Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

Позивачі звернулись до Макарівського районного суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 26 жовтня 2015 року відповідачі по справі у своїй заяві, яку подали до Макарівської ТВК поширили недостовірну інформацію про них, яка порушує їх особисті немайнові права, зокрема ганьбить їх честь, гідність, а також завдає шкоди їх діловій репутації, а тому просили суд на підставі діючого законодавства України визнати недостовірною інформацію відносно них, яка була поширена [PERSON] та [PERSON] у заяві від 26.10.2015 року; зобовязати відповідачів не пізніше наступного тиражу газети «Макарівські вісті» від набрання рішенням законної сили спростувати інформацію шляхом опублікування у газеті «Макарівські вісті» певну інформацію ; стягнути з відповідачів на їх користь моральну шкоду. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, викладене у позові підтвердила, вказала, що вона дійсно є двоюрідною сестрою [PERSON] 25.10.2015 року вона приймала участь у виборчому процесу в якості довіреної особи кандидата [PERSON] та перебувала на виборчій дільниці, яка розташовувалась у ЗОШ №2 з 08 до 20 години. Проте, жодних дій, які викладені у заяві [PERSON] вона не виконувала , у заяві зазначено про фальсифікацію результатів виборів і це стало підставою для перерахунків голосів на вказаній виборчій дільниці, а тому вважає, що постраждала її честь, гідність та ділова репутація, інформація з заяви [PERSON] відома всім жителям [INFO], а це ганьбить її честь і гідність. При цьому, односельці своє відношення до неї не змінили, поважають її, чекають на судове рішення. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, викладене у позові підтвердила та пояснила, що була членом виборчої комісії по обслуговуванню виборчої дільниці округу №4 під час виборів 25.10.2015 року , ознайомлена з законом України «Про місцеві вибори» та їй відомо, що кожен виборець має право писати заяву на голову ДВК округу №4 і ця заява має розглядатись. Проте, інформація яка міститься у заяві [PERSON] адресована голові Макарівської ТВК є наклепом і містить неправдиві інформацію. Про надходження такої заяви їй повідомила [PERSON] . Представник позивачів [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] адвокат [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги повністю заперечив. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вказала, що була присутня на виборчій дільниці, що розміщувалась у ЗОШ №2 25.10.2015 року як виборець і стверджує, що була досить велика черга у якій особисто вона простояла близько години для отримання бюлетеня для голосування. Стверджує, що [PERSON] , яка була довіреною особою кандидата стояла біля члена комісії [PERSON]. В подальшому коли до неї прийшла [PERSON] і попросила підписати заяву складену на імя голови Макарівської ТВК 26.10.2015 року , то вона її підписала. При оголошенні у судовому засіданні тексту заяви від 26.10.2015 року відповідач [PERSON] підтримала лише п.2 заяви, що стосується інших пунктів достовірність інформації їй невідома, причину чому підписала заяву пояснити не може. Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, судом було встановлено наступне. 25 жовтня 2015 року на території України відбулись чергові вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних , міських голів , що відповідно до ч.2 ст.61 ЦПК України є загальновідомими обставинами та не потребують доказуванню. Позивачка [PERSON] приймала активну участь у виборчому процесі та була членом виборчої комісії на виборчій дільниці , яка розташовувалась на території [PERSON] ст. , обслуговувала виборців, що мешкають по вулиці Свердлова смт. Макарів Київської області. Вказані обставини визнаються сторонами по справі та доказуванню відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягають. Позивачка [PERSON] приймала участь у виборчому процесі та була довіреною особою кандидата на селищного голову смт. Макарів [PERSON], що також не заперечується сторонами по справі. 26.10.2015 року на адресу Голови Макарівської ТВК була подана письмова заява громадянки України [PERSON], жительки вулиці Свердлова-30 зі змісту якої слідує, що їй стало відомо, що в день голосування 25.10.2015 року на виборчій дільниці ЗОШ №2 по виборах депутатів до Макарівської селищної ради було здійснено фальсифікацію волевиявлення жителів вулиці Свердлова та порушено її особисте право як громадянина України. ( а.с. 7) У вказаній заяві, яку також підписала відповідач [PERSON] зазначено порушення, які на думку [PERSON] мали місце під час виборів та були допущені членом виборчої комісії [PERSON] та довіреною особою [PERSON] Крім того, заявник вважає, що член виборчої комісії [PERSON] при сприянні Литяк могли здійснити фальсифікацію голосування на виборчому округу а тому ви малага провести повторний перерахунок голосів, або ж в разі необхідності провести повторне голосування стосовно кандидатів Говорухи, Кириленка, [PERSON]. З поданих письмових доказів слідує, що Макарівською селищною виборчою комісією Макарівського району Київської області було здійснено повторний підрахунок голосів виборців на територіальній виборчій дільниці №320648, що підтверджується відповідним протоколом перерахунку голосів. ( а.с. 8-9) Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що 25.10.2015 року вона приймала участь у виборчому процесі та була членом виборчої комісії виборчої дільниці, яка розміщена у ЗОШ №1. Близько 02 години 26.10.2015 року голова виборчої дільниці повідомила, що виборча дільниця школи №2 буде робити повторний підрахунок голосів, а тому необхідно рахувати уважно. На другий день після виборів їй подзвонила [PERSON] і в розмові повідомила « бачиш як получилось, школа №2 перераховування робить, бо там Литяк сфальсифікувала». Їй особисто відомо, що через 2-3 тижні після виборів відповідач [PERSON] у центрі селища Макарів розповідала невідомій особі, що її син не пройшов до місцевої ради, бо там сиділа Литяк, і все сфальсифіковано. Вона відразу здогадалась що мова йде про [PERSON] про що їй і по телефону повідомила. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що під час виборів 2015 року вона була членом виборчої дільниці №320,яка розташовувалась у приміщенні [PERSON] ст. №2 в смт. Макарів. Коли протоколи та бюлетені були передані до ТВК і вона приїхала вже додому, їй зателефонувала секретар Юрьєва і повідомила, що написана скарга і необхідно повторно перерахувати голоси виборців. Вона поїхала до ТВК для перерахунку голосів. Їй відомо, що скарга написана матірю кандидата [PERSON]. Відповідач [PERSON] була присутня під час перерахунку голосів в приміщенні ТВК. Текст письмової заяви відповідачів їй відомо, оскільки голова ТВК Савенко зачитав його. Проаналізувавши подані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступного правового обґрунтування. Відповідно до статті 32 Конституції України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.\~Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. ? Відповідно вимог ст.277 Цивільного кодексу України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року « Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» передбачено, що чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Пунктом 15 ППВСУ №1 також передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації,тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках,заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи. Проте судам необхідно враховувати, що повідомлення оспорюваної інформації лише особі, якої вона стосується, не може визнаватись її поширенням, якщо особа, яка повідомила таку інформацію, вжила достатніх заходів конфіденційності для того, щоб ця інформація не стала доступною третім особам. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Також, суд враховує вимоги п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року де чітко визначено, що відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції а не поширення недостовірної інформації. Виборчим законодавством України чітко передбачено, що виборець, чиї особисті виборчі права або охоронювані законом інтереси щодо участі у виборчому процесі, в тому числі на участь у роботі виборчої комісії чи на здійснення спостереження, порушено рішенням, дією чи бездіяльністю може звернутися до виборчої комісії зі скаргою, що стосується виборчого процесу. Оскарженню підлягають рішення, дії чи бездіяльності виборчої комісії, члена виборчої комісії; політичної партії - суб'єкта виборчого процесу, кандидата у депутати, уповноважених осіб партій, довірених осіб кандидатів у депутати, офіційних спостерігачів від партій, кандидатів у депутати. Виборець може оскаржити до відповідної виборчої комісії рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів оскарження, якщо ці дії чи бездіяльність порушують виборчі права або інтереси щодо участі у виборчому процесі його особисто. Враховуючи вищевикладене , приймаючи до уваги судову практику та положення діючого законодавства підстав для визнання недостовірною інформацію відносно позивачів викладену у заяві від 26.10.2015 року відповідачами [PERSON] та [PERSON] не має.

Outcome: dismissed