Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON], треті особи: [PERSON], Приватне акціонерне товариство «ЕТАЛОН», про відшкодування шкоди. Свої вимоги обґрунтовують тим, що 26.12.2015 в м. Києві по пр. Рокосовського за участю автомобілів «Мітсубіші», д.н.з. [NUMBER], під керуванням позивача [PERSON], та «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER], яким керував відповідач, сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої автомобіль, який належить позивачам, отримав механічні пошкодження. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 03.02.2016 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності. Вартість матеріального збитку, завданого позивачам внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, визначена рахунком ТОВ «Автоград» від 12.04.2016 та становить 84538,80 грн. У зв'язку із незгодою відповідача з розміром завданого матеріального збитку позивачам довелося звертатися до сертифікованого оцінювача, за послуги якого ними було сплачено 600,00 грн. Страховою компанією відповідача ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» буде відшкодовано суму страхової виплати на користь позивачів у розмірі 50000,00 грн. Відтак, за підрахунками позивачів розмір відшкодування завданих їм збитків складає 34538,80 грн. Крім того, позивачі посилаються на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Мітсубіші», д.н.з. [NUMBER], втратив свій товарний вигляд, у зв'язку з чим знизилась його ринкова вартість. Розмір збитків, завданих позивачам внаслідок втрати товарної вартості транспортного засобу, становить 10276,93 грн. Посилаючись на наведене, просять стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 34538,80 грн., 10246,93 грн. на відшкодування збитків через втрату товарної вартості транспортного засобу, 600,00 грн. на відшкодування витрат за проведення експертних досліджень та вирішити питання про розподіл судових витрат. У судовому засіданні представник позивачів позов підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував. Треті особи [PERSON], ПрАТ «ЕТАЛОН» у судове засідання не з'явилися, явку своїх представників не забезпечили, про місце та час судового розгляду повідомлялися належним чином. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до наступних висновків. 26.12.2015 о 15 год. 25 хв. [PERSON], керуючи автомобілем «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER], по пр. Рокосовського в м. Києві, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем «Мітсубіші», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], що спричинило пошкодження транспортних засобів, чим порушив п. 13.1 ПДР. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 03.02.2016 відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постанова не оскаржувалась та набрала законної сили (а.с. 7). Згідно з ч.4 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, особою, винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 26.12.2015 за участю автомобілів «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER], та автомобіля «Мітсубіші», д.н.з. [NUMBER], є водій [PERSON] Згідно з ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 ст. 1166 ЦК України встановлено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. За приписами ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з положеннями ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати їй в натурі (передати річ того ж роду і тієї ж якості, полагодити пошкоджену річ, тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір таких збитків підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення втраченої речі. Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Згідно з ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. За приписами ст. 28 Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу, з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху, з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого, тощо. У відповідності до ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Матеріалами справи підтверджено, що автомобіль «Мітсубіші», який належить позивачу [PERSON], був пошкоджений внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у вчиненні якої винний відповідач. Обґрунтовуючи розмір завданої матеріальної шкоди, позивачі посилаються на рахунок ТОВ «Автоград» № М_СчТ00778 від 12.04.2016, згідно з яким вартість відновлювального ремонту автомобіля «Мітсубіші», складає 84538,80 грн. (а.с. 20-21). В матеріалах справи містяться також звіт про визначення вартості матеріального збитку від 06.01.2016, виконаний ТОВ «ЕАК «Довіра» на замовлення представника страхової компанії, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Мітсубіші», становить 73449,22 грн., та звіт про визначення вартості матеріального збитку від 13.03.2016 № 4810, виконаний на замовлення позивача [PERSON] оцінювачем СПД [PERSON], згідно з яким вартість матеріального збитку, завданого позивачу, складає 81296,42 грн. Відмінність у розмірі завданого позивачу матеріального збитку між обома звітами полягає в тому, що у звіті від 13.03.2016 розмір збитку зазначений з урахуванням суми ПДВ, тоді як у звіті від 06.01.2016 суму ПДВ не враховано. При визначенні розміру матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля «Мітсубіші» внаслідок пошкодження його майна, суд виходить з наступного. Положеннями чинного законодавства України передбачено відшкодування особі реальних збитків на момент розгляду справи у суді, тому належним доказом на підтвердження розміру матеріальної шкоди суд вважає наданий позивачами звіт про визначення вартості матеріального збитку від 13.03.2016 № 4810, виконаний оцінювачем СПД [PERSON] При стягненні з відповідача матеріальних збитків суд виходить з вартості матеріального збитку у сумі 81296,42 грн., з якої підлягає вирахуванню страхове відшкодування у сумі 50000,00 грн., яке повинна сплатити страхова компанія. Отже, розмір майнової шкоди, завданої позивачу [PERSON] внаслідок пошкодження транспортного засобу, становить 31296,42 грн. Крім того, [PERSON] поніс витрати, пов'язані з оплатою складання звіту від 13.03.2016, у сумі 600,00 грн., що підтверджується договором на проведення експертної оцінки від 10.03.2016, рахунком-фактурою від 13.03.2016 та квитанцією від 14.03.2016, які також підлягають стягненню на користь позивача як реальні збитки (а.с. 22, 23, 26-27). Також позивачі просять відшкодувати завдані їм збитки у зв'язку із втратою товарної вартості автомобіля «Мітсубіші» у розмірі 10246,93 грн. Відповідно до п. 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України, Фондом державного майна України від 24.11.2003, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Згідно з п. 8.6. Методики величина ВТВ характеризує фізичний знос, який виникає у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту внаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду, а також внаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку або в ремонті. Як вбачається зі звітів про визначення вартості матеріального збитку, які містяться в матеріалах справи, при здійсненні розрахунку вартості завданих збитків визначено, що коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу «Мітсубіші» дорівнює нулю, а ВТВ згідно з умовами п. 8.6.2. Методики не нараховувалося. Наданий позивачами додаток до звіту № 4810, згідно з яким оцінювач [PERSON] визначив ВТВ у розмірі 10246,93 грн., суд не бере до уваги, оскільки інформація, зазначена в ньому, спростовується самим звітом. Відтак, відсутні підстави для стягнення з відповідача збитків у розмірі 10246,93 грн. Враховуючи наведене, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог та вирішує стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON], як власника пошкодженого автомобіля, майнову шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у сумі 31296,42 грн. та 600,00 грн. на відшкодування витрат за проведення експертної оцінки. Згідно з ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких також належать витрати на правову допомогу. За правилами ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Як убачається з матеріалів справи, до складу судових витрат позивачем віднесено судовий збір у розмірі 1102,40 грн., а також витрати на правову допомогу у розмірі 600,00 грн., проте доказів оплати позивачем витрат на правову допомогу матеріали справи не містять. Враховуючи вищенаведене, з відповідача на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути судовий збір в розмірі 551,20 грн. відповідно до розміру задоволених позовних вимог. З викладеного,

Outcome: partial