Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-02 00:00:00

Позивачка 06.06.2019 року звернулась до суду із позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серія ВРК № 117658 від 20.04.2011 року [PERSON] , володіє житловим будиноком за адресою: [ADDRESS] . В даному будинку зареєстровані вона, її онука - [PERSON] [INFO],та Відповідач, її син - [PERSON] -[INFO] Фактично з 2011 року Відповідач [PERSON] в житловому будинку за адресою [ADDRESS] не проживає, що підтверджується актом про не проживання особи за місцем реєстрації складеного депутатом Щербанівської сільської ради та підписаного сусідами. Ні нею, ні іншими особами перешкоди щодо проживання відповідача в житловому будинку не чинились. Згідно змісту ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності (ч.2 ст. 321 Цивільного кодексу України). В свою чергу відповідач, який не проживає за адресою [ADDRESS] , втратив право на користування житловим будинком, внаслідок його відсутності без поважних причин понад один рік. Оскільки, за вищевказаною адресою відповідач не проживає, виникають проблеми з отриманням житлової субсидії та сплатою надмірно нарахованих комунальних послуг, чим об`єктивно порушуються її права, тому вона змушена звернутися за захистом до суду. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Разом з тим, згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Відповідно до ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України, особа втрачає право на користування житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом. Прохала визнати [PERSON] , [INFO], паспорт серія [NUMBER] , виданий Полтавським РВ УМВС України в Полтавській області 23 квітня 1997р., таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме житловим будинком за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання сторони у справі не з`явилися. Позивачка та третя особа, надавши суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, де позовні вимоги підтримали та прохали задовольнити, не заперечувала щодо розгляду справи в заочному порядку у відсутності відповідача ( а. с. 35, 49 ). Відповідач повторно не з`явився в судові засідання з невідомих суду причин, хоча заздалегідь повідомлявся належним чином про день та час розгляду справи за останнім відомим місцем реєстрації, про що маються докази у справі у вигляді повернутої на адресу суду поштової кореспонденції суду з відмітками пошти «адресат не проживає». Щодо нього на сайті суду опублікованого оголошення про його виклик. Від нього не надійшло відзиву на позов, будь-яких заяв про поважність причин не явки або про відкладення слухання справи. Тому, суд вважає за можливе розгляд даної справи по суті у відсутності не з`явившихся, належно повідомлених сторін по наявним матеріалам справи в заочному порядку згідно ст. 223, 280-281 ЦПК України. Судом встановлено всі обставини, на які послався в позові позивач і вони підтверджуються матеріалами справи на а. с. 5 -12. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню відповідно до ст. 16, 317, 319, 391, 405 ЦК України, так як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Outcome: approved