Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

Позивачі [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 20 лютого 2014 року між ним та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до умов якого позивач передав відповідачу грошові кошту в сумі 380 000 грн. на строк до 20 серпня 2014 року. На даний час відповідач надані йому грошові кошти не повернув, тому просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь суму боргу за договором позики від 20 квітня 2014 року в розмірі 871 673,14 грн., яка включає в себе суму основного боргу в розмірі 380 000 грн., пеню в розмірі 161 619,72 грн., 3 відсотків річних в розмірі 27 953,42 грн., інфляційні збитки в розмірі 302 100 грн., а також судовий збір в розмірі 8 000 грн. В судовому засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали позові вимоги та просили суд їх задовольнити, стягнути з відповідача [PERSON] на його користь суму боргу за договором позики від 20 квітня 2014 року в розмірі 871 673,14 грн., яка включає в себе суму основного боргу в розмірі 380 000 грн., пеню в розмірі 161 619,72 грн., 3 відсотків річних в розмірі 27 953,42 грн., інфляційні збитки в розмірі 302 100 грн., а також судовий збір в розмірі 8 000 грн. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Позивач наполягає розглядати справу в порядку заочного розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши позивача та його представника, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 20 лютого 2014 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до умов якого позивач передав відповідачу грошові кошту в сумі 380 000 грн. на строк до 20 серпня 2014 року, що підтверджується договором позики та наданою суду розпискою від 20 лютого 2014 року. Згідно до ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до договору та розписки відповідач [PERSON] 20 лютого 2014 року отримав у позивача [PERSON] в борг грошові кошти в сумі 380 000 грн. та зобовязався повернути зазначену суму коштів до 20 серпня 2014 року. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] до 20 серпня 2014 року свої зобовязання не виконав та до сьогоднішнього часу кошти не повернув. Згідно до вимог ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст.ст.610 та 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Так, в судовому засіданні встановлено, що договір позики між сторонами є укладеним 20 лютого 2014 року, а саме з часу передачі позивачами відповідачу грошей в розмірі 380 000 грн., що підтверджується розпискою. Таким чином, враховуючи, що до сьогоднішнього часу відповідач свої зобовязання за договором позики не виконав, а тому вимоги позивача про стягнення боргу позики в розмірі 380 000 грн. підлягають задоволенню. Згідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України, якщо позивальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу. Так, згідно до змісту ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 5.1 договору позики передбачено, що «за порушення умов договору позики винна сторона відшкодовує завдані збитки в порядку та умовах, передбачених діючим законодавством, а також несе відповідальність у відповідності до ст.625 ЦК України». Згідно до проведеного судом розрахунку розмір інфляційних витрат складає 309 643,91 грн., але з урахування вимог позивача, стягненню підлягає сума заявлена позивачем, тобто 302 100 грн. Відповідно до умов договору п.5.2 «у випадку порушення позичальником п.3.1 цього договору він сплачує позикодавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який нараховується пеня, від прострочено суми за кожний день прострочення, починаючи з першого дня прострочення» та станом на 21 серпня 2015 рік сума пені складає 161 619,72 грн. Окрім цього, враховуючи, що свої зобовязання відповідач [PERSON] до сьогоднішнього часу не виконав, а тому відповідно до вимог ст.625 ЦК України вимоги позивача про стягнення з відповідача суму трьох відсотків річних в розмірі 27 891 грн. (380 000 грн. х 3%/100% х 893 дн./365 дн.), за період з 21 серпня 2014 по 30 січня 2017 року підлягають частковому задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь кожного позивача сплачений ними судовий збір в розмірі 8 000 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial