Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

позивачі звернулись в суд з позовом до відповідачів про визнання правочину недійсним, вказуючи, що [PERSON] передав [PERSON] автомобіль ЗАЗ TF698К д.н.з. [NUMBER] за договором оренди від 25.09.2013 р. власником якого є [PERSON] В листопаді 2013 р. [PERSON] дізнався, що [PERSON] передав вказаний автомобіль в оренду іншій особі. Так, [PERSON] та [PERSON] звернулись до МРЕО № 1 для отримання дублікату технічного паспорту, де дізнались, що вищевказаний автомобіль, не належить [PERSON] та його було продано за генеральною довіреністю Серії [NUMBER] від 23.11.2012 р. посвідченою приватним нотаріусом Балаклійського РНО Харківської обласні [PERSON] яку видав [PERSON] на ім'я [PERSON] Крім цього, стало відомо, що власником автомобіля є [PERSON] Враховуючи вищевикладене та те, що позивачі були позбавлені права власності на автомобіль вони були змушені звернутись до суду за захистом свого права власності та просять визнати правочин недійсним. Позивачі та їх представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав викладених у позові, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився про причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. В попередньому судовому засіданні відповідач не заперечував той факт, що спірний автомобіль було переоформлено за відсутності [PERSON] Після того як було переоформлено автомобіль на його ім'я, він передав автомобіль в оренду [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився про причини неявки суд не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. В попередньому судовому засіданні [PERSON] пояснив, що малознайомий йому чоловік який виступав посередником у продажі автомобілів, передав йому автомобіль, свідоцтво про реєстрацію технічного засобу та ім'я [PERSON], а також генеральну довіреність від 23.11.2013 р. видану [PERSON] на його ім'я у замін на його автомобіль. Крім цього пояснив, що не був присутнім під час складання довіреності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився про причини неявки суд не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Представник Центру надання послуг пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Харкова, Харківського, Дергачівського та Золочівського районів №3 в судове засідання не з'явився, надав суду свої заперечення на позов та просив врахувати їх при винесенні судового рішення. Третя особа приватний нотаріус Балаклійського РНО [PERSON] в судове засідання не з'явилась надала суду свої письмові заперечення на позов та просила розглядати справу у її відсутність. Заяв від відповідачів до суду не надходило. Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, провів у сукупності дослідження матеріалів справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав: у відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] виданого МРЭО № 1 ГУМВДУ Харкова 15.02.2012 р., та довідки № 53/2/133 від 15.02.2012 року виданої МРЭО № 1 ГУМВДУ Харкова вбачається, що автомобіль ЗАЗTF698K, номер кузова [NUMBER], д.н.з. [NUMBER] зареєстровано на ім'я [PERSON] Відповідно до договору № 24/09 від 24.09.2013 р., вбачається, що [PERSON] зобов'язується самостійно від імені [PERSON] надавати в оренду належний останньому автомобіль ЗАЗTF698K, номер кузова [NUMBER], д.н.з. [NUMBER]. Згідно до договору оренди від 25.09.2013 р., вбачається, що [PERSON] як орендодавець передав [PERSON] як орендатору в строкове оплатне користування (оренду) автомобіль ЗАЗTF698K, номер кузова [NUMBER], д.н.з. [NUMBER] на строк з 25.09.2013 р. по 25.09.2016 р. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вказані договори підтверджують законну передачу [PERSON] в оренду та факт находження в оренді [PERSON] вищевказаного спірного автомобіля. Так, згідно листа № 96/01-16 від 11.03.2014 р. приватного нотаріуса Балаклійського РНО наданого на адресу суду, вбачається, що бланк серії [NUMBER] був використаний нею 24.09.2012 р. як довіреність для здійснення зовсім іншого (ніж довіреність на автомобіль) нотаріальної дії за участі зовсім інших (ніж [PERSON] та [PERSON]) фізичних осіб. Жодної довіреності (в тому разі від 23.11.2012 р.) від імені [PERSON] (в тому разі на ім'я [PERSON]) з початку нотаріальної діяльності з 27.11.2009 р. по 11.03.2014 р. нею не посвідчувалось. Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України всі підстави набуття права власності мають бути не заборонені законом, тобто правомірними. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, про незаконну передачу (у супереч волі власника [PERSON]) у розпорядження [PERSON] автомобіля ЗАЗTF698K, номер кузова [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], що відповідно до ст. 215 ЦК України є підставою для визнання договору недійсним. Вищевикладене підтверджується інформацією з єдиного реєстру бланків нотаріальних документів від 11.03.2014 р. з якого вбачається, що бланк серії [NUMBER] був використаний нотаріусом як довіреність 24.09.2012 р., що свідчить про невідповідність часу довіреності серії [NUMBER] із часом довіреності тієї ж серії та номеру, яка була надана [PERSON] у підтвердження права розпорядження автомобілем [PERSON] під час укладання договору купівлі-продажу вищевказаного автомобіля. Відповідно до вимог ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1,3,5,6 ст. 203 ЦК України. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] суму судового збору сплачену позивачами при зверненні до суду. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному об'ємі.

Outcome: approved