Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

Позивачі в позові вказують, що їм та [PERSON] (батько та чоловік позивачів) на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 03 червня 1994 року виконкомом [PERSON] міської ради народних депутатів згідно з розпорядженням № 194 від 02 червня 1994 року на праві спільної сумісної власності належить приватизована квартира за адресою [ADDRESS]. Дана квартира зареєстрована в Вінницькому обласному об'єднаному бюро технічної інвентаризації 07.06.1994 року в реєстровій книзі № 2 за реєстром № 24/4, що підтверджує право спільної сумісної власності на квартиру, їх частки в праві спільної сумісної власності не визначені. 11 липня 2017 року [PERSON] (батько та чоловік позивачів) помер. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді частини квартири. В передбачений законом шестимісячний термін після смерті [PERSON] позивачка [PERSON] звернулася в [PERSON] державну нотконтору з заявою про прийняття спадщини. Проте державним нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину квартири позивачам було відмовлено, оскільки в свідоцтві про право власності на житло не виділена частка спадкового майна у спільній сумісній власності, яка належала померлому [PERSON] Позивачі разом з померлим [PERSON] однаково володіли та користувались квартирою, між ними не було укладено ніяких угод відносно власності на квартиру, тому їхні частки як співвласників у спільній сумісній власності є рівними і кожному з них, як співвласнику належить право власності на 1/3 частку квартири. Тому позивачі звернулись до суду з даним позовом. Позивачі у судове засідання не зявились, однак в матеріалах справи наявні заяви в яких вони позовні вимоги підтримують повністю та просять справу розглянути у їх відсутність. Представник відповідача [PERSON] міської ради Вінницької області\~ в судове засідання не зявився, хоча повідомлявся належним чином, однак в матеріалах справи наявна заява в якій вони позовні вимоги позивачів визнають повністю та просять справу розглянути у відсутність їх представника. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити з таких підстав. Так позивачам та [PERSON] (батько та чоловік позивачів) на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 03 червня 1994 року виконкомом [PERSON] міської ради народних депутатів згідно з розпорядженням № 194 від 02 червня 1994 року на праві спільної сумісної власності належить приватизована квартира за адресою [ADDRESS]. Дана квартира зареєстрована в Вінницькому обласному об'єднаному бюро технічної інвентаризації 07.06.1994 року в реєстровій книзі № 2 за реєстром № 24/4, що підтверджує право спільної сумісної власності на квартиру, їх частки в праві спільної сумісної власності не визначені. 11 липня 2017 року [PERSON] (батько та чоловік позивачів) помер. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді частини квартири. В передбачений законом шестимісячний термін після смерті [PERSON] позивачка [PERSON] звернулася в [PERSON] державну нотконтору з заявою про прийняття спадщини. Проте державним нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину квартири позивачам було відмовлено, оскільки в свідоцтві про право власності на житло не виділена частка спадкового майна у спільній сумісній власності, яка належала померлому [PERSON] Згідно з п. 224 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. Позивачі разом з померлим [PERSON] однаково володіли та користувались квартирою, між ними не було укладено ніяких угод відносно власності на квартиру, тому їхні частки як співвласників у спільній сумісній власності є рівними і кожному з них, як співвласнику належить право власності на 1/3 частку квартири. Згідно з ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. На підставі викладеного та

Outcome: approved