overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

Позивачка 18 червня 2015 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 19 листопада 2011 року по 10 лютого 2015 року. Від сумісного подружнього життя мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні матері. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини надає в недостатньому розмірі. Позивачка просила стягувати з відповідача аліменти у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини. Від позивача надійшла письмова заява, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі. Від відповідача надійшла заява в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 19 листопада 2011 року по 10 лютого 2015 року (а.с.2 на звороті), мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] /а.с.4/, яка проживає з матірю і знаходиться на її утриманні. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у вигляді частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягувати з відповідача у судовому порядку аліменти у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, на утримання дитини до її повноліття, починаючи з 18 червня 2015 року, оскільки відповідач, будучи, батьком дитини зобов'язаний її матеріально утримувати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з урахуванням Закону України «Про судовий збір» судовий збір в розмірі 487,20 грн. необхідно стягнути з відповідача у дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

Позивачка 18 червня 2018 року звернулась до суду із вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що вона уклала шлюб з відповідачем 10 червня 2000 року, від якого мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та обов'язки з ведення спільного господарства і виховання дітей, що призводило до сварок, з липня 2015 року вони разом не проживають, подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливі, тому позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати та залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]». Ухвалою суду від 18 липня 2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 28 січня 2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивачка не з'явилась, надала заяву про підтримання позовних вимог, розгляд справи без її участі та згоду на заочний розгляд справи. Відповідач у підготовче та судове засідання не з'явився, 11 лютого 2019 року надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та визнання позову. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Сторони уклали шлюб 10 червня 2000 року (а.с.6), від якого мають одну неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO] (а.с.8). Зважаючи на взаємні відносини сторін, які наміру зберігати подружні відносини не мають, проживають у різних населених пунктах, тобто спільне господарство не ведеться, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх малолітніх дітей, , що, відповідно до ст.112 СК України, є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому вимоги позивачки щодо залишення за нею шлюбного прізвища підлягають задоволенню. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст. 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

Позивачка 19.01.2015 року звернулася до Полтавського районного суду до відповідача з позовом про поділ спільного майна подружжя ( а. с. 2 - 3 ), згідно якого прохала поділити майно, набуте за час шлюбу з [PERSON], виділивши їй : холодильник вартістю 3 300 грн., меблеву стінку вартістю 2 250 грн. на загальну суму 5 550 грн. Виділити [PERSON] : диван - 900 грн., комод- 800 грн., кольоровий телевізор - 900 грн., музичний центр - 1 000 грн., коврові доріжки 3 шт. - 300 грн., коври 2 шт. - 200 грн., каструлі б шт. - 200 грн., пральну машину - 900 грн., програвач дівіді дисків - 300 грн., миски 10 шт. - 50 грн. на загальну суму 5 550 грн. Та стягнути з відповідача на її користь витрати по сплаті судового збору. Ухвалою суду від 30.01.2015 року відкрито провадження у справі ( а. с. 12 ). В ході судового розгляду справи 26.02.2015 року сторони у справі надали суду письмово текст мирової угоди від 26.02.2015 року по даній справі, підписаний обома сторонами ( а. с. 22 - 23 ), в якій зазначені умови її укладення. Прохали її затвердити судом , вказавши, що наслідки її укладення, передбачені чинним законодавством, їм зрозумілі. Суд, дослідивши матеріали справи, текст мирової угоди, вважає, що мирова угода підлягає затвердженню судом, а справа підлягає закриттю. Умови угоди не суперечать діючому законодавству та не порушують права та інтереси сторін або інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

Позивачка 19.02.2014 року звернулась в суд з заявою про стягнення з відповідача аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову. У позові вказує, що відповідач ухиляється від утримання неповнолітньої дитини, тому просить стягнути з відповідача аліменти. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просить позов задоволити. Під час судового засідання відповідач позов визнав та пояснив, що він є інвалідом 3-ї групи, не працює, отримує пенсію по інвалідності, за рішенням суду з нього стягуються аліменти на утримання ще чотирьох дітей. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

Позивачка 19.02.2016 року звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що від укладеного ними 29.04.2000 року шлюбу, який на даний час не розірвано, мають трьох неповнолітніх дітей - дочку [PERSON] [INFO] та дочок : [PERSON] і [PERSON] [INFO] років народження, які проживають з позивачкою. Відповідач не надає добровільної матеріальної допомоги на утримання дітей. Прохала стягнути з відповідача на свою користь на утримання дітей щомісячно до досягнення дітьми повноліття аліменти у сумі 1 200 гривень на рік. В судове засідання сторони не з»явилися, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Де, позивачка уточнила свої позовні вимоги та прохала стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей щомісячно по 1 500 грн. ( а. с. 14 ), надала можливі докази на підтвердження своїх вимог. А відповідач позовні вимоги не визнав, бо заперечив розмір сплати аліментів, вказавши, що в змозі сплачувати по 500 грн. щомісячно та те, що інших осіб, яким би сплачував аліменти або утриманців не має, не є інвалідом ( а. с. 15 ). Тому, суд вважає за можливе розгляд справи по суті у відсутності не з»явившихся, належно повідомлених сторін, по наявним матеріалам справи та за наявності відповідних заяв від них. Судом встановлено, що сторони від укладеного ними 29.04.2000 року шлюбу, який на даний час не розірвано, мають неповнолітніх дітей - дочку [PERSON] [INFO] та дочок : [PERSON] і [PERSON] [INFO] років народження, які проживають з позивачкою. Відповідач не надає добровільної матеріальної допомоги на утримання дітей. Інших осіб, яким би сплачував аліменти відповідач відсутні, також не має утриманців, не є інвалідом, не працює, має дохід з земельного паю в «Альфа-Капітал» ( а. с. 2 - 11, 15 ). Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню згідно ст. 180 СК України, оскільки батьки зобов»язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Суд вважає, що на трьох дітей у розмірі 1 500 грн., оскільки це не суперечить вимогам діючого законодавства.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

Позивачка, 19.02.2018 року, звернулася в Шишацький районний суд Полтавської області з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в позовній заяві зазначила, що вони зареєстрували шлюб з відповідачем 17 травня 1975 року в Шишацькому відділі ЗАГС Полтавської області, актовий запис № 13, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. В позовній заяві позивачка просила суд розірвати їх шлюб з відповідачем, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що сімейні та подружні стосунки у них не склалися через різні погляди на сімейне життя та обовязки, на даний час між ними припинено сумісне проживання вони не проживають однією сімєю і не підтримують ніяких стосунків, їх сім'я фактично розпалася і не може бути збережена. Позивачка в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги, просила суд розірвати їх шлюб з відповідачем та стягнути з нього на її користь судові витрати, на примирення категорично не погодилася. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги позивачки про розірвання шлюбу визнав, щодо стягнення з нього на користь позивачки судових витрат то просив судові витрати покласти на позивачку, оскільки вона відмовилася розірвати шлюб на його пропозицію в добровільному порядку через органи ДРАЦС. Заслухавши пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, перевіривши та оцінивши докази в їх сукупності та взаємозвязку, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17 травня 1975 року в Шишацькому відділі ЗАГС Полтавської області, актовий запис № 13, підтвердженням чого являється свідоцтво про укладення шлюбу, серія І-КЕ № 289662, видане 17 травня 1975 року Шишацьким відділом ЗАГС Полтавської області ( а.с.8). Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки, згідно ст. 110 СК України, кожний з подружжя має право подати до суду позов про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сімейне та подружнє життя між сторонами не склалось, вони припинили подружні стосунки, їх шлюб набув формального характеру і суперечить інтересам сторін, а тому цей шлюб слід розірвати, на примирення позивачка категорично не погодилася. Згідно ч.2 п.1 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на відповідача, тому на користь позивачки з відповідача підлягають до стягнення понесені нею судові витрати по сплаті судового збору при подачі позовної заяви до суду в розмірі 704,80 гривень. На підставі ст.ст. 24, 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

Позивачка 19.02.2019 року звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюб укладений ними 27.12.2010 року розпався через не складення сімейного життя по причині різних частих побутових сварок та непорозумінь, внаслідок чого з травня 2016 року вони припинили щлюбно-сімейні стосунки і проживають окремо. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Майнового спору, спору про утримання та місце проживання дитини не мають. Тому, вважає, що шлюб розпався остаточно та його збереження не можливо. Прохала розірвати між ними шлюб, залишити їй прізвище - [PERSON]. В судове засідання сторони не з»явилися, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, де позивачка позов підтримала, а відповідач позов визнав. ( а. с. 20, 21 ). Тому, суд вважає за можливе розгляд справи по суті у відсутності не з»явившихся, належно повідомлених сторін по наявним матеріалам справи за наявності від них заяв. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 27.12.2010 року в Тахтаулівській сільській раді Полтавського району Полтавської області ( а. с. 4 ), який розпався через не складення сімейного життя по причині різних частих побутових сварок та непорозумінь, внаслідок чого з травня 2016 року вони припинили шлюбно-сімейні стосунки і проживають окремо. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Майнового спору, спору про утримання та місце проживання дитини не мають. Сім»я розпалась остаточно. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки за встановлених судом обставин подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини, шлюб існує формально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-11 00:00:00

Позивачка 19.02.2019р. подала даний позов, у якому просить розірвати шлюб з відповідачем, мотивуючи тим, що сімейне життя не склалося через різні погляди на житті, відсутність взаєморозуміння, що призвело до розладу в шлюбних стосунках. Шлюбні стосунки фактично і остаточно припинені, спільне господарство не ведуть, з 25.09.2017р. не проживають разом. Подальше збереження шлюбу вважає неможливим та таким, що суперечить їх інтересах. Відповідач у підготовче засідання подав заяву про визнання позову. Всі учасники справи подали заяви про розгляд справи без їх участі. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК у разі визнання позову відповідачем суд ухвалює рішення за результатами підготовчого засідання. З свідоцтва про шлюб встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 22.06.2011р. у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області , актовий запис № 315. З свідоцтва про народження встановлено, що від шлюбу сторони мають дочку [PERSON] 20.05.2013р.н. Спір про визначення місця проживання дитини сторони не заявили. Сторони остаточно припинили сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Спору про майно сторони на даний час не заявили, не просили надати строк для примирення. Згідно із частиною другою\~статті 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.ст.\~104,\~110 Сімейного кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч.2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При встановлених обставинах суд дійшов висновку, що недоцільним є надання строку для примирення, подальше збереження шлюбу не можливе, суперечить їх інтересам і їх дитини. За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує права інших осіб, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Згідно ст.\~114, ст.\~115 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

Позивачка 19.02.2020 року звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що від зареєстрованого ними 27.06.2014 року шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою та залишиться проживати із нею. Відповідач не надає добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини. Прохала стягнути з відповідача на свою користь на утримання дитини щомісячно до досягнення нею повноліття аліменти у розмірі 1/4 частину усіх видів заробітку, але не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання сторони не з`явились, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Де, позивачка позов підтримала, надавши можливі докази на підтвердження своїх вимог ( а. с. 22 ). А відповідач позовні вимоги визнав, не заперечив розмір сплати аліментів, вказавши, що інших осіб, яким би сплачував аліменти або утриманців не має, не працює та не є інвалідом. ( а. с. 27 ). Тому, суд вважає за можливе розгляд справи по суті в судовому засіданні у відсутності не з`явившихся, належно повідомлених сторін, по наявним матеріалам справи та за наявності відповідних заяв від них. Судом встановлено, що сторони від зареєстрованого 27.06.2014 року шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] ( а. с. 5 ), який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні ( а. с. 6 ). Згідно рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 15.11.2018 року шлюб між сторонами розірвано ( а. с. 3-4 ). Відповідач не надає добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини. Інших осіб, яким би сплачував аліменти відповідач не має, також не має утриманців, не є інвалідом. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку ( доходу ) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню згідно ст. 180 СК України, оскільки батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, зазначений у позові розмір аліментів відповідає вимогам діючого законодавства.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

Позивачка 19.03.2015 р. звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що вона з відповідачем вступила в зареєстрований шлюб 17.09.2005 року. Від даного шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки він вживає алкоголь, спільне господарство не ведеться і подальше сумісне життя і збереження шлюбу є неможливим, позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати та відновити її дошлюбне прізвище Коваль. Позивачка в судове засідання не з'явилась, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримання нею позовних вимог в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання ним позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Сторони вступили в зареєстрований шлюб 17.09.2005 року (а.с.3). Від даного шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.4). Зважаючи на взаємні відносини подружжя, які не проживають разом та в подальшому не мають наміру зберігати подружні відносини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх неповнолітній дитині, тому вказані обставини відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому вимоги позивачки щодо відновлення їй дошлюбного прізвища підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 110, 112 , 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

Позивачка 19.04.2017 року звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюб укладений ними 29.07.2009 року розпався через не складення сімейного життя по причині різних частих побутових непорозумінь та сварок, внаслідок чого тривалий час вони проживають окремо та не підтримують подружніх стосунків. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. Тому, вважає, що шлюб розпався остаточно та його збереження не можливо, це суперечить її інтересам та інтересам неповнолітньої дитини, категорично заперечила примирення. Прохала розірвати між ними шлюб, залишити їй прізвище - Тарасюк. В судове засідання сторони не з»явилися, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, де позивачка позов підтримала та прохала задовольнити ( а. с. 24 ). А відповідач позов визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. ( а. с. 27 ). Тому, суд вважає за можливе розгляд справи по суті у відсутності не з»явившихся, належно повідомлених сторін по наявним матеріалам справи за наявності від них заяв. Судом встановлено, що сторони 29.07.2009 року в Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області уклали шлюб ( актовий запис № 817 ). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який проживає із позивачкою. Внаслідок складення певних обставин, непорозумінь сімейне життя у сторін не склалося, тому, сторони проживають окремо, не підтримують шлюбно сімейних стосунків, не мають спільного бюджету та господарства. Спорів про майно не мають. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки за встановлених судом обставин подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх неповнолітньої дитини. Шлюб існує формально.

Outcome: approved