Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з даним позовом і просять суд витлумачити заповіт, посвідчений секретарем виконкому Лісовицької сільської ради 22 вересня 2009 року та зареєстрованого в реєстрі за № 172 від імені [PERSON], визнавши, що вона розпорядилася своїм майном на користь кожного з них таким чином, а саме земельною ділянкою площею 2,1135 га цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства обом по рівній частині та визнати за кожним із них право власності на 1/2 частину вказаної земельної ділянки, яка належала померлій [INFO] їхній матері [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯЛ № 175812, який був отриманий померлою 28.07.2010 року [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0105614 від 20.03.1997 року. В судове засідання позивачі не з'явилися, про час, день розгляду справи повідомлені належно, проте в поданій до суду позовній заяві просять розглянути справу без їх участі та без фіксування судового процесу технічними засобами. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належно повідомлений, причини неявки не повідомив, але надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі та позовні вимоги визнає в повному обсязі. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] - мама сторін по даній справі, яка проживала до дня смерті в с. Лісовичі Таращанського району Київської області, яка залишила заповіт, посвідчений 22.09.2009 року секретарем виконавчого комітету Лісовицької сільської ради Таращанського району Київської області та зареєстрований в реєстрі за № 172, в якому вона заповідала конкретне майно конкретним особам, а саме належне їй право на земельну частку (пай), що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії Серія КВ № 0105614, виданого Таращанською райдержадміністрацією Київської області 20.03.1997 року, [PERSON] та [PERSON]. На день її смерті залишилося спадкове майно, яке складається із земельної ділянки площею 2,1135 га цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер якої 3224483200:05:004:0033 та яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯЛ № 175812, який був отриманий нею 28.07.2010 року на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0105614 від 20.03.1997 року. Після смерті [PERSON] на протязі шестимісячного терміну з дня її смерті, спадкове майно, шляхом подачі заяви до приватного нотаріуса Таращанського районного нотаріального округу Київської області [PERSON], позивачі прийняли. Проте, видати свідоцтво про право на спадкове майно, а саме на вищевказану земельну ділянку, за заповітом позивачам приватний нотаріус не має змоги, оскільки заповіт посвідчений 22.09.2009 року секретарем виконавчого комітету Лісовицької сільської ради Таращанського району Київської області та зареєстрований в реєстрі за № 172, неможливо трактувати однозначно, а саме: позивачам по справі заповідано земельну частку (пай), а на даний час є вже державний акт на земельну ділянку площею - 2,1135 га, яка розташована на території Лісовицької сільської ради Таращанського району, призначена для ведення особистого селянського господарства, Державний акт на право власності на земельну ділянку Серії ЯЛ № 175812, був виданий Таращанською райдержадміністрацією на підставі Сертифіката на земельну частку (пай) серії КВ № 0105614, який належав спадкодавцю та якого вона заповіла позивачам, що підтверджено довідкою № 4339, виданою 24.12.2013 року відділом Держземагенства у Таращанському районі. В зв'язку з цим позивачі просять суд витлумачити заповіт, посвідчений секретарем виконкому Лісовицької сільської ради 22 вересня 2009 року та зареєстрованого в реєстрі за № 172 від імені [PERSON], визнавши, що вона розпорядилася своїм майном на користь кожного з них таким чином, а саме земельною ділянкою площею 2,1135 га цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства обом по рівній частині та визнати за кожним із них право власності на 1/2 частину вказаної земельної ділянки. Вказані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Відповідно до ст. 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями, а у разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до ст. 213 ЦК України. Частиною 3 ст. 213 ЦК України передбачено, що при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять. Їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Тлумачення заповіту необхідно позивачам для отримання свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, а ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Враховуючи, що зі змісту заповіту від 22.09.2009 року вбачається воля спадкодавця про те, щоб належне їй конкретне майно (в даному випадку земельна ділянка) після її смерті перейшла у власність позивачів, суд вважає за можливе витлумачити даний заповіт та визнати за позивачами право власності на спадкове майно в порядку спадкування за даним заповітом. Позивачі судові витрати беруть на себе. На підставі викладеного,

Outcome: approved