Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

Позивачка 07.05.2015 року звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 05.03.1997 року вона та [PERSON] зареєстрували шлюб. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя з [PERSON] з часом погіршилося через різні погляди на життя, втратилися почуття та любові. З 01.04.2015 року сторони припинили подружні стосунки, ведення спільного господарства та спільне проживання. В судове засідання 22.06.2015 року зявилися представник позивачки [PERSON] [PERSON] (діє на підставі ордеру від 22.06.2015р.), яка позов підтримала та просила залишити за позивачем шлюбне прізвище «Смирнова». В судове засідання зявився відповідач [PERSON], який просив шлюб розірвати, проте не погодився з підставами позову , при цьому пояснивши, що з 01.04.2015 року вони разом не проживають, утримання сімї частково лежить і на ньому, і він не вчиняв насильницьких дій. Суд, вислухавши пояснення та думки осіб присутніх в судовому засіданні, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (надалі сторони) 05.03.1997 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії I-ЖД № 224384, виданого вказаним органом 17.02.2015 року (повторно), актовий запис № 233 (а.с.4). З свідоцтва вбачається, що дошлюбне прізвище позивачки «Россохань». Від шлюб сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя сторін не склалося, про що зазначено у позовній заяві. Останні три роки сторони не підтримують шлюбних відносин, не ведуть разом спільного господарства та спільно не проживають. На час розгляду справи майнові вимоги, будь кого з сторін, суду не предявлені. Питання щодо місця проживання дитини сторонами узгоджено. Відповідно до вищезазначеного суд вважає, що майнового спору між сторонами не має, примирення між ними неможливе. Згідно ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює\~докази\~за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів\~фізичних осіб, прав та інтересів\~юридичних осіб, інтересів держави. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сімї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, як це передбачено ст. 112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved