зазначеної квартири. Крім того, просять суд зобовязати [PERSON], [PERSON], [PERSON], та спільно проживаючих з ними осіб не перешкоджати [PERSON] в користуванні вказаним вище житловим приміщенням та надати ключі від квартири. При цьому посилаються на те, що з квітня 2004 року до квітня 2015 року [PERSON] мав вільний доступ до спірної квартири, сварок та конфліктів з цього приводу з відповідачами не було. В жовтні 2015 року відповідачі змінили замки на вхідних дверях в спірну квартиру та не впустили [PERSON] до помешкання, коли він повернувся з м.Києва після чергового відвідування своєї хворої матері та звільнення з роботи. Також посилаються на те, що [PERSON] не забезпечений іншим житлом, а вказана квартира необхідна йому для проживання. Вважають, що [PERSON] не втратив право користування спірним житлом, а тому заперечують проти основного позову. [PERSON] в судове засідання жодного разу не зявився, подав заяву про розляд справи у його відсутності. Представник третьої особи - Орджонікідзевського районного відділу у м.Харкові ГУ ДМС України в Харківській області в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у їх відсутності. Представник третьої особи - Харківської міської ради в судове засідання також не зявися, направив до суду письмові заперечення проти позову, де зазначив, що на час подання позовної заяви суду не надано докази не проживання відповідача в спірній квартирі. Судом встановлено, що спірною є квартира [ADDRESS], яка була надана сторонам по справі на сімю з 4-х осіб на підставі ордеру, виданого 18.09.1986 року Фрунзенським райвиконкомом м.Харкова (а.с.9). Вказана квартира не приватизована і знаходиться в комунальній власності м.Харкова. [PERSON] і [PERSON] розірвали шлюб між собою 14.05.2003 року (а.с.10). Позивачі за основним позовом [PERSON] і [PERSON] є дітьми [PERSON] і [PERSON] В зазначеній квартирі зареєстровані сторони по справі (а.с.27,109). Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] хоча і зареєстрований в спірній квартирі, але з жовтня 2013 року в ній не проживає, його речей і майна в квартирі не має, оплату за утримання квартири не здійснює. З жовтня 2013 року і до 24.10.2015 року [PERSON] не звертався до правоохоронних і житлових органів з заявами про перешкоди в користуванні квартирою. 17 жовтня 2015 року відповідач [PERSON] намагався повернутися до спірної квартири, але [PERSON], [PERSON], та [PERSON], не визнаючи за ним право на проживання в спірній квартирі, не надали можливість [PERSON] вселитися до спірної квартири, змінили замки на вхідній двері квартири. Викладені обставини підтверджуються показаннями допитаних в суді свідків. Так, свідок [PERSON] зазначила, що дійсно [PERSON] тривалий час проживав з якоюсь жінкою під Києвом, а зараз його не впускають до спірної квартири. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] в 2013 році поїхав до м.Києва, де влаштувався на роботу. Свідок [PERSON] також зазначив, що [PERSON] поїхав на Київщину доглядати за батьками, там став проживати з жінкою, а коли повернувся до Харкова, то його діти і колишня дружина не впустили до квартири. 17.10.2015 року вони не дозволили [PERSON] спати в квартирі, а лише дозволили занести свої речі. Свідок [PERSON] пояснив, що дійсно [PERSON] виїхав на Київщину, а коли повернувся, до його не впустили до квартири. Свідок [PERSON] пояснив , що [PERSON] не проживає в спірній квартирі близько трьох років. Особисто [PERSON] йому казав, що проживає в Києві з жінкою і не має наміру повертатися до Харкова. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] в вересні-жовтні 2013 року поїхав до Києва до іншої жінки, його особистих речей і майна в квартирі не має, повернувся до Харкова восени 2015 року. Свідок [PERSON] пояснила, що часто буває в спірній квартирі і що в квартирі не має особистих речей [PERSON], що з жовтня 2013 року вона не бачила в спірній квартирі [PERSON] Допитані як свідки [PERSON] і [PERSON] підтвердили свої пояснення про те, що [PERSON] не проживає в спірній квартирі з жовтня 2013 року, виїхав до м. Києва, там він проживав на Троєщині з жінкою [PERSON], батьків у Київській області він не доглядав, після його повернення до Харкова вони не визнавали за ним право користування спірною квартирою, його майна і речей в спірній квартирі не має. Допитана як свідок [PERSON] зазначила, що зі слів [PERSON] вона знає, що він в з літа на осінь 2013 року виїжджав на Київщину до батьків, офіційно працював в Києві в супермаркеті, в жовтні 2015 року повернувся до Харкова, але його не впустили до спірної квартири. Той факт, що відповідач [PERSON] не виконував обовязків щодо утримання спірної квартири підтверджується також договорами щодо ремонтних робіт в спірній квартирі, які були укладені зі [PERSON], як замовником (а.с.13-16 ), а також квитанціями про оплату за комунальні послуги від імені [PERSON] (а.с.18-23). [PERSON] в свою чергу не надав суду доказів щодо утримання спірного житла. Його посилання на те, що він передавав кошти [PERSON] для оплати за квартиру, не підтверджені належними і допустимими доказами. Обставини того, що в спірній квартирі відсутні речі і майно [PERSON], що останній в спірній квартирі не проживає з жовтня 2013 року, крім показань зазначених свідків підтверджується актом від 22.10.2015 року (а.с.24). Той факт, що в період часу з 01.10.2013 року по 22.10.2015 року відповідач [PERSON] не звертався до Орджонікідзевського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області з заявами та скаргами щодо протиправних дій [PERSON], [PERSON] з питань перешкод у користуванні спірною квартирою, підтверджується листом начальника вказаного органу (а.