Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 18.02.1993 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO], та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки у них різні погляди на життя, різні інтереси, різні індивідуальні уподобання та звички. Фактично останніх десять років вони не підтримують подружніх стосунків. В кожного з них своє життя, проблемами один одного не переймаються, втратили почуття взаємної любові, відсутня взаємодопомога та турбота. Крім того, відповідач зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки та скандали, нецензурно висловлюється на її адресу та вчиняє відносно неї та дітей фізичне насилля, все це погано відображається на психічному і фізичному здоровї дітей, на неодноразові прохання змінити поведінку не реагує. Відповідач не дбає про матеріальне забезпечення сімї, не хоче працевлаштовуватись, виносить речі з хати для придбання спиртних напоїв, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин Вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Спору щодо поділу спільного майна немає. Дитина проживає разом з нею. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Зазначила, що після розірвання шлюбу бажає залишити своє шлюбне прізвище Федорчук. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч.2\~ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З свідоцтва про шлюб вбачається, що між сторонами 18.02.1993 року укладено шлюб, зареєстрований Шепетівським міськвідділом реєстрації актів громадянського стану Хмельницької області, актовий запис №83. Згідно свідоцтва про народження, виданого Шепетівським міськвідділом реєстрації актів громадянського стану Хмельницької області 20.11.2000 року, актовий запис №446, сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що сторони подружніх стосунків не підтримують, збереження сімї неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх дитині. Дитина після розірвання шлюбу проживатиме разом з позивачкою, спору щодо цього у сторін немає. За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність розірвання шлюбу між сторонами. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір в сумі 487,20 грн., сплачений нею за квитанціями № 0.0.429819818.1 від 03.09.2015 року, №0.0.429894581.1 від 03.09.2015 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved