Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

Позивачка 03 листопада 2014 року звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с.2). В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 01 лютого 2008 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Посилаючись на фактичне припинення шлюбних відносин з жовтня 2014 року, а також, наголошуючи на тому, що причиною розпаду родини є різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та довіри, що суперечить інтересам сторін, у зв'язку із чим, позивачка була вимушена звернутись до суду із даним позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Ухвалою суду від 04 грудня 2014 року сторонам надано строк для примирення до 02 квітня 2015 року (а.с.20). Позивачка в особі свого представника за довіреністю - [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні проти позовних не заперечував, пояснив це тим, що примирення між сторонами не відбулось, тому на теперішній час позовні визнає позовні вимоги у повному обсязі. Вступна та резолютивна частини рішення проголошені у судовому засіданні, повний текст виготовлений 06 квітня 2015 року. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що згідно актового запису № 44, складеного 01 лютого 2008 року відділом реєстрації актів громадянського стану Красногвардійського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с.3). Від спільного подружнього життя сторони мають дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.4). Позивач та відповідач втратили один до одного почуття взаємної поваги, любові, дружби та взаємодопомоги. З жовтня 2014 року не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, не мають намірів щодо підтримання шлюбних відносин. При таких обставинах, суд вважає, що сім'я сторін існує формально і розпалася остаточно, примирення сторін є не можливим, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Крім того згідно статті 88 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір, і його вимоги задоволені, з відповідачки належить стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved