Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . В обгрунтування заявлених позовних вимог позивачі пояснили, що на підставі ордеру на житлове приміщення №94 від 05.06.2001 року зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстрований також відповідач [PERSON] , [INFO] , - колишній чоловік позивачки [PERSON] . Разом з тим, відповідач не проживає у зазначеній квартирі з липня 2008 року, участі в оплаті комунальних послуг та утриманні квартири не приймає, його реєстрація у вказаній квартирі порушує права позивачів як законних користувачів квартири, зокрема, створює перешкоди у оформленні субсидії. На підставі викладеного, позивачі вважають, що відповідач втратив право користування вказаною квартирою. В судовому засідання позивачі та представник позивача [PERSON] - [PERSON] підтримали позовні вимоги та просили задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, судова повістка повернулась на адресу суду не врученою. Відзиву на позовну заяву від відповідача не надходило. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у якій також вказав, що при винесенні рішення покладається на розсуд суду. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З урахуванням наведеного, на підставі положень ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення. Заслухавши пояснення позивачів та представника позивача, свідка, дослідивши та оцінивши зібрані в матеріалах справи докази, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що 31.05.2001 року [PERSON] видано ордер № 94 на житлову площу у гуртожитку, а саме кімнату [ADDRESS] . Ордер видано на право заняття вказаної жилої площі із сім`єю у складі 3-х осіб, а саме: [PERSON] (наймач), [PERSON] (дружина), [PERSON] (син). (а.с. 6). 30.08.2002 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] вказано « [PERSON] ». (а.с. 18) Згідно свідоцтва про зміну імені від 05.01.2017 року, [PERSON] змінив прізвище на [PERSON] (а.с. 11) Згідно відомостей відділу моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області, місце проживання відповідача [PERSON] , [INFO] , зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , з 10.08.2001 року (а.с. 27). Згідно акту від 07.02.2019 року, який складено комісією ТОВ «Керуюча Компанія «Домком Житомир», [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , не проживає з липня 2008 року по теперішній час, що встановлено згідно свідчень сусідів - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 19) Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями свідків. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За клопотанням позивача в судовому засіданні 11.07.2019 року було допитано свідка [PERSON] , яка пояснила, що є сусідкою позивачів та проживає за адресою: [ADDRESS] . Вказала, що відповідач за адресою: [ADDRESS] , не проживає з липня 2008 року. Відповідно до положень частин 1, 2 ст. 61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Згідно ст. 64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Частиною 1 ст. 71 ЖК України визначено, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як роз`яснено у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. ( ст.ст. 71, 72, 116, 156, ЖК УРСР; ст. 405 ЦК України). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Право на реєстрацію у житловому приміщенні є похідним від наявності права на користування житлом. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Беручи до уваги викладене, оскільки відповідач не проживає за адресою: [ADDRESS] , понад шість місяців, проте, місце його проживання зареєстроване за указаною адресою, що порушує права інших користувачів квартири, суд приходить до висновку про обґрунтованість, законність позовних вимог та задовольняє їх у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved