Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа : Біловодська сільська рада Роменського району Сумської області про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом частково недійсним та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Свої вимоги мотивують тим, що [INFO] помер їх батько [PERSON] Батьком [PERSON] є [PERSON], який [INFO] помер. Спадкоємцем на все майно після смерті [PERSON] являється дочка [PERSON] , яка своєчасно прийняла спадщину так як , подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Інші спадкоємці, онуки [PERSON] та [PERSON] своєчасно вступили в управління та володіння спадковим майном, так як на протязі 6 місяців після смерті спадкодавця розпорядилися особистими речами померлого, а саме в січні 2001 року. Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 30.03.2017 року визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності на майно колишнього колгоспного двору, розташованого за адресою [ADDRESS], по 1 / 6 його частині кожному. В ході розгляду справи їм стало відомо, що 05.12.2008 року держаним нотаріусом Роменської районної державної нотаріальної контори Колісник С.М. видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, яким посвідчено, що спадкоємицею майна [PERSON], який помер [INFO] є його дочка [PERSON] Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво складається з земельної ділянки площею 3,597 га, розташованої на території Біловодської сільської ради Роменського району Сумської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в тому числі ріллі - 3,244 гектарів, кадастровий номер - [NUMBER], кормових угідь 0,353 гектарів, кадастровий номер [NUMBER], [NUMBER]. Зазначена земельна ділянка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на праві приватної власності на землю . Вважають , що при видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.12.2008 року порушено вимоги чинного законодавства України та їх права і охоронювані законом інтереси. Враховуючи , що відповідно до ст.. 529 ЦК УРСР вони успадкували спадкове майно в розмірі 1 / 2 частини (по 1 / 4 частці кожним), отримання [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на всю земельну ділянку площею 3, 597 га, порушує їх спадкові права та перешкоджає їм отримати в нотаріальній конторі свідоцтва на належну ним частку в цьому майні. Тому просили визнати частково недійсним видане 05.12.2008 року державним нотаріусом Роменської районної державної нотаріальної контори Колісник С.М. Свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 990, про посвідчення, що спадкоємицею майна [PERSON], який помер [INFO] є його дочка [PERSON] в частині 1 /2 частки спадкового майна , яке складається з земельної ділянки площею 3,597 га, розташованої на території Біловодської сільської ради Роменського району Сумської області ; визнати за ними право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO], на 1 / 2 частину ( по 1 / 4 частині кожного) земельної ділянки площею 3,597 га, розташованої на території Біловодської сільської ради Роменського району Сумської області переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивачі в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Від них до суду надійшли заяви, в яких просили справу слухати без їх участі, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Від відповідачки до суду надійшла заява, в якій просила справу слухати без її участі , позовні вимоги визнала в повному обсязі. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд вважає за можливе постановити рішення у підготовчому провадженні. В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.. 525 ЦК УРСР, чинного на час відкриття спадщини, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно ст.. 529 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час відкриття спадщини) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти ( у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті., внуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до ст.. 548 ЦК УРСР , для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст.. 549 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2 ) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статі дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідач не обмежений в цивільній процесуальній дієздатності, а тому розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, включаючи і право на визнання позову. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб і є всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову слід прийняти і задовольнити позов.

Outcome: approved