Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом, в якому просять визнати [PERSON], таким, що втратив право користування житлом в квартирі за адресою: [ADDRESS]. На обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] є відповідальним наймачем житла за адресою: [ADDRESS]. Крім неї в квартирі зареєстровані та проживають дочка [PERSON], [PERSON], а також зареєстрований, але тривалий час не проживає відповідач [PERSON] - онук квартиронаймача. Вказана квартира складається із чотирьох житлових кімнат, житловою площею 50,5 кв.м., загальною площею 79,1 кв.м., і була виділена на підставі рішення виконкому Баглійської районної ради м. Дніпродзержинська від 02 листопада 1979 року [PERSON] та членам її сім'ї: сину [PERSON], дочці [PERSON] та дочці [PERSON]. В 1991 році у квартирі був зареєстрований син [PERSON] - відповідач [PERSON]. В 2000 році сім'я [PERSON], в тому числі й на той час неповнолітній відповідач, виїхала за межі України. В 2013 році [PERSON] самостійно знялася з реєстраційного обліку по спірній квартирі та зняла з обліку своїх неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON]. А відповідач, який не повернувся до України, доручив своїй матері зняти його з реєстрації, але орган реєстрації відмовився це зробити за відсутності самого [PERSON] Їм, позивачам, відомо, що відповідач спочатку виїхав до Португалії, але згодом змінив своє місце проживання, яке на теперішній час їм невідомо. Вони ніколи не перешкоджали відповідачу користуватися житлом у спірній квартирі, а він ніколи не цікавився квартирою та не сплачував квартирну плату та комунальні послуги. Вважають, що відповідач, який не проживає у квартирі з 2000 року, втратив право користування житловим приміщення у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, письмово просила провести розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомив. Представники третіх осіб в судове засідання не з'явилися, директор ТОВ «Абонент ХХІ» та начальник Дніпровського РВ у м. Дніпродзержинськ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області письмово просили суд провести розгляд справи за відсутності їх представників. Відповідно до ч. 2 ст. 158, ч.1 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності позивача [PERSON], відповідача та представників третіх осіб на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, надала пояснення, аналогічні його обґрунтуванню, просить позов задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Також пояснила, що відповідач не проживає у квартирі за адресою: [ADDRESS] з 2000 року. Ще будучи неповнолітнім, він виїхав із своїми батьками за кордон, і більше в Україну не повертався. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, надала пояснення, аналогічні його обґрунтуванню, просить позов задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справи. Вислухавши позивачів, свідка [PERSON], вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], і позивач [PERSON] є відповідальним наймачем вказаної квартири, що підтверджується копією особового рахунку № [NUMBER] (а.с. 13). Крім позивачів, до особового рахунку на квартиру внесені відомості про відповідача [PERSON], [INFO], як про онука відповідального наймача квартири - [PERSON] З 2000 року до теперішнього часу відповідач [PERSON] не проживає у [ADDRESS], що підтверджується актом про непроживання від 25 грудня 2015 року, затвердженим директором ТОВ «Крона -Сервіс 1» [PERSON] (а.с. 15). Факт непроживання відповідача в спірній квартирі з 2000 року до теперішнього часу підтвердив в судовому засіданні свідок [PERSON] Згідно повідомлення начальника відділення Дніпровського відділення поліції Дніпродзержинського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області віл 04 січня 2016 року, вих. № 28.2/1 (а.с. 16), та повідомлення директора ТОВ «Абонент ХХІ» від 29 грудня 2015 року, вих. № 438 (а.с. 17), [PERSON] із заявами та повідомленнями з приводу перешкод у користуванні житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS], до зазначених установ протягом 2015 року не звертався. Як зазначено в довідці Дніпровського РВ у місті Дніпродзержинську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 01 березня 2016 року, вих. № 543 (а.с. 23), [PERSON], [INFO], уродженець м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, відомості про місце перебування якого внесені до особистого рахунку на квартиру, розташовану [ADDRESS], паспорт громадянина України не отримував. Відповідно до частини 1 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира або інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місцем перебування є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік, місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, реєстрацією є внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутньої особи може бути продовжено наймодавцем, а у разі спору - судом. Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідач не надав суду заперечень проти позову та будь-яких доказів на їх підтвердження. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що відповідач [PERSON] відсутній в квартирі понад шести місяців без поважних причин, а тому повинний бути визнаним таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі , розташованій за адресою: [ADDRESS].

Outcome: approved