Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з цим позовом, зазначили, що житловий будинок № [ADDRESS] відносився до типу колгоспних дворів. Членами даного колгоспного двору були [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Після ліквідації колгоспних дворів вони в установленому порядку не отримали свідоцтва та не зареєстрували право власності на зазначений житловий будинок. [INFO] року помер [PERSON], спадщину після смерті якого прийняла дочка - [PERSON] Син спадкодавця [PERSON] та дружина [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини. З метою реєстрації за собою права власності на належні їм частини вищезазначеного житлового будинку вони (позивачі) зверталися до приватного нотаріуса Чуєнко Л.А., але в реєстрації права власності їм було відмовлено. Нотаріус також відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину. У судове засідання позивачі не з'явилися, подали до суду заяви, в яких зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просили їх задовольнити, справу розглянути без їх участі. У судове засідання представник Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області також не з'явився, заступник сільського голови подав до суду заяву, в якій зазначив, що сільська рада визнає позов, просить його задовольнити, справу розглянути без участі їх представника. Суд розглядає справу у відсутності осіб, які беруть участь у справі, за наявними у справі доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок № [ADDRESS] відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідками Мринської сільської ради № 3-14/98 та № 942/3-14 від 8 вересня 2016 року (а.с. 8; 9). Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. За таких обставин [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належало по 1/5 частині житлового будинку № [ADDRESS], як членам колишнього колгоспного двору. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не зареєстрували у встановленому порядку право власності на належний їм житловий будинок. [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7). З копії спадкової справи № 81/2016 до майна померлого [PERSON] (а.с. 73-87) вбачається, що спадщину прийняла дочка [PERSON] Дружина спадкодавця - [PERSON] та його син - [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини на користь [PERSON] Таким чином, [PERSON], як єдиний спадкоємець першої черги за законом, який прийняв спадщину, успадкувала після смерті [PERSON] належну йому 1/5 частину житлового будинку № [ADDRESS]. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину вищезазначеного житлового будинку, яка належала померлому [PERSON], в зв'язку із відсутністю на будинок чинного правовстановлюючого документа, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дій № 289/02-31 від 27 березня 2017 року (а.с. 30). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зверталися до приватного нотаріуса Чуєнко Л.А., який згідно ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є державним реєстратором, з метою реєстрації за собою права власності на належні їм частини вищезазначеного житлового будинку, але їм було відмовлено в зв'язку з тим, що державний реєстратор не наділений правом визначення часток у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно колгоспного двору, що підтверджується повідомленням (а.с. 31). З матеріалів справи вбачається, що на житловий будинок № [ADDRESS] виготовлена технічна документація (а.с. 27-29). За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved