Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом про визнання відповідачки [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме будинком №11 по вул. Лесі Українки в м. Хуст Закарпатської області. Позов мотивовано тим, що позивачка є власниками житлового будинку №11 по вул. Лесі Українки в м. Хуст Закарпатської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 17.05.2001 року та від 27.07.2005 року. Після того як син позивачки [PERSON] уклав шлюб з відповідачкою [PERSON] останню було зареєстровано у будинку позивачки. Рішенням Хустського районного суду від 03.10.2017 року шлюб між сином позивачки [PERSON] та відповідачкою [PERSON] було розірвано. Ще до розірвання шлюбу відповідачка [PERSON] змінила місце проживання та більше чотирьох років не проживає за вищевказаною адресою. Відповідачка житлом не користуються, не виконує обовязків повязаних з утримання житлового приміщення та оплатою комунальних послуг. Крім того, позивачка має намір оформити субсидію, але та обставина, що в будинку зареєстрована відповідачка не дає цього зробити та заважає позивачці повноцінно користуватись будинком. Позивачка [PERSON] в позовній заяві просила справу розглядати у її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася з невідомих суду причин. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином - шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом. Представник Хустської міської ради [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без участі представника міської ради, проти задоволення позову не заперечила. З врахуванням наведеного, та у відповідності до порядку, визначеного ст. 223 ч. 4, ст. 247 ч. 2 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Під час розгляду справи в судовому засіданні встановлено, що позивачка є власником 1/2\~ житлового будинку №11 по вул. Лесі Українки в м. Хуст Закарпатської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 17.05.2001 року та від 27.07.2005 року /а.с.11-12/. З дослідженого в судовому засіданні акту обстеження житлово-побутових і матеріальних умов складеного депутатом Хустської міської ради [PERSON] вбачається, що за адресою м.Хуст, вул.Л.Українки №11 Закарпатської області зареєстрована [PERSON], яка не проживає за вказаною адресою більше пяти років /а.с.7/. Частиною 1 ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Наявність реєстрації відповідача у житловому будинку позивача, позбавляє останнього права на отримання житлових субсидій, що ставить його у скрутне матеріальне становище. Відповідно до ст.405 ч.2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на встановлене суд констатує, що [PERSON] обґрунтовано та правомірно ставить вимоги до відповідачки, про визнання її такою, що втратила право на користування житлом в її будинку, так як остання відповідно до ст. 405 ЦК України втратила право на користування жилим приміщеннями в будинку позивачки. Враховуючи наведене,

Outcome: approved