Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати їх шлюб, зареєстрований 25 травня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Менського районного управління юстиції Чернігівської області України. Спільне життя сторін не склалося, вони перестали розуміти одне одного, у звязку з цим припинили шлюбні стосунки. Зараз сторони не проживають разом, спільне господарство не ведуть. У звязку з цим позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка в судове засідання не зявилась, на розгляд суду від неї надійшла заява з проханням розглянути справу у її відсутність, на позовних вимогах наполягає (а.с.25). Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій зазначив, що з позовом згоден та просить розглянути його за його відсутністю (а.с.14) . Частиною 3 статті 200 ЦПК України, передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно зі ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частина 1 статті ст. 206 ЦПК України регламентує, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Так, відповідач на стадії підготовчого провадження звернувся до суду із заявою про визнання позовних вимог, тому дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в звязку з чим є підстави для ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення по справі. Оскільки сторони в судове засідання не зявились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Судом достовірно встановлено, що [PERSON], [INFO] та [PERSON] /Крахмаль/ [PERSON], [INFO] уклали шлюб, який був зареєстрований 25 травня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Менського районного управління юстиції Чернігівської області України про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 33, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЕЛ №012021, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Менського районного управління юстиції Чернігівської області України 25 травня 2006 року (а.с. 11). Від шлюбу сторони мають трьох спільних дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖД №116780, виданим 04 березня 2008 року виконавчим комітетом Олександрівської сільської ради Тарутинського району Одеської області (а.с.7); [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖД №226576, виданим 01 вересня 2010 року виконавчим комітетом Олександрівської сільської ради Тарутинського району Одеської області (а.с.8); [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД №384529, виданим 26 березня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тарутинського районного управління юстиції в Одеській області (а.с.9). Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, тому їх сім`я носить виключно формальний характер. Шлюб у сторін перший, майновий спір у них відсутній. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON] /Крахмаль/ [PERSON], [INFO] існує лише формально та позов підлягає задоволенню, оскільки ст. 112 Сімейного Кодексу України передбачено розірвання шлюбу, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка просила після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище «Сивоконь». Крім того, згідно зі ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку , встановленому законом , вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З квітанції №ПН289 від 21 грудня 2017 року вбачається, що позивачкою [PERSON] за подання позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 640 гривень ( а.с.1). Тож, враховуючи, що відповідач позов визнав до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 320 гривень. На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved