Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

Позивачі звернулись в суд з позовною заявою в якій просили визнати за ними у відповідних частках право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: вул. Довбуша, 5, с. Гостів Тлумацького району Івано-Франківської області. Свої вимоги обґрунтовує тим, що їм та батькам [PERSON] і [PERSON] на праві власності по 1/6 частині кожному належали житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по вищевказаній адресі. 17.12.2001 року батько [PERSON] помер. Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 14.05.2014 року позов задоволено частково, а саме за [PERSON] визнано право власності на належну їй 1/6 частину вищевказаного домоволодіння та на 1/6 частину цього ж домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] 30.08.2016 року мати [PERSON] померла. Ще за життя вона посвідчила на імя позивачки [PERSON] заповіт, яким заповіла їй все належне на день смерті майно. В нотаріальному порядку [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу, який би посвідчував право власності на належну матері частину спадкового домоволодіння. У звязку з вищевказаним, позивачі просять суд визнати за ними у відповідних частках право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: вул. Довбуша, 5, с. Гостів Тлумацького району Івано-Франківської області, а саме: за [PERSON] на 1/6 частину домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON]; а за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на належні їм по 1/6 частині домоволодіння кожній. Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 27.09.2017 року до участі у справі за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до Гостівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області про визнання права власності, було залучено в якості співвідповідача [PERSON], [INFO], жителя [INFO]. Позивачі: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, однак позивачка [PERSON], яка також є представником позивачів, подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позивачі позов підтримують, просили його задовольнити та розгляд справи провести без їх участі. Представник відповідача Гостівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області в судове засідання не зявився, до суду подав письмову заяву, у якій вказав, що не заперечує проти задоволення позову та просив розгляд справи провести у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання вдруге не зявився, причин неявки суду не повідомив, хоча був двічі належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягє до задоволення, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що згідно виписки із погосподарської книги Гостівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області станом на 1990 рік за [PERSON], який був головою двору, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] значилось господарство, розташоване по вул. Довбуша, 5 в с. Гостів Тлумацького району Івано-Франківської області (а.с. 11). Згідно копії технічного паспорту від 04.04.2014 року житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що розташовані за адресою: вул. Довбуша, 5, с. Гостів Тлумацького району Івано-Франківської області, побудовані у період з 1945 року по 1991 рік (а.с. 5-8). Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частках (по 1/6 частині кожному) належало майно господарського двору, розташованого за адресою: вул. Довбуша, 5, с. Гостів Тлумацького району Івано-Франківської області. Згідно копії свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] з 20.04.1955 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 19). У шлюбі у них народилось троє дітей: [PERSON] (позивачка), [PERSON] (позивачка) та [PERSON] (позивачка), шо підтверджуєть копіями їх свідоцтв про народження (а.с. 20, 21, 23). 03.06.1997 року [PERSON] (позивачка) зареєструвала шлюб з [PERSON] та після державної реєстрації шлюбу їй було присвоєно шлюбне прізвище «Боровська», що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 22). 21.10.1989 року [PERSON] (позивачка) зареєструвала шлюб з [PERSON] та після державної реєстрації шлюбу їй було присвоєно шлюбне прізвище «Бойчук», що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 23). У шлюбі у них народилась донька [PERSON] (позивачка), що підтверджується копією її свідоцтва про народження (а.с. 24). 17.12.2001 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 13). Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на момент смерті спадкодавця [PERSON], для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном чи подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 14.05.2014 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], Гостівської сільської ради Тлумацького району про визнання права власності, позов було задоволено частково та визнано за [PERSON] (позивачка) право власності на належну їй 1/6 частину житлового будинку та господарських будівель та на 1/6 частину житлового будинку та господарських будівель в порядку спадкування за законом після померлого батька [PERSON], а разом на 2/6 частини житлового будинку та господарських будівель, розташованих по вул. Довбуша, 5 в с. Гостів Тлумацького району Івано-Франківської області (а.с. 15-16). Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.06.2014 року за [PERSON] зареєстровано право власності на 2/6 частини житлового будинку та господарських будівель, розташованих по вул. Довбуша, 5 в с. Гостів Тлумацького району Івано-Франківської області (а.с. 17). 30.08.2016 року [PERSON] (мати) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 14). Ще за життя [PERSON] (мати) посвідчила на імя [PERSON] (позивачка) заповіт, яким заповіла їй все належне їй на день смерті майно, що підтверджується копією заповіту від 12.03.2013 року (а.с. 12). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. [PERSON] прийняла спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON], оскільки проживала разом з нею на час відкриття спадщини за адресою вул. Довбуша, 5, с. Гостів Тлумацького району Івано-Франківської області, що підтверджується довідкою Гостівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 573 від 05.09.2017 року (а.с. 10). Також згідно вказаної довідки разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини проживав її син [PERSON] (відповідач), який в судове засідання не зявився та жодних заперечень на позов не подав, а також не навів жодних доказів щодо наявності у нього права на обовязкову частку у спадщині відповідно до ст. 1241 ЦК України. Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 276/2017 від 05.09.2017 року, заведеної приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області [PERSON], з якої вбачається, що [PERSON] (позивачка) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], яка бажала прийняти та прийняла спадщину (а.с. 48-60). Отже, на момент звернення до суду позивачі правомірно претендують на частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по вул. Довбуша, 5 в с. Гостів Тлумацького району Івано-Франківської області, в т.ч.: [PERSON] на 1/6 частину домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], а [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на належні їм по 1/6 частині домоволодіння кожна. Позивачці [PERSON] в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за заповітом після смерті [PERSON], оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по вул. Довбуша, 5, с. Гостів Тлумацького району Івано-Франківської області, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області [PERSON] № 874/02-31 від 05.09.2017 року (а.с. 18). Зазначені обставини перешкоджають позивачам належним чином оформити право власності на частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При такому вирішенні позову судові витрати, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, покласти на рахунок позивачів. На підставі ст.ст. 548, 549, 553 ЦК України (в редакції 1963 р.), ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України,

Outcome: approved