Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою та просить суд усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 0,05 га та зобовязати [PERSON] повернути їй вищевказану земельну ділянку та стягнути судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що проживає в будинку який розташований в с. Конюхів Стрийського району Львівської області по вул. Гасина, 47. Вказаний будинок побудований на земельній ділянці, яку надано ВК Стрийської районної [PERSON] 15.12.1962 року її бабці [PERSON], і належав колгоспному двору головою якого була її бабця. В 2009 році вона отримала право власності на цей будинок. Згідно вказаного рішення для будівництва житлового будинку [PERSON] в с. Конюхів Стрийського району надано земельну ділянку розміром 0,15 га. присадибного фонду. По сусідству з позивачкою в житловому будинку проживає відповідачка [PERSON], яка самовільно захопила частину її земельної ділянки площею 0,05 га. Своїми діями відповідачка перешкоджає проїзд до її земельної ділянки, хоча немає жодного документу на правомірне використання даної спірної земельної ділянки. 25.02.2012 року Конюхівською сільською [PERSON] здійснено перевірку, в ході якої предявлені всі відповідні документи на житловий будинок та на земельну ділянку, а саме: план під забудову від 21.12.1960 р. в якому розмір земельної ділянки вказано 0,15 га і договір купівлі-продажу від 27.07.1953 року. 05.07.2012 року Конюхівська сільська рада надала відповідь в якій зазначила, що сільська рада не взмозі вирішити питання стосовно земельної ділянки площею 0,05 га і порадила звернутися в суд. У 2010 раці позивачка уже приватизувала частину земельної ділянки розміром 0,10 га, про що отримала Державний акт на землю, а спірну земельну ділянку розміром 0,05 га у приватну власність їй не додано, так як вказана земельна ділянка є спірною, враховуючи наведене позивачка просить усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 0,05 га, зобовязати [PERSON] повернути їй 0,05 га земельної ділянки та стягнути з відповідачки судові витрати. Представник позивачки [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позові. Додатково пояснив, що відповідно до висновку № 2522 від 18.04.2016 року, складеного Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз, встановлено площа земельних ділянок в с. Конюхів Стрийського району Львівської області, якими фактично користується [PERSON], становить 0,1595 га (перша земельна ділянка має площу 0,0971 га, а друга земельна ділянка має площу 0,0624 га). Однак експерт прийшов до помилкового висновку, що зменшення земельної ділянки [PERSON] на 0,05 га не встановлено, так як ним долучено до земельної ділянки для будівництва та обслуговування будинку [PERSON], земельну ділянку площею 0,0624 га, яка надана позивачу для ОСГ і взагалі знаходиться в іншому місці, що є неприпустимим. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги заперечили, просять у їх задоволенні відмовити за безпідставністю, покликаючись на висновок судової земельно-технічної експертизи, згідно якого площа земельних ділянок в с. Конюхів Стрийського району Львівської області, якими фактично користується позивач, становить 0,1595 га, а площа земельної ділянки, якою фактично користується відповідачка, становить 0,2253 га. Третя особа - землеупорядник Конюхівської сільської ради [PERSON] в судовому засіданні при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення представника позивачки, відповідачки та її представника, свідків, зважаючи на пояснення представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задоволити з наступних підстав. Згідно зі ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі - продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування, прийняття спадщини, виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до положень ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ті порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Судом встановлено, що відповідно до рішення виконавчого комітету Стрийської районної [PERSON] депутатів трудящих № 447 від 15.12.1962 року [PERSON] правонаступником якої є позивач, на підставі рішення загальних зборів колгоспників колгоспу ім. Калініна № 2 від 26.08.1962 року в с. Конюхів було виділено для будівництва земельну ділянку у розмірі 0,15 га. за рахунок земель присадибного фонду. Згідно із свідоцтвом про право власності на жилий будинок від 30.11.1987 року цілий жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в с. Конюхів Стрийського району по вул. Калініна № 47 належить [PERSON] на праві особистої власності. Згідно з довідкою Дулібської сільської ради Стрийського району Львівської області № 306 від 19.03.2013 року вулицю Калініна в с. Конюхів Стрийського району перейменовано на вул. Гасина у 1991 році. Відповідно до заповіту від 26.02.2008 року [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] (реєстровий № 77). Згідно із свідоцтвом про право власності від 07.04.2009 року [PERSON] на праві приватної власності належить будинок, який знаходиться за адресою: Львівська область, Стрийський район, с. Конюхів, вул. Гасина, 47. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 868221 від 23.10.2010 року [PERSON] є власницею земельної ділянки площею 0,0969 га в с. Конюхів по вул. Гасина, 47, Стрийського району Львівської області. Цільове призначення земельної ділянки будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Рішенням виконавчого комітету Конюхівської сільської ради Стрийського району Львівської області № 4 від 29.01.2009 року вирішено оформити право власності та видати свідоцтво про право власності на житловий будинок в с. Конюхів по вул. Гасина, 47 на імя [PERSON] Згідно з технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданим 07.05.2009 року Стрийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації, загальна площа житлового будинку № 47 по вул. Гасина в с. Конюхів Стрийського району Львівської області 83,9 кв.м, житлова площа 48,2 кв.м, інвентаризаційна вартість 241715 грн. Відповідно до договору купівлі-продажу від 14.08.1953 року [PERSON] продала, а [PERSON] купила домоволодіння в с. Конюхів Стрийського району Дрогобицької області (реєстровий № 5974). Відповідно до договору дарування від 05.04.1986 року [PERSON] подарувала [PERSON] половину житлового будинку з господарською будівлею по вул. Калініна (Гасина), 49 в с. Конюхів Стрийського району Львівської області, будівлі розміщені на земельній ділянці розміром 0,19 га, закріпленій за колгоспом ім. Калініна (реєстровий № 14). Відповідно до довідки ВК Конюхівської сільської ради № 308 від 13.12.2012 року за [PERSON] рахується земельна ділянка площею 0,21 га для будівництва, обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд в с. Конюхів згідно записів погосподарської та земельно-облікової книги. Земельною ділянкою [PERSON] користується з 1984 року. Абрисом земельних ділянок позивача та відповідача від 27.02.2013 року за підписами сільського голови с. Конюхів та землевпорядника [PERSON] встановлено, що земельна ділянка позивача на якій знаходиться його будинковолодіння становить 0,9690 га, що не відповідає розмірам встановленим відповідно до рішення ВК Стрийської районної [PERSON] від 15.12.1962 року на підставі якого [PERSON] було виділено для будівництва земельну ділянку у розмірі 0,15га. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до абрису земельних ділянок позивача та відповідача від 27.02.2013 року від південної фактичної межі позивача до самого будинку відповідача довжина земельної ділянки становить 14 м, а ширина 24,5 м при цьому відповідно до проекту будівництва житлового будинку, виданому [PERSON] від 21.12.1960 року, встановлено межу з північної сторони будинку відповідача до південної сторони позивача розміром всього 1 м. Окрім того, не відповідають дійсності встановлені розміри меж будинковолодіння та площа території виділена під забудову [PERSON] згідно проекту будівництва житлового будинку від 21.12.1960 року, оскільки генеральним планом земельної ділянки, наміченої для індивідуального будівництва відповідачки, визначено розмір земельної ділянки площею 0,15 га, а з фактичних даних абриса земельних ділянок позивача та відповідача від 27.02.2013 року вбачається, що в користуванні відповідача знаходиться земельна ділянка розміром 0,2060 га, при цьому довжина земельної ділянки відповідачки згідно проекту будівництва житлового будинку, виданого [PERSON] від 21.12.1960 року, повинна становити 75 м, хоча фактично відповідно до абрису земельних ділянок позивача та відповідача від 27.02.2013 року становить 110 м. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач просить усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою площею 0,05га. та повернути її, а різниця між даними межами встановленими згідно проекту будівництва житлового будинку від 21.12.1960 року та зафіксованими абрисом земельних ділянок позивача та відповідача від 27.02.2013 року від південної сторони будинковолодіння позивачки до північної сторони будинковолодіння відповідачки становить по довжині 13 м по ширині 24,5 м. В ст. 22 ЗК України зазначено, що землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. До земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо). Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування: а) громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства; б) сільськогосподарським підприємствам - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; в) сільськогосподарським науково-дослідним установам та навчальним закладам, сільським професійно-технічним училищам та загальноосвітнім школам - для дослідних і навчальних цілей, пропаганди передового досвіду ведення сільського господарства; г) несільськогосподарським підприємствам, установам та організаціям, релігійним організаціям і об'єднанням громадян - для ведення підсобного сільського господарства; ґ) оптовим ринкам сільськогосподарської продукції - для розміщення власної інфраструктури. Відповідно до ст. 95 ЗК України визначено, що землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право: самостійно господарювати на землі; споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди. Порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Згідно ст. 96 ЗК України землекористувачі зобов'язані забезпечувати використання землі за цільовим призначенням та за свій рахунок приводити її у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком випадків незаконної зміни рельєфу не власником такої земельної ділянки; не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. У відповідності до ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ним. В Постанові Пленуму Верховного суду України від 16.04.04 № 7 зазначено, що розмір земельної ділянки, необхідної для обслуговування житлового будинку, будівлі або споруди, визначається з врахуванням чинних нормативних документів у галузі будівництва, санітарних норм, правил тощо. Критерії визначення розмірів земельних ділянок, необхідної для обслуговування житлових будинків, та порядок визначення розмірів містяться в ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» та Державних санітарних правилах планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19 червня 1996 року № 173. Згідно з державними будівельними нормами ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» розміщення обєктів будівництва на земельних ділянках регламентується такими вимогами: відстань до бічної межі ділянки від найбільш виступної конструкції стіни повинна становити не менше 1 м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок. Таким чином, визначення розміру земельної ділянки для обслуговування житлового будинку необхідно здійснювати на підставі чинних нормативних документів у галузі будівництва, санітарних норм, правил, враховуючи у кожному окремому випадку відповідні критерії розміщення житлового будинку, його характеристики, проектну документацію міста, району міста тощо, але в будь-якому випадку такий розмір не може бути меншим, ніж один метр до бічної межі ділянки від найбільш виступної конструкції стіни будівлі. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2007 року № 7 власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За правилами ч. 1 ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Згідно з висновком № 2522 від 18.04.2016 року, складеним Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз, площа земельних ділянок в с. Конюхів Стрийського району Львівської області, якими фактично користується [PERSON], становить 0,1595 га (перша земельна ділянка має площу 0,0971 га, а друга земельна ділянка має площу 0,0624 га); площа земельної ділянки в с. Конюхів Стрийського району Львівської області, якою фактично користується [PERSON], становить 0,2253 га. Площа земельних ділянок [PERSON], відповідно фактичного користування, становить 0,1595 га, а згідно державного акта на земельну ділянку серії ЯК № 868221 площа становить 0,0969 га. Отже, зменшення земельної ділянки [PERSON] на 0,05 га не встановлено. В судовому засіданні свідок [PERSON], який є батьком [PERSON],пояснив, що його матері [PERSON] було виділено під будівництво земельну ділянку площею 0,15 га, старий паркан зняла відповідачка [PERSON], паркан був розміщений від будинку на рівні по стіні. Як пояснила в судовому засіданні свідок [PERSON], вона є сусідкою сторін по справі, [PERSON] коло старої хати збудувала нову, чи був між хатами старий паркан вона не знає. Відповідно до ст.19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на категорії: землі сільськогосподарського призначення; землі житлової та громадської забудови. Відповідно до ч.2 ст. 78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них, якщо інше не встановлено законом та не порушує права інших осіб. Виключні підстави припинення права власності та права користування земельною ділянкою передбачені ст. ст. 140,141 ЗК України. Зазначені підстави відносно позивача не застосовувались. Таким чином, дослідженими у судовому засіданні обставинами справи встановлено, що рішенням виконавчого комітету Стрийської районної ради № 447 від 15.12.1962 року про відведення земельної ділянки під житлове будівництво [PERSON] правонаступником якої є позивач, відведена земельна ділянка площею 0,15 га. З абрису земельних ділянок в с. Конюхів, за підписом сільського голови та спеціаліста землевпорядника, [PERSON] користується двома земельними ділянками загальною площею 0,1603 га (площа першої земельної ділянки для будівництва та обслуговування будинку становить 0,0969 га, а площа другої, яка розміщена в іншому місці і використовується для ОСГ становить 0,0634 га). Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 868221 від 23.10.2010 року [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0969 га, що розташована в с. Конюхів по вул. Гасина, 47, Стрийського району Львівської області, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Вищенаведені обставини про те, що розмір земельної ділянки позивача за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку становить 0,0971 га., підтверджені і висновком № 2522 від 18.04.2016 року, складеним Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз. Фактичний же розмір земельної ділянки який використовує позивач з врахуванням земельної ділянки для ОСГ (0,0624 га.) складає 0,1595 га. Суд не бере до уваги п.2 висновку № 2522 від 18.04.2016 року, складеним Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз про те, що «зменшення земельної ділянки гр. [PERSON] на 0.05га не встановлено», оскільки відповідно до ухвали суду від 19.06.2012р. про призначення судової земельно-технічної експертизи та предмету спору, спір між сторонами полягає у земельній ділянці яка розміщена між житловими будинками сторін і віднесена за цільовим призначенням до категорії «землі житлової та громадської забудови», в той час як експерт такий висновок зробив із врахуванням земельної ділянки яка відноситься до категорії «землі сільськогосподарського призначення», розташована в іншому місці і до предмету спору не має відношення. В той же час суд бере до уваги те, що відповідач не представила суду жодного доказу того, який розмір земельної ділянки і на підставі якого документу (рішення сільської [PERSON] чи ін.) закріплений за будинком відповідача. Згідно акту обміру (уточнення) земельної ділянки від 25.06.1996 року, наданої для ведення особистого підсобного господарства, за господарством відповідачки [PERSON] рахується земельна ділянка площею 0,2140 га, без зазначення твердих меж та розмірів. Відповідно з висновком № 2522 від 18.04.2016 року, складеним Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз, площа земельної ділянки в с. Конюхів Стрийського району Львівської області, якою фактично користується [PERSON], становить 0,2253 га. Відповідно до договору дарування від 05.04.1986 року [PERSON] подарувала відповідачці [PERSON] половину житлового будинку з господарською будівлею по вул. Калініна (Гасина), 49 в с. Конюхів Стрийського району Львівської області, будівлі розміщені на земельній ділянці розміром 0,19 га, закріпленій за колгоспом ім. Калініна (реєстровий № 14). Крім цього не відповідають дійсності встановлені розміри меж будинковолодіння та площа території виділена під забудову [PERSON] згідно проекту будівництва житлового будинку від 21.12.1960 року, оскільки генеральним планом земельної ділянки, наміченої для індивідуального будівництва відповідачки, визначено розмір земельної ділянки площею 0,15 га, а з фактичних даних абриса земельних ділянок позивача та відповідача від 27.02.2013 року вбачається, що в користуванні відповідача знаходиться земельна ділянка розміром 0,2060 га, при цьому довжина земельної ділянки відповідачки згідно проекту будівництва житлового будинку, виданого [PERSON] від 21.12.1960 року, повинна становити 75 м, хоча фактично становить 110 м., що підтверджує підставність позовних вимог позивача. З абрису земельних ділянок в с. Конюхів, за підписом сільського голови та спеціаліста землевпорядника, [PERSON] користується земельною ділянкою загальною площею 0,2060 га. На основі здійснених обмірів при приведенні судової земельно-технічної експертизи, що проводились по встановлених межових знаках, та проведених розрахунках, площа земельної ділянки в с. Конюхів, якою фактично користується відповідачка становить 0,2253 га. Враховуючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності судом встановлено, що розмір земельної ділянки для будівництва та обслуговування будинку позивача фактично менший (0,0971 га.), ніж розмір земельної ділянки який наданий відповідно до Рішення № 447 від 15.12.1962р.(0,15 га.). В той же час єдиний первинний розмір земельної ділянки встановлений судом для будівництва будинку відповідача закріплений в генеральному плані земельної ділянки, наміченої для індивідуального будівництва позивачки визначено розмір земельної ділянки площею 0,15 га. а фактичний розмір земельної ділянки який використовує відповідач складає 0,2253 га., тому суд вважає позовні вимоги позивача підставними і такі підлягають до задоволення.

Outcome: approved