Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Позивачка [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилась, надала суду письмову заяву в якій просить суд розглянути справу в її відсутності, позовні вимоги підтримала (а.с.17). Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву в якій просить суд розглянути справу в його відсутності, позовні вимоги визнав частково. Просить суд позовні вимоги, щодо стягнення з нього судових витрат задовольнити часткового, а саме: стягнути з нього лише половину сплаченого позивачкою судового збору (а.с.18). На підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч.ч. ст. 1,2,3 ст. 200 ЦПК України у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті. 2. За результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про: 1) залишення позовної заяви без розгляду; 2) закриття провадження у справі; 3) закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті. 3. За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Отже суд вважає, що є передбаченні чинним законодавством підстави для розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, у підготовчому судовому засіданні. У судовому засіданні встановлено, що позивачка - [PERSON] [INFO] та відповідач - [PERSON] [INFO] , 29 квітня 2018 року зареєстрували шлюб у Приморському районному у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 885 (а.с.4). Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що між позивачкою та відповідачем відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. З липня 2019 року разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Вважають, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Позивачка вважає, що їхній з відповідачем шлюб фактично припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам, у зв`язку з чим наполягає на розірванні. Відповідно до вимог ч.1 ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. У відповідності до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу необхідно задовольнити. Відповідно до ч.8 ст. 294 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище позивачці змінити на дошлюбне, тобто « [PERSON] Від шлюбу позивачка з відповідачем мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 28 листопада 2018 року, актовий запис №5624, який проживає разом з позивачкою (а.с.5). Відповідач не заперечує проти проживання дитини разом з позивачкою. Натомість відповідач бачиться з дитиною двічі на місяць, такий графік встановив за своїм бажанням. У відповідності до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 ч.3 Сімейного Кодексу України передбачено, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Таким чином суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини необхідно задовольнити. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] судовий збір в сумі 840 гривень 80 коп..

Outcome: approved