Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], територіальної громади в особі [PERSON] міської ради про визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності та визнання права на частку співвласника спільного майна в порядку спадкування. У позові вказано, що 09.07.2016 року помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді 46/100 частки житлового будинку № 141 по вул. Кузні в м.Лубни Полтавської області, з відповідною часткою господарських будівель та частини присадибної земельної ділянки, загальною площею 0,0635 га, на якій розташований вищезазначений будинок і яка належала її батькові на праві приватної спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії СТА №612676, виданого 19.03.2015 року реєстраційною службою [PERSON] МРУЮ Полтавської області. Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON], є позивач, інших спадкоємців немає. Крім того, позивач [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 15.02.2017 року, видане державним нотаріусом 2-ї [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] на спадщину, що залишилась після смерті [PERSON] 09.07.2016 року, яка складається з 46/100 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських побудов розташованих за адресою: м.Лубни, вул. Кузні 141 Полтавської області. При зверненні позивача до нотаріуса для оформлення спадщини у вигляді частки земельної ділянки, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю розміру частки земельної ділянки, що належала спадкодавцеві на праві спільної сумісної власності. Позивач прохає суд визначити, що [PERSON], який помер 09.07.2016 року, належить 46/100 частки земельної ділянки, що знаходиться у спільній приватній власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], кадастровий № 5310700000:06:020:0012 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд(присадибна ділянка), загальною площею 0,0635 га, розташованої по вул. Кузні,141в м.Лубни Полтавської області, і яка належить йому на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.03.2015 року, виданого реєстраційною службою [PERSON] МРУЮ Полтавської області; визнати за нею право власності на 46/100 частки земельної ділянки, загальною площею 0,0635 га , розташованої в м. Лубни, вул. Кузні,141 Полтавської області, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що належала спадкодавцю [PERSON], який помер 09.07.2016 року, в порядку спадкування. В судове засідання позивач не зявилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи у свою відсутність заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] міської ради Полтавської області в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій прохає розглянути справу без своєї участі, покладається на розсуд суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги [PERSON] визнає, не заперечує проти їх задоволення. Представник третьої особи Головне управління держгеокадастру у Полтавській області в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у свою відсутність, покладається на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що 09.07.2016 року помер батько [PERSON] [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, одруження позивачки, свідоцтвом про смерть [PERSON] /а.с.11,12,15/ Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді 46/100 частки житлового будинку № 141 по вул. Кузні в м.Лубни Полтавської області, з відповідною часткою господарських будівель та частини присадибної земельної ділянки, загальною площею 0,0635 га, на якій розташований вищезазначений будинок і яка належала йому на праві приватної спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії СТА №612676, виданого 19.03.2015 року реєстраційною службою [PERSON] МРУЮ Полтавської області./а.с.16,17/ Судом встановлено, що єдиним спадкоємцем на спадщину являється позивачка, оскільки вона єдина прийняла спадщину, подавши заяву до нотаріальної контори, на підставі якої була відкрита спадкова справа, що підтверджується постановою нотаріуса (а.с.25). Крім того, позивач [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 15.02.2017 року, видане державним нотаріусом 2-ї [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] на спадщину, що залишилась після смерті [PERSON] 09.07.2016 року, яка складається з 46/100 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських побудов розташованих за адресою: м.Лубни, вул. Кузні 141 Полтавської області./а.с.23/ При зверненні до нотаріальної контори для оформлення спадщини після померлого батька [PERSON] у вигляді частки даної земельної ділянки позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю розміру частки земельної ділянки, що належала спадкодавцеві на праві спільної сумісної власності./а.с.23/. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. За визначенням ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Зі ст. 364 ЦК України виходить, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] має у приватній спільній частковій власності 46/100 частки житлового будинку з відповідною часткою погосподарських будівель до нього, розташованих за адресою м.Лубни, вул. Кузні, 141 Полтавської області, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності./а.с.24/. Згідно витягу з державного земельної кадастру про земельну ділянку № НВ-5306339972017 співвласниками земельної ділянки, що знаходиться в м.Лубни, вул. Кузні,141 Полтавської області, кадастровий № 5310700000:06:020:0012 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,0635 га являються - спадкодавець [PERSON], позивач [PERSON], відповідач [PERSON], /а.с.18- 20/, на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.03.2015 року, виданого реєстраційною службою [PERSON] МРУЮ Полтавської області /а.с.16/. Відповідно до ч.4 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Виходячи з вищенаведеного, у суду є всі підстави вважати, що [PERSON], який помер 09.07.2016 року мав у приватній спільній частковій власності 46/100 частки земельної ділянки, розташованої за адресою: м.Лубни, вул. Кузні,141 Полтавської області. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч.1 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що 46/100 частки земельної ділянки, загальною площею 0,0635 га, розташована в м. Лубни, вул. Кузні,141 Полтавської області належала, як власнику, спадкодавцеві [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії СТА №612676, виданого 19.03.2015 року реєстраційною службою [PERSON] МРУЮ Полтавської області, розмір якої не виділений у правовстановлюючому документі, що унеможливлює оформити спадщину у визначеному законом порядку. Враховуючи, що заперечень проти позову не надійшло, позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, визнання права власності на земельну частку за позивачем в порядку спадкування відповідає положенням чинного законодавства України, заявлені вимоги про визнання за [PERSON] право власності на земельну ділянку підлягають задоволенню. Разом із тим, в звязку зі смертю [PERSON], тобто втрати ним правоздатності, суд не знаходить підстав для задоволення позовної вимоги про визнання за ним права власності на частину земельної ділянки.

Outcome: partial