Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання у Запорізькому національному університеті в розмірі у розмірі 1/4 частини його доходу (заробітку), щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову та до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення 23 років. Додатково просить здійснити перерахунок починаючи з дати працевлаштування до ТОВ «АТБ-Маркет». Позов обґрунтовує тим, що сторони перебували у шлюбі з 15.07.2000 до 12.10.2016. Від шлюбу мають спільну повнолітню доньку [PERSON] . Донька з 01.09.2020 продовжує навчання в Запорізькому національному університеті. Термін закінчення навчання 30.06.2021. Донька навчається за контрактом, тому потребує матеріальної допомоги. Відповідач працює в ТОВ «АТБ-Маркет», отримує заробітну плату, а тому може надавати таку допомогу. 12.01.2021 відповідач [PERSON] надав відзив на позов, в якому позов визнав частково та просив врахувати при призначенні аліментів те, що він сплачував аліменти на утримання доньки під час її неповноліття у розмірі більшому, ніж передбачалось рішенням суду. Ухвалою від 16.11.2020 позовна заява була залишена без руху. Ухвалою від 03.12.2020 відкрите провадження у справі. Позивачка [PERSON] позов та обставини, якими він обґрунтований, підтримала. Пояснила, що відповідач перерахував їй грошові кошти для навчання дитини у вересні 2020 року та у січні 2021 року сумами по 2500 гривень (половину ціни контракту доньки). Також відповідач зауважував, що донька повинна працювати. Відповідач [PERSON] позов визнав. Пояснив, що він працює в ТОВ «АТБ-Маркет» та отримає заробітну плату у сумі 10000 гривень (з утриманими податками). Відповідно до усної домовленості з позивачкою він сплатив половину вартості контракту доньки у сумі 2500 гривень у вересні 2020 року та у січні 2021 року. Третя особа [PERSON] позов підтримала. Пояснила, що вона просила відповідача допомогти їй з оплатою контракту на навчання, а саме сплачувати половину його вартості. Він погодився, але при цьому сказав, що при цьому сплачувати аліменти він не буде. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували в шлюбі з 15.07.2000 до 12.10.2016, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 15.07.2000 серії [NUMBER] , копією рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12.10.2016 у справі № 334/5469/16-ц. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 05.11.2001 серії [NUMBER] . З 01.09.2020 донька сторін [PERSON] навчається на 2 курсі Запорізького національного університету, факультет соціальної педагогіки та психології, на денній формі навчання за контрактом. Термін навчання з 01.09.2020 до 30.06.2021. Вказані обставини підтверджуються довідкою Запорізького національного університету від 21.09.2020 № 67. Позивач та третя особа мають зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Єдиного державного демографічного реєстру від 05.10.2017 № 2313-889574-2017, довідкою кварталу № 74 від 22.10.2020 № 11. Відповідач [PERSON] працює в ТОВ «АТЮ-Маркет» та отримує заробітну плату, що визнається ним та про що він зазначив у своїх поясненнях. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язковою сукупністю таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З урахуванням викладеного, суд вважає, що для виникнення даного аліментного зобов`язання є необхідна сукупність юридичних фактів, а саме: дитина досягла повноліття, але на момент звернення до суду з позовом не досягла 23-х років; продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги; відповідач має можливість надавати таку матеріальну допомогу. Судом встановлено, що третя особа [PERSON] 05.10.2019 досягла повноліття та на час розгляду справи не досягла 23 років. У теперішній час вона навчається на денному відділенні за контрактом, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, адже вона не має можливості працевлаштуватись та отримувати дохід. Відповідач, у свою чергу, має можливість надавати доньці матеріальну допомогу, оскільки працює та отримує заробітну плату. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: (1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; (2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; (3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; (3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; (3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; (4) інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вказане та визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, у розмірі однієї чверті заробітку (доходів) щомісячно, починаючи стягнення з 28.10.2020 та до закінчення навчання донькою, але не пізніше ніж до досягнення нею двадцятитрирічного віку. Щодо вимоги позивача [PERSON] про перерахунок аліментів, починаючи з дати працевлаштування до ТОВ «АТБ-Маркет», суд зауважує наступне. Зі змісту вказаної вимоги суд встановив, що позивач просить стягнути з відповідача аліменти за минулий час - з моменту його працевлаштування. Згідно зі ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років (ст. 191 СК України). Позивачка [PERSON] не подала суду докази того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх отримати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Крім цього, і позивачка і відповідач у своїх поясненнях підтвердили, що останній надавав доньці матеріальну допомогу на навчання. Враховуючи вказане, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити. Згідно з п. 6 ч. 1 ст.\~264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи звільнення позивача від сплати судового збору, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 840,80 гривень.

Outcome: partial