Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, а саме на 1 / 2 частину житлового будинку № 236 по вул. Українська у м. Кривому Розі Дніпропетровської області. У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги та дали суду пояснення, про те, що: вони є власниками 1 / 2 частини домоволодіння №236 по вул. Українська у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, власником іншої 1 / 2 частини вказаного домоволодіння був [PERSON], який помер 13 липня 1999 року та був двоюрідним дідусем позивачки [PERSON] Після його смерті позивачі є єдиними хто почав добросовісно та відкрито користуватися його майном, зберігати та піклуватися про це майно, і продовжують це робити вже на протязі чотирнадцяти років. Представник відповідача проти позовних вимог не заперечує, позов визнала в повному обсязі. Суд, заслухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 07 грудня 2000 року померла бабуся [PERSON] [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 07.12.2000 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Центрально-Міської районної ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис №1649 (а.с.8). За життя [PERSON] була власником 1 / 2 частини домоволодіння №236 по вул. Українська у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 24 березня 1990 року, посвідченого державним нотаріусом Першої криворізької державної нотаріальної контори [PERSON], реєстр №2-906 (а.с.9) Власником іншої 1 / 2 частини вказаного домоволодіння був [PERSON], що підтверджується вищевказаним свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, який помер 13 липня 1999 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 14.07.1999 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Центрально-Міської районної ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис №941 (а.с.7). Після смерті [PERSON] єдиними спадкоємцями за заповітом, які прийняли спадщину є позивачі по справі: [PERSON] та [PERSON], які належним чином оформили свої спадкові права та отримали свідоцтво про право на спадщину за заповітом, тобто стали власниками 1 / 2 частини домоволодіння №236 по вул. Українська у м. Кривому Розі Дніпропетровської області. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 21 вересня 2001 року, посвідченого державним нотаріусом Першої криворізької державної нотаріальної контори [PERSON], реєстр №1-4471 та відповідною відміткою на його зворотній стороні про реєстрацію права власності від 02.11.2001 року (а.с.10) Після смерті [PERSON] ніхто із спадкоємців а ні за законом, а ні за заповітом спадщину не прийняв, оскільки заповіт останній не складав, а спадкоємці першої та другої черги визначені ст.ст. 529, 530 ЦК України (в редакції 1963 р.) на момент його смерті були відсутні (батько: [PERSON] помер 10.11.1962 року; мати: [PERSON] померла 22.09.1989 року; одружений він не був; дітей не мав; єдиний рідний брат: [PERSON] помер 04.03.1984 року). Вказані обставини підтверджуються свідоцтвами про смерть (а.с.15,16) та відповіддю на судовий запит Першої криворізької державної нотаріальної контори. А тому після його смерті все належне йому майно фактично перейшло у володіння та користування спочатку [PERSON], а з кінця 2000 року по сьогоднішній день домоволодіння №236 по вул. Українська у м. Кривому Розі, в цілому, перебуває у володінні та користуванні її онуки [PERSON] та її чоловіка [PERSON]. З вказаного періоду вони постійно проживають у даному домоволодіння, користуються та оплачують всі комунальні послуги, двічі здійснювали поточні та косметичні ремонти, заново з нових матеріалів перекрили дах веранди, кожен рік засаджують огород, вирощують різні овочеві та фруктові культури, висадили нові молоді дерева. Вказані обставини та сам факт добросовісного, вільного та відкритого володіння домоволодінням №236 по вул. Українська у м. Кривому Розі підтверджуються наступними доказами: 1) актом від 28 листопада 2013 року, складеного сусідами та посвідченого головою квартального комітету №11 [PERSON]; 2) домовою книгою; 3) договорами про надання послуг з газопостачання від 12.03.2001 року та 05.08.2010 року; 4) договором про надання послуг електрозвязку №101262436 від 27.03.2002 року; 5) договором про надання послуг з водопостачання від 14.04.2009 року; 6) технічною документацією на встановлення газового лічильника від 28.09.2001 року; 7) актами прийомки та огляду газового лічильника за різні роки; 8) квитанціями про оплату комунальних платежів за період з 2001 року по 2013 рік; 9) квитанціями про оплату податку на землю з 2002 року по 2012 рік. (18-65) Згідно ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Згідно ч.8 прикінцевих та перехідних положень до ЦК України, який почав діяти з 01 січня 2004 року, правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Тобто, у цьому випадку відлік набувальної давності має здійснюватися з 01 січня 2001 року. Суд приходить до висновку, що позивачі: [PERSON] та [PERSON] добросовісно заволоділи, і протягом більш ніж 10 років поспіль продовжують відкрито, безперервно володіти нерухомим майном, а саме 1/2 частиною домоволодіння №236 по вул. Українська у м. Кривому Розі, яка за життя належала [PERSON], який помер 13 липня 1999 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved