Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою, в якій просять визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS] . Свій позов мотивують тим, що відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 10.08.2009, зареєстрованого за № 3949, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Бєдновим О.А., їм [PERSON] та [PERSON] належить по Ѕ частині житлового будинку [ADDRESS] . У цьому будинку зареєстровані їх діти відповідачі по справі, проте за вказаним місцем реєстрації вони фактично не проживають з 2009 року і місце їх знаходження їм не відомо. Усі витрати, пов`язані з утриманням будинку, у тому числі й оплату комунальних послуг несуть лише позивачі. Реєстрація відповідачів обмежує право користування позивачами зазначеним будинком через виникнення труднощів щодо сплати додаткових коштів на утримання будинку та проблем, які полягають у відсутності можливості розпоряджатися своїм майном належним чином, на власний розсуд, тому позивачі вимушені звернутися до суду. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились. Від них надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягають. Відповідачі в судове засідання не з`явились з невідомої суду причини, про день слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином. На підставі\~ст. 280 ЦПК України\~суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Позивачам на праві приватної власності належить по Ѕ частині житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу житлового будинку від 10.08.2009, зареєстрованого за № 3949, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Бєдновим О.А. та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно /а.с.7-9/. Згідно довідки, виданої 23.03.2021 головою квартального комітету Мелітопольської міської ради народних депутатів Павлова Н.Г., [PERSON] , [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживають з 2009 року /а.с.10/. Отже, судом встановлено, що відповідачі у вказаному будинку фактично не проживають, в ньому не з`являлися, вселятись не намагались, претензій не пред`являли. В силу того, що відповідачі зареєстровані в будинку, але в ньому не проживають, позивачі не можуть в повній мірі володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном. Відповідно до ч. 1\~ст. 316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно\~ст.\~317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно\~ст. 72 ЖК України\~визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідачі є членами сім`ї позивачів, тому, згідно з чинним законодавством України, у даному випадку слід застосовувати вимоги ч. 2\~ст. 405 ЦК України, згідно якої член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, відповідачі без поважних причин не проживають в будинку понад один\~рік та можуть бути визнані такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved