Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулись до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про накладення стягнення на майно спадкоємця.. Позов мотивовано тим, що 08.04.2013 р. рішенням Вінницького міського суду Вінницької області з [PERSON] було стягнуто на користь [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 59\~756, 80 грн. матеріальної та моральної шкоди та 702, 27 грн. судових витрат. [PERSON] є спадкоємцем після смерті [PERSON] та прийняла спадщину шляхом подання до Першої вінницької державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Позивачі також подали до нотаріальної контори вимоги до спадкоємця на суму 59\~756, 80 грн. 01.09.2015 р. на адресу відповідача була направлена претензія щодо задоволення вимог кредиторів шляхом одноразового платежу в порядку, передбаченому ст. 1282 ЦК України. Вимога відповідачем виконана не була, тому просять накласти стягнення на майно спадкоємця. Судом до участі у справі в якості третьої особи без права самостійних вимог на стороні відповідача було залучено [PERSON] відділ ДВС Вінницького міського управління юстиції. Позивач [PERSON] в своїх інтересах та діючий в інтересах [PERSON] та [PERSON], та представник позивачів позов підтримали в повному обсязі з підстав, наведених у ньому. Представник відповідача позов не визнав, подав суду письмові заперечення. Суду пояснив, що заперечує проти позову з тих підстав, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03.08.2015 р. було замінено боржника у виконавчому провадженні з [PERSON], який помер 17.10.2014 року, на спадкоємця [PERSON]. Відповідно до акту опису й арешту від 10.04.2014 року державним виконавцем описано та накладено арешт на квартиру № 16, що складає 43/100 частки квартири № 1, 1Б в будинку № 10 по пров. Литовському у м. Вінниці. 24 листопада 2014 року згідно з супровідним листом, направленим разом з доданими документами на адресу начальника управління ДВС Головного управління юстиції у Вінницькій області [PERSON], вказане майно було передано на реалізацію. З цих підстав представник відповідача вважає, що стягнення на квартиру № 1, 1Б в будинку № 10 по пров. Литовському у м. Вінниці уже звернено в межах виконавчого провадження, яке ініційоване позивачами, а тому задоволення позовних вимог призведе до подвійного стягнення, що є незаконним. За таких обставин просив у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи [PERSON] відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції позов визнав та суду пояснив, що на даний час на виконанні в [PERSON] відділі державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції перебувають виконавчі провадження № 38041738, 38042353, 38042102 та в рамках цих проваджень було накладено стягнення на майно боржника [PERSON] на квартиру № 1, 1Б в буд. 10 по пров. Литовському в м. Вінниці. Іншого майна, яке б належало [PERSON] на праві власності, не виявлено. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03.08.2015 року було проведено заміну боржника у виконавчому провадженні, відкритому з виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області в цивільній справі №127/2897/13-ц [PERSON], який помер 17.10.2014 р., на спадкоємця [PERSON]. Однак звернути стягнення на вищевказану квартиру в рамках цих виконавчих проваджень неможливо, оскільки торгівельна організація не приймає його на реалізацію, мотивуючи тим, що право власності на квартиру зареєстровано на померлого [PERSON] Таким чином, виникла колізія, тому що підстави для повернення виконавчих документів відсутні, а виконати рішення суду також неможливо. Тому на даний час в разі ухвалення судом рішення про накладення стягнення на майно спадкоємця після смерті [PERSON] можливо буде провести реалізацію вищевказаного майна згідно з Законом України «Про виконавче провадження», що виключає подвійне стягнення, оскільки відповідач у справі відповідає за зобов»язаннями спадкодавця лише в межах спадкового майна, а інше майно у спадкодавця відсутнє. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та матеріали виконавчого провадження, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 08.04.2013 р. рішенням Вінницького міського суду Вінницької області з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 59\~756, 80 грн. матеріальної та моральної шкоди та 702, 27 грн. судових витрат. 