с.34). Крім того, відповідач [PERSON] та його представник не надали суду докази, які б спростовували вказану інформацію. Обставини того, що [PERSON], [PERSON], та [PERSON] не визнають за відповідачем [PERSON] право на проживання в спірній квартирі, підтверджується і висновком міліції (а.с.87) про те, що 17.10.2015 року [PERSON] не зміг потрапити до спірної квартири, так як його дочка не впускає його до квартири. Обставини того, що позивачі не впускають [PERSON] до квартири, не заперечуються сторонами по справі та їх представниками і свідчать про те, що позивачі не визнають за [PERSON] право на користування спірною квартирою після його тривалої відсутності за місцем проживання. Посилання представника [PERSON] на те, що відповідачу [PERSON] дозволили занести сумки до квартири і зайти до квартири після його повернення, не свідчать про визнання за ним права користування квартирою, так як така присутність [PERSON] в квартирі була тимчасовою. Із копії трудової книжки [PERSON] (а.с.89-90) і анкети-заяви про прийняття на роботу (а.с.121) видно, що в період з 12.11.2014 року по 01.04.2015 року [PERSON] постійно працював вантажником в ТОВ «ФОЗЗІ-ФУД» в м.Києві. Вказані обставини не заперечуються і представником відповідача [PERSON] яка зазначила, що за час роботи в м.Києві [PERSON] кожного разу повертався до місця проживання свого батька в Згурівський район Київської області. Вказані обставини постійної роботи в м.Києві на протязі майже 5 місяців безспірно підтверджують факт не проживання відповідача в спірній квартирі в цей період часу. Пояснення представника [PERSON] про те, що в період роботи відповідач [PERSON] проживав разом із батьком, не підтверджуються наданими суду доказами щодо можливості їздити на роботу від місця проживання батька до місця роботи кожного дня. Посилання представника [PERSON] на письмові пояснення [PERSON], [PERSON] (а.с.175,176) щодо того, що [PERSON] доглядав за батьками, суд не бере до уваги, так як суду не заявлялися клопотання про допит вказаних осіб як свідків, а їх письмові пояснення не є належними і допустимими доказами. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 21.04.2004 року було змінено договір найму спірної квартири і зобовязано Орджонікідзевський райвиконком м.Харкова укласти окремий договір найму житлового приміщення і відкрити окремий особовий рахунок на імя [PERSON] на житлову кімнату площею14.6 кв.м., а [PERSON], [PERSON], [PERSON] на кімнати площею 13.2 кв.м., 15.8 кв.м. у вказаній квартирі, залишивши кухню, коридор, ванну кімнату, туалет в спільному користуванні сторін. Вказане рішення суду набрало чинності але не було звернуто до виконання, внаслідок чого окремий договір найму зі [PERSON] на житлову кімнату площею14.6 кв.м. укладений не був і особовий рахунок відкритий не був. При цьому суд враховує, що згідно зібраних по справі доказів, відповідач [PERSON] в установленому законом порядку не звертався з питанням що виконання рішення суду як до Орджонікідзевського райвиконкому м.Харкова так і до виконавчої служби (а.с.223). В звязку з цим суд вважає, що вказане рішення суду не породжує для відповідача [PERSON] прав та обовязків за окремим договором найму, так як такий укладений не був. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідач [PERSON] не проживає в спірній квартирі з жовтня 2013 року, тобто більше 6 місяців без поважних причин, так як вказана квартира не була потрібна йому для проживання. При цьому суд враховує тривалий час не проживання [PERSON] в зазначеній квартирі, що під час не проживання в спірній квартирі він офіційно працевлаштувався і постійно працював в м.Київ, за час не проживання в спірній квартирі не звертався в житлові органи з заявами про збереження за ним права користування житлом, що після повернення до м.Харкова позивачі за основним позовом не впускають [PERSON] до квартири, так як вважають його таким, що втратив право користування житлом. [PERSON] та його представник не надали суду докази, які б свідчили про поважність причин тривалого не проживання [PERSON] в спірній квартирі. Відповідно до вимог ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Приймаючи до уваги викладене, у відповідності до вимог ст.ст.71, 72 ЖК України суд позовні вимоги за основним позовом задовольняє і визнає [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою № 5 в будинку № 304 по пр.Московському в м. Харкові. Приймаючи до уваги, що суд визнає [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою № 5 в будинку № 304 по пр.Московському в м. Харкові, не підлягають задоволенню позовні вимоги за зустрічним позовом про визначення порядку користування квартирою, про вселення у житлове приміщення, про зобовязання не перешкоджати в користуванні житловим приміщенням. При цьому суд враховує, що визначати порядок користування квартирою можна лише щодо осіб, які мають право на користування квартирою. Також не можна вселяти особу, яка втратила право користування житлом. Вимога про зобовязання [PERSON], [PERSON], [PERSON], та спільно проживаючих з ними осіб не перешкоджати [PERSON] в користуванні вказаним вище житловим приміщенням та надати ключі від квартири також не підлягає задоволенню з тих підстав, що не можна на майбутнє зобовязувати осіб не перешкоджати користуватися житлом коли факт порушення в майбутньому прав ще не наступив. Відсутні докази того, що в майбутньому [PERSON], [PERSON], [PERSON] мали намір перешкоджати [PERSON] користуватися житлом в разі якщо б суд вселив його до квартири.

Outcome: approved