Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

Позивачка [PERSON], 29.12.2015 року, звернулася в Шишацький районний суд Полтавської області з позовом до [PERSON], про поділ спільного майна подружжя, в обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 07 квітня 2015 року вона звернулася до Шишацького районного з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу та визнання права спільної сумісної власності на рухоме майно - автомобіль FIAT DOBLO, реєстраційний номер [NUMBER], 2008 року випуску, двигун № 199А2002511169, кузов № [NUMBER], сірого кольору, який був зареєстрований на відповідача 11.09.2010 року, а придбаний ними під час спільного проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу в період з липня 2009 року по липень 2012 року. Рішенням Шишацького районного суду від 01 липня 2015 року позовні вимоги [PERSON] було задоволено частково, встановлено факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сімєю без реєстрації шлюбу в с. Гоголеве Шишацького району Полтавської області по вулиці Гоголя, 14-а в період з 05 лютого 2010 року по 15 березня 2011 року, визнано обєктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] автомобіль FIAT DOBLO, реєстраційний номер [NUMBER], 2008 року випуску, двигун № 199А2002511169, кузов № [NUMBER], сірого кольору, який зареєстрований на відповідача [PERSON] 11.09.2010 року, а в задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину автомобіля FIAT DOBLO, реєстраційний номер [NUMBER], 2008 року випуску, двигун № 199А2002511169, кузов № [NUMBER], сірого кольору, який зареєстрований на відповідача [PERSON] 11.09.2010 року відмовлено за пропуском позивачкою трирічного строку позовної давності. Рішенням колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Полтавської області від 02 грудня 2015 року було частково задоволено апеляційну скаргу [PERSON] на рішення Шишацького районного суду від 01 липня 2015 року, вказане рішення Шишацького районного суду в частині вирішення позовних вимог про визнання за [PERSON] права власності на частину автомобіля було скасовано і в цій частині було ухвалено нове рішення, яким визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину автомобіля FIAT DOBLO, реєстраційний номер [NUMBER], 2008 року випуску, двигун № 199А2002511169, кузов № [NUMBER], сірого кольору, який зареєстрований на відповідача [PERSON] 11.09.2010 року. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 лютого 2016 року касаційну скаргу [PERSON] було відхилено, рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 01.07.2015 року, додаткове рішення Шишацького районного суду від 21 вересня 2015 року та рішення апеляційного суду Полтавської області від 02.12.2015 року залишено без змін. Оскільки відповідач [PERSON] заперечує законність вимог позивачки щодо виплати їй грошової компенсації за 1/2 частину автомобіля та не погоджується в добровільному порядку сплатити їй суму 51448,88 гривень, а також понесені нею судові витрати, позивачка просила суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля FIAT DOBLO, реєстраційний номер [NUMBER], 2008 року випуску, двигун № 199А2002511169, кузов № [NUMBER], сірого кольору, який зареєстрований на відповідача [PERSON] 11.09.2010 року в розмірі 51448,88 гривень, встановленої відповідно до Висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 010515 від 05.05.2015 року, припинити за нею право власності на 1/2 частину вказаного автомобіля, з метою забезпечення позову, заборонити відчуження даного автомобіля.. В судове засідання, яке було призначене на 14-00 годин 16 червня 2016 року, позивачка не зявилася, 15.06.2016 року, за вхідним № 2023, від неї до суду надійшла заява в якій вона підтримала свої позовні вимоги і просила суд розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав, надав суду письмові заперечення на позов, просив суд відмовити позивачці в позові з підстав, викладених нам у письмових запереченнях на позов. Заслухавши пояснення відповідача [PERSON] та його представника, ознайомившись з матеріалами справи, перевіривши та оцінивши наявні письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки не підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Полтавської області від 02 грудня 2015 року було частково задоволено апеляційну скаргу [PERSON] на рішення Шишацького районного суду від 01 липня 2015 року, вказане рішення Шишацького районного суду в частині вирішення позовних вимог про визнання за [PERSON] права власності на частину автомобіля було скасовано і в цій частині було ухвалено нове рішення, яким визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину автомобіля FIAT DOBLO, реєстраційний номер [NUMBER], 2008 року випуску, двигун № 199А2002511169, кузов № [NUMBER], сірого кольору, який зареєстрований на відповідача [PERSON] 11.09.2010 року. Позивачкою не було надано суду доказів про реєстрацію нею права власності на 1/2 частину спірного автомобіля відповідно до Постанови КМУ від 07.09.1998 року № 1388 « Про затвердження порядку державної реєстрації ( перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на базі автомобілів, мотоциклів усих типів, марок і моделей, причіпів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», а тому суд вважає, що вона не набула права власності на 1/2 частину автомобіля, що зареєстрований на відповідача, при цьому відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що перереєстрація права власності на спірний автомобіль не проводилася, так як йому про це не повідомлялося як особі, на яку зареєстрований автомобіль. Частиною 1 ст. 61 СК України передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» встановлено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК України та ст. 372 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 3 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. При цьому, при поділі майна суд виходить із того, що якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладенням на нього обов'язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми. Якщо річ неможливо розділити, вона присуджується одному з подружжя. Якщо виділити в натурі частину із загального майна не можна, хтось один із подружжя має право на отримання від іншого грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частини. Проте, така компенсація може бути надана лише за згодою колишньої дружини чи чоловіка. Крім того, присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду ( ч.4,5 ст. 71СК України). Таким чином, приймаючи до уваги вищевказані обставини, враховуючи що на день розгляду справи судом позивачка не надала доказів про реєстрацію її права власності на 1/2 частину спірного автомобіля, сторони не погодили вартість спірного автомобіля та порядок користування ним, відповідач не погоджується сплачувати позивачці будь-яку компенсацію за її частку автомобіля і не бажає вносити будь яку суму грошових коштів на депозитний рахунок суду за її частку автомобіля, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed