Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

позивачка [PERSON], звернулась в суд з позовною заявою та просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, зареєстрований 14 серпня 1999 року між нею та [PERSON] в Жидачівському районному відділі РАГС Львівської області, запис №56 та після розірвання шлюбу залишити їй набуте у шлюбі прізвище «[PERSON]». В обґрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що 14 серпня 1999 року вона разом з відповідачем, уклали шлюб, який зареєстрували в Жидачівському районному відділі РАГС Львівської області, про що зроблено запис №56. Від даного шлюбу в них народилось двоє дітей: дочка - [PERSON], [INFO] та син - [PERSON], [INFO]. Впродовж 2016 року подружнє життя розладилось. У них з відповідачем різні характери, різні погляди на життя, через що між ними постійно виникали непорозуміння та сварки. В зв'язку з цим вона втратила до [PERSON] почуття поваги та кохання, їхня сім'я розпалася та існує формально, примирення між ними неможливе. За таких обставин, вважає подальше спільне життя з відповідачем неможливим, воно буде суперечити їхнім інтересам. Їхній шлюб остаточно розпався і зберегти його неможливо, а тому змушена звернутись до суду із даним позовом. Позивачка [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просить позов задовольнити, покликаючись на викладені в ньому мотиви. Представник відповідача [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи за його з відповідачем відсутності, оскільки позовні вимоги про розірвання шлюбу визнають та проти задоволення позову не заперечує. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст.13, ч.2 ст.49, ч.3 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України у випадку визнання позову відповідачем суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши наявні у справі докази, всебічно, повно та об'єктивно оцінивши кожний доказ окремо та в цілому, з'ясувавши всі фактичні обставини, які мають значення для вирішення справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні встановлено, що сторони вступили в шлюб 14 серпня 1999 року, який зареєстровано в Жидачівському районному відділі РАГС Львівської області, про що складено відповідний запис №56 та 14 серпня 1999 року видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] Також судом встановлено, що від даного шлюбу в них народилось двоє дітей: дочка - [PERSON], [INFO](яка вже є повнолітньою) та син - [PERSON], [INFO]., що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та свідоцтвом про народження серії [NUMBER], копії яких наявні в матеріалах справи. Згідно з ч.ч.2,4 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, встановлено, що розлад у сім'ї є стійким, сторони спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують. Судом встановлено, що з 2016 року сторони проживають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Аналізуючи наведені докази, встановивши дійсні мотиви розірвання шлюбу та з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і недоцільним, суперечило б інтересам сторін, а тому позовні вимоги позивачки є обґрунтованими та підлягають до задоволення, внаслідок чого шлюб між сторонами слід розірвати, залишивши після розірвання шлюбу позивачці набуте у шлюбі прізвище. Крім того, відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати. Так, згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача [PERSON] в користь позивачки [PERSON] слід стягнути сплачений останньою судовий збір в сумі 704,80 гривень.

Outcome: approved