Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

Позивачі звернулись до суду та просили усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю шляхом визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS]. Позов мотивований тим, що позивачам на праві власності належить спірна квартира, в якій зареєстрований відповідач, який є колишнім власником 1/5 частини спірної квартири, яку він подарував позивачу [PERSON] Фактично подарувавши свою частку квартири та виїхавши до іншого місця проживання, відповідач дій з випису та зняття з реєстраційного обліку місця проживання не вчинив. Реєстрація відповідача у квартирі створює для позивачів перешкоди, оскільки вони вимушені нести додаткові витрати зі сплати комунальних послуг, не можливість отримання соціальних пільг. В судове засідання позивачі не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином,надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував. За приписами ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню, за наступних підстав. Приписами частини четвертої статті 174 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності законних підстав для того, ухвалює рішення про задоволення позову. При розгляді справи судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону чи порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, оскільки квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної часткової власності позивачам [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджено договором дарування частки квартири від 20.02.2017 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №80712452 від 20.02.2017 року, свідоцтвом про право на спадщину за законом від 02.07.2016 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №80708808 від 20.02.2017 року, договором про визначення часток від 20.02.2017 року, свідоцтвом про право власності на житло №4336 від 09.01.1997 року. Згідно зі ст.319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сім'ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. За правилами ст. ст. 316, 321, 391 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Крім того, відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї. У відповідності до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову на підставі ст. 391 ЦК України у зв'язку з доведеністю позивачами факту порушення/обмеження їх прав власності з боку відповідача у справі, адже право членів сім'ї власника жилого будинку, у тому числі й колишнього, на користування цим жилим приміщенням може існувати лише за наявності права власності на квартиру в особи, членами сім'ї якого вони є. На підставі викладеного,

Outcome: approved