Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] 25.02.2015 р. звернулися до Березанського районного суду з зазначеним позовом, мотивуючи тим, що [INFO]. помер їх чоловік та батько - [PERSON], який постійно проживав та був зареєстрований в [ADDRESS], з яким вони постійно проживали та були зареєстровані за вказаною адресою. На день смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається з 1/3 частки квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS] (попередній №2). Дана квартира набута ними та померлим [PERSON] в спільну часткову власність по 1/3 частці шляхом безоплатної її приватизації, що підтверджується відповідним свідоцтвом про право власності на житло, виданим органом приватизації радгоспу ім. Чапаєва 14.11.1995р.. Заповіту на спадкове майно на випадок своєї смерті спадкодавець не залишив. Вони є спадкоємцями, які спадщину після смерті [PERSON] прийняли, оскільки фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, так як проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Крім них інших спадкоємців за законом немає. При зверненні до приватного нотаріуса з питання видачі їм відповідних свідоцтв про право на спадщину за законом на належні їм по ? частці кожному на спадкове майно, яке складається з 1/3 частки квартири було встановлено, що право власності на спадкову 1/3 частку квартири [PERSON] в установленому законом порядку не зареєстровано, в зв'язку з чим оформити спадщину нотаріально неможливо. Державною реєстраційною службою Березанського РУЮ позивачці було відмовлено у державній реєстрації права власності на 1/3 частку квартири за померлим [PERSON], так як вона, як спадкоємець, є неналежною особою: не є суб'єктом права власності і не є уповноваженою особою. Оскільки зареєструвати право власності за померлим неможливо, а вони є спадкоємцями за законом, які спадщину прийняли, посилаючись на норми ст.ст.524,529,549,561 ЦК УРСР (1963р.), який діяв на момент виникнення прав власності спадкодавця на нерухоме майно, позивачі просять визнати за ними право власності по 1/6 частці за кожним на спадкове майно, яке складається з 1/3 частки квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], належної на праві спільної часткової власності [PERSON]. Сторони в судове засідання не з'явились, надали до суду заяви про розгляд справи в їх відсутність, позивачі позовні вимоги підтримали і просили їх задовольнити, представник відповідача позов визнав в повному обсязі. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON], який помер [INFO]., є батьком [PERSON], [INFO] та чоловіком [PERSON], [INFO], шлюб з якою було зареєстровано 17.05.1968р. в виконавчому комітеті Гірницької селищної ради м. Червонограда. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] органом приватизації радгоспу ім. Чапаєва 14.11.1995р. видано свідоцтво на право власності на житло - квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить їм на праві приватної спільної часткової власності по 1/3 частці кожному. На підставі зазначеного свідоцтва Березанським бюро технічної інвентаризації на ім'я [PERSON] виготовлено технічний паспорт на квартиру [ADDRESS]. Рішенням виконавчого комітету Чапаєвської сільської ради Березанського району Миколаївської області №2 від 10.04.2001р. нумерація квартири по [ADDRESS] На день смерті спадкодавця [PERSON] в даній квартири разом з ним проживали та були зареєстровані позивачі: дружина [PERSON] та син [PERSON], які як зазначено в довідці Чапаєвської сільської ради Березанського району, фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, провели поховання, сплачували необхідні платежі та послуги. Враховуючи, що [PERSON] помер до [INFO] року, до спадщини, відповідно до п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який набрав чинності з [INFO] року, необхідно застосовувати правила Цивільного Кодексу УРСР 1963 року. Відповідно до ст.525 ЦК УРСР (1963р.) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті (ст.527 ЦК). Згідно ст.529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст.549 ЦК визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини:. фактично вступив в управління або володіння спадковим майном , 1) якщо він подав держаній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14.06.1994 року № 18/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.07.1994 року за № 152/361, яка діяла на час відкриття спадщини, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини. Доказами вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Оскільки позивачі безпосередньо перед смертю спадкодавця проживали разом із ним та відповідно до ст.553 ЦК УРСР (1963р.) не відмовилися в установлений строк від прийняття спадщини, вони є такими, що прийняли спадщину після смерті [PERSON]. Враховуючи, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/3 частку квартири, відповідно до ч.1 ст.529 ЦК УРСР (1963р.) частки позивачів, які є спадкоємцями першої черги, є рівними. Оскільки спадкодавцем право власності на належну йому частку квартири не зареєстровано, нотаріусом 02.02.2015р. на підставі п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, згідно якого видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкову 1/3 частку квартири позивачам відмовлено. 24.02.2015р. державним реєстратором прав на нерухоме майно реєстраційної служби Березанського РУЮ прийнято рішення про відмову позивачам в реєстрації права власності за померлим. Зважаючи на те, що позивачі, як спадкоємці першої черги за законом, які прийняли в установлений Законом строк спадкове майно, не можуть в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу у спадкодавця оформити належним чином своє право на спадкову 1/3 частку квартири, вони мають право набути право власності на спадкове майно на підставі ст.328 ЦК України шляхом захисту свого права відповідно до ст.3 ЦПК України. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі ст.ст.525,527,529,549,553 ЦК УРСР (1963 року), ст.1267 ЦК України,

Outcome: approved