Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

позивачі звернулися в суд із позовною заявою до відповідача про визнання за кожним з них по Ѕ частки права власності на житловий будинок загальною площею 85,6 м.кв. та жилою площею 52,3 кв.м., побудованого з каменя, сараю загальною площею 81,5 м.кв. побудованого із каменя, огорожу штахетник загальною площею 21,6 м.кв., ворота металеві загальною площею 4,8 кв.м., що знаходяться на вул. Бережанська №50 в с. Дибще Козівського району Тернопільської області. В обґрунтування своїх вимог покликаються на те, що їх батько та матір проживали у [INFO]. Після смерті матері 27.10.2001 року, Козівська державна нотаріальна контора видала їх батькові свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай). 29.12.2016 року помер їх батько [PERSON] Зазначають також, що після смерті батька вони звернулися у Козівську державну нотаріальну контору із заявами про прийняття спадщини. По спливу шестимісячного строку вони повторно звернулися до нотаріуса, однак їм було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії постановами від 28.12.2017 року, у яких нотаріус зазначив, що на момент звернення позивачів відсутній такий обєкт приватної власності як колгоспний двір і розяснив право на звернення у звязку з цим до суду. На підставі вказаного, просять позов задовольнити в повному обсязі. Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області від 26.04.2018 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито у ній провадження. Крім того, постановлено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження, а також визначено дату, час та місце проведення підготовчого засідання. 11.10.2018 року на адресу суду надійшов відзив на позов, у якому відповідач зазначив, що позовні вимоги визнає і просив здійснювати розгляд справи у відсутності його представника. 11.10.2018 року ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області постановлено підготовче провадження у справі закрити та призначити таку до судового розгляду по суті. 23.11.2018 року від відповідача надійшла заява про визнання позову з проханням здійснювати розгляд справи у відсутності представника сільської ради. 30.01.2019 року від кожного із позивачів надійшла заява про проведення розгляду справи у їхній відсутності. При цьому, кожен із позивачів вказав у поданих заявах про те, що підтримують заявлені позовні вимоги та просять їх задовольнити. Оскільки учасники справи були належним чином повідомлені про місце, дату та час розгляду справи, і в судове засідання не прибули, то, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази по справі, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у звязку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд розяснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. Відповідно до ч.4\~ст.206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує чиї-небудь права або законні інтереси. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Бережанська, 50, с. Дибще, Козівського району Тернопільської області належав колгоспному двору, що складався з двох членів, головою якого був [PERSON] (а.с.22). Згідно з відомостями копії виписки з погосподарської книги від 31.08.2017 року станом на 15.04.1991 року членами вказаного вище колгоспного двору були: [PERSON] (голова) та [PERSON] (дружина) (а.с.23). Вказані відомості підтверджуються також і довідкою Козівського РБТІ від 24.10.2017 року №98 (а.с.20). Як вбачається із копії свідоцтва про смерть серії 1-ИД №138172 від 29.10.2001 року [PERSON] померла 27.10.2001 року (а.с.17). Крім того, 29.12.2016 року помер і [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ИД №516915 від 29.12.2016 року (а.с.19). Із копії свідоцтва про народження серії VII-УР №1289943 вбачається, що [PERSON] народилася 01.01.1952 року, батьками якої були [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). [PERSON] народилася 06.10.1963 року, а її батьками були [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЯК №546043 від 17.08.1971 року (а.с.13). [PERSON], у звязку із укладенням шлюбу 20.05.1973 року, змінила прізвище на «Смачило» (а.с.7). [PERSON], у звязку із укладенням шлюбу 14.06.1986 року, також змінила прізвище на «Смачило» (а.с.14). Після смерті [PERSON] 29.12.2016 року, його доньки [PERSON] та [PERSON] звернулися до Козівської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини за законом. Проте, постановами державного нотаріуса їм було відмовлено у вчинені такої нотаріальної дії, у звязку з тим, що зазначений будинок відноситься до колгоспного двору, який не передбачений чинним законодавством як обєкт приватної власності (а.с.24, 25). Вказані вище обставини учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12, 89 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно\~ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до\~ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За положеннями\~ст.1218\~ЦК України\~до\~складу спадщини\~входять всі\~права та\~обов'язки,\~що належали\~спадкодавцеві на\~момент відкриття\~спадщини і\~не припинялися\~в момент його смерті. Згідно з ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. При цьому, відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, на підставі вищевказаного, враховуючи, що [PERSON] та [PERSON] померли, а позивачі [PERSON] та [PERSON] є єдиними спадкоємцями за законом першої черги, виходячи з приписів п.1 ч.2 ст.16 ЦК України суд вважає, що слід визнати за кожною із позивачів право власності на Ѕ частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд на вул. Бережанській, 50 у с. Дибще, Козівського району Тернопільської області. На підставі викладеного,

Outcome: approved