Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась з позовом до ПАТ «Приватбанк» про визнання недійсним підвищення відсоткової ставки кредиту та зобов'язання вчинити певні дії. Представник позивача уточнив позовні вимоги, просив визнати недійним п 2.3.1 кредитного договору № DZHCGK113220400 від 15.02.2007р., визнати незаконними дії відповідача щодо зміни в односторонньому порядку відсоткової ставки за кредитним договором, зобов'язати відповідача здійснити перерахунок уми заборгованості за процентною ставкою, що діяла на момент укладання договору, тобто 12%. Представник відповідача надав заперечення на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Третя особа в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Суд, вислухав доводи сторін, вивчив матеріали справи, дослідив докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.02.2007р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № DZHCGK113220400, відповідно до якого банк надав [PERSON] . кредит в сумі 17 600 дол.США, строком користування до 14.02.2017р., зі сплатою 12% річних. Відповідно до умов пункту 2.3.1. кредитного договору банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом у разу зміни кон`юнктури ринку грошових ресурсів України, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10% у порівняні з курсом долара США до гривні , встановленого НБУ на день укладання договору; зміні облікової ставки НБУ При цьому банк повинен надіслати позичальнику письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки. Згідно з вимогами ст..654 ЦК України, зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі,що й договір, що змінюється або розривається. Відповідно до вимог Постанови НБУ №168 від 10.05.2007р. «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», при зміні процентної ставки банк мав надати [PERSON] в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту. Згідно п.2.4. вказаної Постанови, банк зобов'язаний отримати письмове підтвердження споживача про ознайомлення з вищенаведеною інформацією. Відповідно до п. 3.1.зазначеної Постанови, банк зобов'язаний в кредитному договорі або додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача. Враховуючи те,що зі зміною процентної ставки змінилась сукупна вартість кредиту, відповідач повинен був надати позивачці всю інформацію стосовно вартості з урахуванням зміненої процентної ставки. Судом були досліджені лист-повідомлення ПАТ КБ «Приватбанк» на адресу [PERSON] від 03.10.2008р. та реєстр відправленої заказної кореспонденції від 29.10.2008р, відповідно до яких відповідач повідомляв позивачку про те, що з 25.11.2008р. процентна ставка за кредитним договором становитиме 14,04% на рік. При цьому [PERSON] пропонувалось в разі незгоди з запропонованою процентною ставкою звернутись у відділення ПАТ КБ «Приватбанк» та надати письмове повідомлення про свою незгоду із зміненими умова кредитування та погасити заборгованість за кредитним договором в повному обсязі. Жодного інформування про сукупну вартість кредиту з урахуванням зміненої процентної ставки банк позивачці не надав. З досліджених документів суд також не має можливості дізнатись, чи отримала [PERSON] зазначений лист-повідомлення про зміну процентної ставки, відправлений відповідно до реєстру заказної кореспонденції 29.10.2008р. Стосовно вимоги позивачки щодо визнання недійсним п.2.3.1.кредитного договору, судом встановлено, що з моменту набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» від 21.12.2008р., п.2.3.1 кредитного договору №DZHCGK113220400 від 15.02.2007р. є недійсним. Повторно визнавати цей пункт договору недійсним не має необхідності.

Outcome: partial