Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Позивачка 17.10.2014 року звернулась з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 1200,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що відповідач не виконує свої обов'язки щодо утримання сім'ї, не надає належної матеріальної допомоги своїй дитині, що ставить позивачку у вкрай скрутне матеріальне становище, вона змушена сама утримувати сина, не маючи при цьому достатніх коштів для забезпечення першочергових витрат по задоволенню потреб дитини. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просила суд їх задовольнити. Відповідач не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання сина в розмірі 1000 грн., зазначивши, що не має матеріальної можливість сплачувати аліменти у заявленому позивачкою розмірі, оскільки розмір його доходу мінливий і не завжди його заробітна плата за місяць може складати 1200,00 грн., про що надав довідку про доходи. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково виходячи з наступного. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідно до ст.ст.181,183,184 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу матері, батька або при нерегулярному, мінливому доході, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, - у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 27.06.2008 року. Однак сімейні стосунки у сторін не склалися, тому тривалий час сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає на даний час з позивачкою окремо від відповідача. Позивачка не має достатніх коштів для забезпечення першочергових витрат по задоволенню потреб дитини, а саме матеріальних витрат на оздоровлення, відпочинок, витрат на забезпечення життєдіяльності. Договори про сплату аліментів та про припинення права на аліменти у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно між сторонами не укладалися, стягнень по іншим аліментним зобов'язанням відповідач не має. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Так, згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Згідно із ст. 184 СК України розмір аліментів може бути визначений у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Як випливає зі змісту даної норми, нерегулярним доходом вважається дохід, що надходить із різною періодичністю, перервами. Дохід може бути нерегулярним, у випадку, якщо оплата праці відбувається по завершенні її виконання в частині або повністю. Враховуючи те, що відповідач як батько зобов'язаний утримувати сина та в судовому засіданні не заперечував проти сплати аліментів на утримання сина, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки. Однак, враховуючи також обов'язок матері утримувати свою дитину, суд вбачає за можливе задовольнити позов частково, стягнувши з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з 17.10.2014 року до моменту досягнення сином повноліття. Разом з цим, суд вважає за належне роз'яснити сторонам, що відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону, а відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них.

Outcome: approved