07.05.2013 р. були видані виконавчі листи про виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08 квітня 2013 року у справі №127/2897/13-ц для примусового стягнення з [PERSON] (21007 [ADDRESS]) на користь [PERSON], [PERSON], [PERSON] 58\~756, 80 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, завданої самочинним будівництвом, та 1\~000 (одна тисяча) грн. моральної шкоди. 23.05.2013 р. головним державним виконавцем Замостянського відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження про примусове виконання вищевказаного рішення суду. 20.01.2015 р. виконавчі провадження були зупинені у зв»язку зі смертю боржника. З матеріалів спадкової справи №114/2015 вбачається, що [PERSON] спадкоємець за заповітом подала заяву від 09.02.2015 р. про прийняття спадщини після смерті [PERSON], інших спадкоємців немає. Позивачі 15 квітня 2015 року подали до Першої вінницької державної нотаріальної контори претензію до спадкоємців померлого 17 жовтня 2014 року [PERSON]. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03.08.2015 року було проведено заміну боржника у виконавчому провадженні, відкритому з виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області по цивільній справі №127/2897/13-ц [PERSON], який помер 17.10.2014 р., на спадкоємця [PERSON] (далі за текстом Відповідач). Ухвала суду набрала законної сили 11.08.2015 р. 31.08.2015 р. згідно з постановами старшого державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції були поновлені виконавчі провадження № 38041738, 38042353, 38042102. 01.09.2015 року цінним листом з описом вкладення на адресу відповідача була направлена претензія про відшкодування позивачам майнової шкоди в розмірі 58\~756, 80 грн. та 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди та запропоновано в десятиденний термін з часу отримання цієї претензії провести з позивачами розрахунок в повному обсязі. Суд бере до уваги пояснення представника відповідача, який в повному обсязі визнає суму заборгованості та обов»язок відшкодування цієї суми відповідачем. Згідно зі ст. 1231 ЦК України до спадкоємця переходить обов»язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. Майнова та моральна шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов»язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора спадкоємці зобов»язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Разом з тим у абз. 2 п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз»яснено, що якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов»язку, передбаченого ст. 1297 ЦК України, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця, розмір якої може бути визначений за правилами ст. 625 ЦК України. Судом оглянуто виконавчі провадження № 38041738, 38042353, 38042102 та встановлено, що до спадкового майна, яке входить до складу спадщини, відноситься лише квартира №1, 1Б, що знаходиться в будинку під № 10 по пров. Литовському в м. Вінниці. Представник відповідача в судовому засіданні підтвердив, що інше майно, що входить до складу спадщини, відсутнє. Згідно з висновком, виконаним незалежним оцінювачем [PERSON], про ринкову вартість 43/100 частки квартири [ADDRESS], 10 в м. Вінниці, яка зареєстрована за померлим [PERSON], станом на 21.09.2015 року, ринкова вартість 43/100 частки квартири 1, 1Б загальною площею 32,9 кв.м, розміщеної на першому поверсі одноповерхового житлового будинку, розташованого в м. Вінниці по пров. Литовському, 10, яка зареєстрована на праві власності за померлим [PERSON], з врахуванням її фактичного технічного стану, умов вимушеного продажу та без врахування податку на додану вартість складає 111\~555 грн. У висновку зазначено, що технічний стан частки квартири згідно з приблизною шкалою оцінки зносу елементів будинку (табл.. 5.1 Стандарту житлово-комунального господарства України СОУ ЖКГ 75.11-35077234.0015:2009. Правила визначення фізичного зносу житлових будинків) визначається як незадовільний, тобто експлуатація елементів квартири можлива лише при умові проведення в ній ремонту. Також зазначено, що при візуальному огляді оцінюваної частки встановлено, що в квартирі відсутні оздоблювальні роботи, підлога та стеля; інженерні комунікації теж відсутні; вбиральня дворова, спільного користування. Представник відповідача у справі не заперечив проти висновку про ринкову вартість частки квартири. Відповідно до положень ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.. 61 цього Кодексу. З врахуванням зазначених обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved