Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Заставнівського районного суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. Посилається на те, що вона з жовтня 2010 по жовтень 2017 перебувала в зареєстрованому шлюбі із відповідачем. У вказаному шлюбі у них [INFO] народився син [PERSON] . Згідно рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 17.10.2017 їх шлюб розірвано. З моменту розірвання шлюбу і по даний час відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, аліментів не сплачує та не бере участі у витратах, пов`язаних з його вихованням. В зв`язку із тим, що син перебуває лише на її утриманні, вона не спроможна в повній мірі забезпечити його усім необхідним: продуктами харчування, предметами вжитку, одягом тощо. З цих підстав просить стягувати з відповідача аліменти на свою користь на утримання сина [PERSON] ,\~ [INFO] , в розмірі 2500 гривень щомісячно, починаючи стягнення із дня звернення до суду із даним позовом до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, обґрунтувала вищенаведеним та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не погодившись з розміром аліментів. Також від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній посилається на те, що з моменту розірвання шлюбу та припинення фактичних шлюбних відносин між ним та позивачкою, він періодично надає допомогу на утримання сина. Він працює неофіційно, займається будівництвом в ФРН. Проживаючи у ФРН він значну частину зроблений коштів витрачає на оренду житла, продукти харчування, одяг, тощо. Також він фінансового допомагає непрацездатним батькам які є пенсіонерами. В зв`язку із вказаний згідний та спроможний сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1059 гривень щомісячно, тобто 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Заслухавши пояснення позивачки, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов доведений, проте підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судом встановлено, що сторони з 29.10.2007 по 03.11.2017 перебували в зареєстрованому шлюбі. У вказаному шлюбі в них народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 17.10.2017 шлюб між сторонами розірваний та будь-які відносини між сторонами припинені. Наведене вбачається із копій рішення суду, свідоцтва про народження та довідки Юрковецької сільської ради (а.с. 7-9). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Утримання дитини є рівним обов`язком як матері, так і батька. Судом встановлено, що до складу сім`ї позивачки [PERSON] входить син [PERSON] , який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Вказане вбачається із вищевказаної довідки сільської ради та акту обстеження матеріально-побутових умов (а.с. 9-10). Судом також встановлено,\~що відповідач допомоги для утримання сина не надає, добровільної угоди про сплату аліментів сторонами не укладено. Також встановлено, що відповідач перебуває та проживає за межами України в ФРН, працює неофіційно, має мінливий дохід, здоровий за станом здоров`я. У відповідності з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином суд, врахувавши вимоги статті 182 СК України та інші обставини, що мають істотне значення вважає, що без погіршення матеріального становища відповідача, на користь позивачки з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання сина [PERSON] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За таких обставин, оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору в розмірі 768,40 грн., а позов задоволено частково, то суд вважає, що з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір в розмірі 458,65 грн. На підставі викладеного, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, 180, 181, 182, 184, 191,

Outcome: partial