Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до [PERSON], в якому просять суд визнати відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням, за адресою: [ADDRESS]. Свій позов мотивують тим, що їм на підставі договору купівлі-продажу від 05.06.2006 року належить житловий будинок, розташований в [ADDRESS]. В даному будинку зареєстрована відповідачка по справі [PERSON], яка в ньому не проживає з грудня 2013 року, так як вибула на інше місце проживання. Особистих речей відповідачки в будинку не має, Але вона залишається зареєстрованою у вищезазначеному будинку. Позивачі в судове засідання не з'явились, однак матеріали справи містять їх заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій зазначено, що позовні вимоги вони підтримують в повному обсязі та не заперечують проти ухвалення заочного рішення (а.с.23,24). Відповідачка до судового засідання повторно не з'явилась, хоча судом була повідомлена про день слухання справи належним чином, а тому за згодою позивача суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] є власниками житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 05.06.2006 року (а.с.5), зареєстрованим в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно (а.с.6-7). В судовому засіданні також встановлено, що відповідно до акту від 18.09.2014 року, складеного комісією в складі депутата Усатівської сільської ради Драгомерецькій Л.А., заступника голови Усатівської сільської ради Пашкової В.А., члена виконкому Усатівської сільської ради Борченко В.А. про те , що [PERSON], [INFO] зареєстрована з 06.03.2008 року за адресою: [ADDRESS], але з 22.12.2013 року за місцем реєстрації не проживає. Також із вищезазначеного акту вбачається, що особисті речі та предмети побуту у будинку відсутні (а.с.8). Статтею 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює у відповідності з законом по своїй волі, незалежно від волі інших осіб. Статтею 319 ЦК України встановлює, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч.2 ст. 386 ЦК України - власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позов [PERSON], [PERSON] є обґрунтованим, знайшов підтвердження в ході судового засідання та підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved