Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням і просили визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням - трикімнатною ізольованою квартирою [ADDRESS] посилаючись на те, що вони є співвласниками спірної квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду 20 січня 1998 року за реєстровим № 7-98-96768. Позивачка [PERSON] перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 2003 по 03 червня 2013 року. В березні 2013 року відповідач добровільно залишив спірну квартиру, ніяких перешкод у користуванні житлом вони йому не створювали. З цього часу він в спірній квартирі без поважних причин не проживає, квартирну плату не сплачує, даним житлом не цікавиться. Позивачки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не прибули, були повідомлені належним чином, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 33, 34). Відповідач в судове засідання повторно не прибув, про час і місце проведення судових засідань повідомлявся належним чином, шляхом неодноразового направлення за місцем його реєстрації рекомендованих листів суду з судовими повістками, які повернулися до суду за закінченням терміну зберігання, причин неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав, заяви про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши позивачів, вивчивши матеріали справи, оцінив надані позивачами докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Спірним житловим приміщенням є квартира [ADDRESS], яка належить на праві спільної сумісної власності позивачам на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 20 січня 1998 року Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду (а.с. 6). Згідно із довідкою комунального підприємства «Жилкомсервіс» в спірній квартирі зареєстровані позивачі [PERSON], [PERSON], онук позивачки [PERSON] - [PERSON] та відповідач [PERSON] (а.с. 13). Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці обставини встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Згідно зі ст. ст. 59, 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини, які мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях. Коментована стаття відповідно до ст. ст. 47, 48 Конституції України закріпляє право громадян на житло, як найважливіше соціально - економічне право. Позивачами не надано суду жодних належних та допустимих, в розумінні ст. ст. 58, 59 ЦПК України, доказів в підтвердження факту не проживання відповідача у спірній квартирі без поважних причин більше ніж рік, а тому суд вважає цю обставину позивачами не доведеною. Суд не може прийняти до уваги в якості належного доказу наданий позивачами акт про не проживання відповідача в спірній квартирі, оскільки походження цього акту не відомо, акт складений кількома різними особами, у встановленому порядку посадою особою житло-експлуатаційної організації не засвідчений, клопотання про виклик і допит в якості свідків осіб, які начебто приймали участь у його складанні, суду не заявлялося. Крім того, відповідно до листа начальника Орджонікідзевського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області відповідач [PERSON] мешкає в спірній квартирі і з заявами та скаргами з приводу порушених своїх житлових прав на протязі з 2011 року і по теперішній час до Орджонікідзевського РВ не звертався (а.с. 15). В зв'язку із відсутністю доказів в підтвердження заявлених позовних вимог та відповідно до положень ст. 405 ЦК України, суд вважає, що позивачем не доведений той факт, що відповідач відсутній в спірному житловому приміщенні протягом більше ніж року без поважних причин, а тому підстави для визнання його таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням, - відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed