Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], звертаючись з позовом до суду, просять визнати за ними в порядку спадкування за законом право власності по 1/3 частині кожному на земельну частку (пай) площею 5,72 га, без визначення меж цих часток в натрі, що знаходиться у колективній власності КСП ім. «Мічуріна» с. Стукалівка Гребінківського району Полтавської області, згідно із сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого 06.11.1996 року на підставі рішення Гребінківської районної державної адміністрації від 06.11.1996 року № 351, а також позивачі просять визнати за ними в порядку спадкування за законом право власності по 1/3 частині кожному на земельну частку (пай) площею 5,72 га, без визначення меж цих часток в натрі, що знаходиться у колективній власності КСП ім. «Мічуріна» с. Стукалівка Гребінківського району Полтавської області, згідно із сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого 06.11.1996 року на підставі рішення Гребінківської районної державної адміністрації від 06.11.1996 року № 351. Позивачі мотивують свої вимоги тим, що [INFO] в с. Стукалівка Гребінківського району Полтавської області померла прабаба позивачів [PERSON], яка за життя мала право на земельну ділянку (пай) площею 5,72 га, що знаходиться у колективній власності КСП ім. «Мічуріна» с. Стукалівка Гребінківського району Полтавської області, згідно із сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого 06.11.1996 року на підставі рішення Гребінківської районної державної адміністрації від 06.11.1996 року № 351. Спадкодавець [PERSON] заповіту не складала, тому баба позивачів по лінії матері [PERSON], яка проживала разом із своєю матір'ю спадкодавцем [PERSON], після її смерті фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. [INFO] в с. Стукалівка Гребінківського району Полтавської області померла баба позивачів [PERSON], яка на час смерті мала право на зазначену земельну частку (пай), а також на земельну частку (пай) площею 5,72 га, що знаходиться у колективній власності КСП ім. «Мічуріна» с. Стукалівка Гребінківського району Полтавської області, згідно із сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого 06.11.1996 року на підставі рішення Гребінківської районної державної адміністрації від 06.11.1996 року № 351. За життя спадкодавець [PERSON] заповіту не склала, а після її смерті єдиним спадкоємцем за законом першої черги була її дочка, мати позивачів [PERSON], але остання померла [INFO], не прийнявши спадщину. На момент відкриття спадщини всі позивачі були неповнолітніми, тому вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті своєї матері. З метою оформлення свідоцтв про право на спадщину, позивачі звернулись із заявами до Гребінківської державної нотаріальної контори, однак нотаріусом відмовлено у видачі позивачам свідоцтв про право на спадщину за законом, мотивуючи відмову відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, що є підставою звернення позивачів з даним позовом в судовому порядку. Представник позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав, що містить зміст позовної заяви, просить провести розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача Стукалівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав, що містить зміст позовної заяви, просить провести розгляд справи за його відсутності. Згідно листа - роз'яснення Гребінківської ДНК № 312/01-16 від 22.06.2017 спадкова справа у Гребінківській державній нотаріальній конторі на майно померлого [INFO] - [PERSON], не відкривалася, заяви про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини не подавалися, тому про інших спадкоємців крім внуків: [PERSON], [PERSON], [PERSON], ГребінківськійДНК не відомо. Відповідно до частини першої статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до пункту другого частини першої ст. 3 Цивільного кодексу України визначено, що загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. (ч.1 та 2 ст. 321 Цивільного кодексу України). Згідно статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Так, позови про визнання права власності спрямовані на усунення перешкод у здійсненні власником свого права і виключення домагань на приналежне власнику майно за допомогою підтвердження в судовому порядку факту приналежності йому спірного майна на праві власності. Судом встановлено, що [PERSON] мала право на земельну частку (пай) площею 5,72 га, що знаходиться у колективній власності КСП ім. «Мічуріна» с. Стукалівка Гребінківського району Полтавської області, згідно із сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого 06.11.1996 року на підставі рішення Гребінківської районної державної адміністрації від 06.11.1996 року № 351, що підтверджено витягом з Книги Реєстрації сертифікатів на право на земельну ділянку (пай) в КСП ім. Мічуріна Гребінківського району Полтавської області. (а.с. 19) [INFO] у віці 91 рік померла [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про смерть, виданим Гребінківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 19.10.2016 року, актовий запис № 9. (а.с. 17) За даними Довідки, виданої Стукалівською сільською радою Гребінківського району Полтавської області від 17.11.2016 року № 268, на день смерті [PERSON], яка проживала за адресою: [ADDRESS] і померла [INFO], разом з нею була зареєстрована її донька [PERSON]. (а.с 12) Згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серії [NUMBER], виданого 06.11.1996 року на підставі рішення Гребінківської районної державної адміністрації від 06.11.1996 року № 351 [PERSON] мала право на земельну частку (пай) площею 5,72 га, що знаходиться у колективній власності КСП ім. «Мічуріна» с. Стукалівка Гребінківського району Полтавської області. (а.с. 20) [INFO] у віці 54 років померла [PERSON], яка на момент смерті проживала одна, що підтверджено свідоцтвом про смерть, виданим Гребінківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 08.11.2016 року, актовий запис № 1, та Довідкою, виданою Стукалівською сільською радою Гребінківського району Полтавської області від 17.11.2016 року № 267. (а.с. 18, 23) [INFO] у віці 43 років померла донька [PERSON] - [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про смерть, виданим Калуським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області від 06.10.2016 року, актовий запис № 546. (а.с. 18) Відповідно до ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб'єктивними і об'єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Так, рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 10.04.2017 року, що набрало законної сили, встановлено факт родинних відносин між [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] в с. Стукалівка Гребінківського району Полтавської області, та [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], як баби та онуків, а також встановлено факт прийняття [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], спадщини, що відкрилась [INFO] після смерті [PERSON]. (а.с. 26) Згідно Листа Гребінківської державної нотаріальної контори від 22.06.2017 року № 312/01-16, на підставі заяви [PERSON], [PERSON], [PERSON] про прийняття спадщини на майно після смерті баби [PERSON], яка померла [INFO], Гребінківською державною нотаріальною конторою відмовлено заявникам у видачі Свідоцтв про право на спадщину за законом, з огляду на відсутність правовстановлючих документів на спадкове майно. (а.с 27) Відповідно до ч. 2 ст. 14 Конституції України та ч. 2 ст. 1 Земельного Кодексу України, право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Відповідно до п. 5 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, згідно з якими цей Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої Цивільного кодексу України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм Цивільного кодексу України 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР, що відповідає роз'ясненням, наведеним у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». Таким чином, в розрізі даного спору щодо визнання за позивачами права власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку підлягають до застосування норми Цивільного кодексу УРСР, з огляду на відкриття спадщини [INFO], тобто до набрання чинності Цивільним кодексом України 2003 року. Відповідно до ч. 1 ст. 524 Цивільного кодексу УРСР, спадкоємство здійснюється за заповітом і за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 529 Цивільного кодексу УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. (ст. 548 Цивільного кодексу УРСР) Згідно ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч 1 ст. 551 Цивільного кодексу УРСР, якщо спадкоємець, закликаний до спадкоємства за законом або за заповітом, помер після відкриття спадщини, не встигнувши її прийняти в установлений строк (стаття 549 цього Кодексі), право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). При вирішенні спору про спадкування права на земельну часку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Згідно з п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 року, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до положень ст. 6 Земельного кодексу України 1990 року, який був чинним на час відкриття спадщини, громадяни мають право на одержання у власність земельних ділянок для ведення селянського (фермерського) господарства. Громадяни набувають право власності на земельні ділянки також у разі одержання їх у спадщину. Як убачається із змісту позовних вимог, позивачі просять визнати за ними в порядку спадкування за законом право власності по 1/3 частині кожному на земельну частку (пай) площею 5,72 га, без визначення меж цих часток в натрі, що знаходиться у колективній власності КСП ім. «Мічуріна» с. Стукалівка Гребінківського району Полтавської області, згідно із сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого 06.11.1996 року на підставі рішення Гребінківської районної державної адміністрації від 06.11.1996 року № 351, а також позивачі просять визнати за ними в порядку спадкування за законом право власності по 1/3 частині кожному на земельну частку (пай) площею 5,72 га, без визначення меж цих часток в натрі, що знаходиться у колективній власності КСП ім. «Мічуріна» с. Стукалівка Гребінківського району Полтавської області, згідно із сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого 06.11.1996 року на підставі рішення Гребінківської районної державної адміністрації від 06.11.1996 року № 351, що є спадковою масою після смерті їх баби [PERSON], яку не успадковано донькою спадкодавця, матір'ю позивачів [PERSON], у зв'язку із смертю останньої, та яка підлягає до успадкування позивачами з огляду на встановлення факту прийняття спадщини позивачами за рішенням суду. При цьому позивачами зауважено про відмову нотаріусом у видачі їм свідоцтв про право на спадкування за законом, з огляду на відсутність правовстановлюючого документів на спірне спадкове майно. Як визначено в статті 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. (ч.1 ст.64 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини першої статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Аналізуючи наявні в справі докази в їх сукупності,

Outcome: approved