Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

Позивачі звернулися до суду вказаним позовом в якому просять: Встановити факт прийняття [PERSON] померлим [INFO] році, спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] році на житловий будинок що знаходиться за адресою: [ADDRESS], розташований на земельній ділянці площею 0,14 га. Встановити факт прийняття спадщини [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] від померлого[INFO] [PERSON] на житловий будинок що знаходиться за адресою: [ADDRESS], розташований на земельній ділянці площею 0,14 га. Визнати право власності на спадкове майно, а саме - житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], розташованого на земельної ділянки площею 0,14 га за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Визнати право власності на 47/100 долі за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частках за адресою [ADDRESS], загальною площею 59,55 кв. м. від померлого [INFO] року [PERSON]. Визнати право власності у порядку спадкування за законом після померлого [PERSON] на 47/100 долі за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на квартиру загальної площі 59,55 кв. м. за адресою [ADDRESS] у рівних долях. Позивачі у судове засідання не з'явилися, надали заяву в якій позов підтримали у повному обсязі, справу просили розглядати без їх участі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог, справу просив розглядати без його участі. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, надав заяву в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог, справу просив розглядати без його участі. Суд, ознайомившись та дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню на підставі фактичних обставин. По справі встановлені наступні фактичні обставини. [PERSON] придбала у власність житловий будинок з надвірними спорудами у [PERSON] за адресою [ADDRESS], за договором купівлі - продажу від 15.07.1989 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1862. В подальшому Овідіопольською селищною радою була змінена назва вулиці [ADDRESS] [PERSON] померла [INFO] року (свідоцтво про смерть [NUMBER] від 10.05.1990року). Єдиним спадкодавцем [PERSON] був її син [PERSON] (свідоцтво про народження [NUMBER] від 26 травня 1972 року), який не подавав заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори однак фактично вступив в управління та володіння спадковим майном Прийняття спадщини [PERSON] від померлої [PERSON] підтверджується наступними фактами: фактичним проживанням з 1989 року у житловому будинку за адресою [ADDRESS] ( колишня [ADDRESS]) , про що свідчить довідка Овідіопольської селищної ради. сплатою податку за землю на якому знаходиться житловий будинок в [ADDRESS] ( колишня [ADDRESS]) , що підтверджується квитанціями на прийом податкових платежів з 1999 по 2009 років . [INFO] року помер [PERSON] (свідоцтво про смерть [NUMBER] виданий 03.серпня '.009 року за актовим записом №1157). Після його смерті залишилася дві кімнати в :комунальному будинку [ADDRESS] частин, загальною площею 59,55 кв.м. У встановленому законом порядку позивачі звернулися до Першої Одеської державної нотаріальної контори м. Одеса, з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. 12.11.2014 року до позивачі отримали відповідь, що нотаріальна контора не може видати свідоцтво про право на спадщину, в зв'язку з тим, що їм необхідно надати належним чином оформлені та зареєстровані документи, що підтверджують право власності померлих на зазначене нерухоме майно. Оскільки позивачі не мали можливості надати правовстановлюючі документи нотаріусу на спадковий будинок та квартиру у комунальному будинку, їм було рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання про визнання право власності у порядку спадкування. Згідно ст..524 Цивільного Кодексу УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом, спадкоємство за законом має місця, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Заповіту [PERSON] не складала. Відповідно до ст. 529 Цивільного Кодексу УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти ( у тому числі усиновлені), дружина та батьки (усиновителі) померлого. Статтею 548 Цивільного Кодексу УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Діями, що свідчать про прийняття спадщини, згідно ст. 549 Цивільного Кодексу УРСР, є : якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо спадкоємець подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, а відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права. Одним із способів захисту цивільних прав є, зокрема, визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України у разі відсутності документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. Відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом та за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на момент відкриття спадщини, а також ті особи, які були зачаті за життя спадкодавця та народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З наведених підстав суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає частковому задоволенню, оскільки в матеріалах справи є документи які підтверджують що померла [PERSON] є матірю [PERSON], а він, в свою чергу, є чоловіком [PERSON] та батьком [PERSON], [PERSON], [PERSON] у зв'язку з чим визнання права власності на спадкове майно за позивачами відповідає нормам діючого законодавства.

Outcome: partial