Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-17 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що житловий будинок [ADDRESS] відносився до типу колгоспних дворів. Станом на 15 квітня 1991 року членами даного колгоспного двору були вони (позивачі) та [PERSON], який помер [INFO] року, [PERSON], яка померла [INFO] року, [PERSON], який помер [INFO] року. Спадщину після смерті [PERSON] прийняли його мати [PERSON], батько [PERSON] та сини [PERSON], [PERSON], після смерті [PERSON] - її чоловік [PERSON], а після смерті [PERSON] - його син [PERSON]. Нотаріус відмовив [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину на належні [PERSON] та [PERSON] частини зазначеного житлового будинку. Центр надання адміністративних послуг Носівської районної державної адміністрації Чернігівської області відмовив позивачам у реєстрації права власності на належні їм, як членам колишнього колгоспного двору, частини зазначеного житлового будинку. У судове засідання позивачі та їх представник - адвокат [PERSON] не з'явилися, представник подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив їх задовольнити, справу розглянути без його участі та участі позивачів. У судове засідання представник Носівської міської ради Чернігівської області не з'явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що міська рада визнає позовні вимоги, не заперечує проти їх задоволення та просить розгляд справи проводити без участі їх представника. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності учасників справи за наявними у справі доказами, оскільки в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані та проживали [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією довідки Володьководівицької сільської ради Носівського району Чернігівської області № 1487 від 16 вересня 2016 року (а.с. 11). Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. За таких обставин [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належало по 1/6 частині житлового будинку № [ADDRESS], як членам колишнього колгоспного двору. [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 4). Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. З матеріалів справи (а.с. 46-53) вбачається, що [PERSON] за життя заповіту не складав, спадкова справа після його смерті не заводилася, а тому спадкоємство після смерті [PERSON] здійснюється за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5, встановлено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути, крім іншого, довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним. У судовому засіданні встановлено, що в силу п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР спадщину після смерті [PERSON] прийняли його мати [PERSON], батько [PERSON] та сини [PERSON], [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження і одруження (а.с. 7-9) та копією довідки Володьководівицької сільської ради Носівського району Чернігівської області № 1484 від 16 вересня 2016 року (а.с. 12). Таким чином, [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] успадкували після смерті [PERSON] по 1/24 частині житлового будинку № [ADDRESS]. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 5). У судовому засіданні встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняв її чоловік [PERSON], на ім'я якого 12 серпня 2013 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, що підтверджується копією відповідного свідоцтва (а.с. 13). Таким чином, [PERSON] успадкував після смерті [PERSON] належні їй 5/24 (1/6+1/24) частини житлового будинку № [ADDRESS]. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У судовому засіданні встановлено, що 5 березня 2012 року [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належатиме йому на день смерті і на що за законом він матиме право, заповів [PERSON], що підтверджується копією відповідного заповіту (а.с. 10). Таким чином, спадкування після смерті [PERSON] здійснюється за заповітом від 5 березня 2012 року. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON], за його заявою Носівською районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 163/2014, що підтверджується обставинами, викладеними у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 677/02-31 від 7 травня 2018 року (а.с. 28). Таким чином, [PERSON] успадкував після смерті [PERSON] належні йому 5/12 (1/6+1/24+5/24) частини житлового будинку № [ADDRESS]. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на частини житлового будинку, що належали [PERSON] та [PERSON], у зв'язку із відсутністю на нього правовстановлюючого документа, що підтверджується постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 676/02-31 та № 677/02-31 від 7 травня 2018 року (а.с. 27; 28). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У судовому засіданні встановлено, що позивачі зверталися до Центру надання адміністративних послуг Носівської районної державної адміністрації з метою реєстрації за собою права власності на належні їм, як членам колишнього колгоспного двору, по 1/6 частині вищезазначеного житлового будинку, але їм було відмовлено у зв'язку з тим, що ЦНАП Носівської РДА не наділений правом визначення часток у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно колгоспного двору, що підтверджується повідомленням № 29/13-18 від 30 березня 2018 року (а.с. 29). З матеріалів справи вбачається, що на житловий будинок № [ADDRESS] виготовлена технічна документація (а.с. 14-16). За таких обставин суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивачів, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за їх рахунок. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved