Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

Позивачка 25.04.2019 року звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] та просить суд стягнути з останнього аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 30\~000 грн., до закінчення навчання, а саме до 30.06.2023 року. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка ніде не працює, доходів немає. Їх спільна з відповідачем донька навчається в Одеському національному медичному університеті на фармацевтичному факультеті денна форма навчання (контрактна форма). Відповідач жодним чином не бере участь у вихованні та утриманні дитини. Відповідач має задовільний стан здоров`я, отримує високий дохід, оскільки працює моряком та постійно перебуває в рейсах, інших утриманців [PERSON] немає. Ухвалою суду від 03.05.2019 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано 10-денний строк для усунення недоліків позову. Після усунення недоліків позову ухвалою суду від 04.06.2019 року провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 18.07.2019 року. До суду 16.07.2019 року надійшла заява позивача про зменшення позовних вимог, згідно якої розмір аліментів просить стягнути у розмірі 25\~000 грн. Також відзначила, що витрати дитини пов`язані з навчанням, лікуванням бронхіальної астми, відвідуванням басейну, курсів англійської мови, розважальних закладів та харчуванням, проїздом, необхідністю придбання нового одягу. До розміру аліментів включила також витрати на житлово-комунальні послуги. У судовому засіданні 18.07.2019 року розгляд справи було відкладено, у зв`язку з наданням часу представнику відповідача для підготовки відзиву. Наступне засідання призначено на 03.09.2019 року. До суду 07.08.2019 року надійшов відзив на позовну заяву від представника [PERSON] [PERSON] , відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування відзиву відзначено, що позивака намагається отримати кошти на своє утримання, адже будучи працездатною ніде не працює. Розмір аліментів перевищує в 10 разів прожитковий мінімум. Права дитини на утримання не порушені, адже в серпні 2018 року [PERSON] , на сплату навчання доньки у ВУЗі отримала 3000 дол. США, майна 84\~000 грн. Позивачка одноособово розпорядилася всім спільним сумісним майном подружжя, загальною вартістю приблизно 4\~000\~000 грн. і залишила [PERSON] без житла і грошових коштів, тепер вимагає аліменти. Відзначено, що позивач не обґрунтувала необхідність стягнення з відповідача додаткових витрат, пов`язаних з навчанням, відвідуванням басейну, вивченням англійської мови та відвідування розважальних закладів. До суду 12.08.2019 року надійшла відповідь на відзив від [PERSON] , згідно якої вказала, що кошти необхідні на утримання дитини, а не позивачки. Доводи про надання у серпні 2018 року коштів у розмірі 3000 дол. США на навчання доньки є безпідставними, адже на той час сторони проживали разом в шлюбі, а кошти були зараховані на банківський рахунок відповідача як його зарплата моряка. Позивачка вказує, що вона утримує доньку, а її матеріальний стан немає ніякого значення при визначені обов`язку батька утримувати дитину. Відзначає, що вимоги про стягнення додаткових витрат на утримання доньки не заявлялися, перелік витрат є ілюстрацією необхідного обсягу витрат. Від представника відповідача 19.08.2019 року до суду надійшли заперечення, у яких відзначено, що кошти у розмірі 3000 дол. США сплачені за весь період навчання дитини, віддані в серпні, коли сторони проживали окремо, адже позивач та відповідач спільно не проживають з лютого 2018 року. [PERSON] утримує і себе і дитину за кошти відповідача, які залишилися у неї після розпаду сім`ї, адже звідки у непрацюючої людини кошти на придбання телефону та ноутбуку «Apple» одночасно. У судовому засіданні 03.09.2019 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів, оголошено перерву до 22.10.2019 року. У судовому засіданні 22.10.2019 року задоволено клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, повторно направлено ухвалу про витребування доказів для виконання, наступне засідання призначено на 03.12.2019 року. З метою ознайомлення представника відповідача з поданими позивачем доказами, розгляд справи у судовому засіданні 03.12.2019 року було відкладено на 16.01.2020 року. У зв`язку з неявкою учасників справи у судове засідання 16.01.2020 року та поданням сторонами заяв про відкладення, розгляд справи було відкладено на 25.02.2020 року. У судовому засіданні 25.02.2020 року надано час представнику позивача для ознайомленням з доказами поданими відповідачем, наступне засідання призначено на 16.03.2020 року. За результатами проведеного судового засідання 16.03.2020 року, ухвалою від 16.03.2020 року задоволено клопотання представника позивача про звернення з судовим дорученням щодо збирання доказів. Доручено компетентному суду Республіки Молдова витребувати від КБ «VICTORIABANK» інформацію стосовно рахунків відкритих на ім`я [PERSON] , провадження у справі зупинено. До суду 16.03.2021 року від Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) надійшли документи складені в ході виконання на території Республіки Молдови доручення Приморського районного суду м. Одеси. Ухвалою суду від 19.03.2021 року провадження у справі поновлено, справу призначено до розгляду у судовому засіданні 27.04.2021 року. У судовому засіданні 27.04.2021 року представник позивача [PERSON] просила залишити без розгляду заяву про зменшення позовних вимог від 16.07.2018 року, клопотання було задоволено судом. [PERSON] на запитання судді визнала факт того, що донька [PERSON] з 01.09.2020 року навчається на заочній формі навчання. [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги та просили задовольнити, стягнути з відповідача аліменти у розмірі 30\~000 грн. щомісячно на утримання доньки, що продовжує навчання. Представник відповідача [PERSON] підтримала позицію, викладену у відзиві, заперечувала проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на наступне. Судом встановлено, що [INFO] у батьків [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане повторно 11.10.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області (т.1 а.с.18). [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с.9, 16). [PERSON] зарахована до навчання з 01.09.2018 року до Одеського національного медичного університету за спеціалізацією «Фармація, промислова фармація» (денна форма навчання, контрактна основа), про що свідчить довідка ОНМедУ №18.00326 від 23.04.2019 року. За навчання доньки сторін у 2019-2020 навчальному році 10.07.2019 року [PERSON] сплатила 19100 грн. (т.1 а.с.57,58). [PERSON] з 30.10.2018 року перебуває на «Д» обліку у сімейного лікаря КНП «ЦПМСП №12» з діагнозом бронхіальна астма. Протягом 3-х років необхідно пройти курс алерговакцини, за введення якої 09.11.2018 року було сплачено 7000 грн. (т.1 а.с.46-49). З договору №ОДА 34699 про надання спортивно-оздоровчих послуг від 22.11.2019 року вбачається, що [PERSON] відвідує спорт клуб «Sport Life», вартість послуг за договором строком на 12 місяців становить 5\~738 грн. (т.1 а.с.50-52). Також [PERSON] отримує консультативні та організаційні послуги з питань вивчення англійської мови в ТОВ «Приватний заклад освіти «Лондонська школа англійської мови в Одесі» у період з 02.09.2019 року по 08.02.2020 року, вартість за договором за 4 тижні навчання становить 2185 грн. (т.1 а.с.54-56). До відзиву додано виписку по рахунку клієнта [PERSON] , з якої вбачається, що останній 29.08.2018 року здійснив переказ коштів у розмірі 3000 дол. США на свою карту [NUMBER] через Приват24 (т.1 а.с.72-73). Доводи відповідача про переказ даних коштів позивачці або доньці не підтверджують матеріали справи. З трудової книжки [PERSON] вбачається, що остання була звільнена за власником бажанням з посади медсестри 18.04.2007 року, подальші записи про працевлаштування відсутні (т.1 а.с.74-76), що свідчить про те, що позивачка офіційно не працевлаштована, шо не заперечувалося також самою позивачкою. Донька сторін 09.10.2018 року придбала ноутбук та телефон на загальну суму 49\~433,06 грн. (т.1 ас.96-97), втім покупцем є [PERSON] і хто надав їй кошти на придбання техніки встановити не вбачається можливим. Працевлаштування [PERSON] за кордоном на судах як моряка підтверджується матеріалами справи, зокрема договором найму моряка-експатріанта від 01.06.2017 року (т.1 а.с.160-166). З листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України , наданого на виконання ухвали суду про витребування доказів вбачається постійне тривале перебування [PERSON] за кордоном (т.1 а.с.110). З виписки по рахункам [PERSON] в АТ КБ «ПриватБанк», наданої на виконання вимог ухвали про витребування доказів вбачається, активний рух коштів на рахунках відповідача (т.1 а.с.131-144). За результатами зібрання доказів, шляхом направлення судового доручення до Республіки Молдова встановлено, що кінцевий баланс на рахунку [PERSON] у VICTORIABANK становить 15\~255,48 дол. США, останнє зняття коштів відбулося 11.02.2020 року (т.2 а.с.72-89). Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20.06.2019 року у справі №522/17345/18, що залишене без змін Постановою Одеського апеляційного суду від 25.11.2019 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 5000 грн. з 01.10.2018 по 18.04.2019 року, також стягнуто додаткові витрати у розмірі 9110 грн. (т.1 а.с.167-176). При виконанні вищевказаного рішення постановою державного виконавця Першого Приморського відділу ДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області Офіцеровою Л.Л. від 17.12.2019 ВП №60885880 встановлено [PERSON] тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів (т.2 а.с.16). У зв`язку з вищевикладеним [PERSON] звернувся до центру зайнятості з метою працевлаштування, про що свідчить індивідуальний план працевлаштування безробітного від 24.02.2020 року (т.2 а.с.17-18). Доводи сторін щодо поділу спільного майна подружжя не приймаються судом до уваги, адже є предметом спору в іншій цивільній справі та не стосуються предмету даного спору. Також суд не бере до уваги всі доводи сторін щодо неприязних стосунків між сторонами, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 27 Конвенції про захист прав дитини батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ч.8 ст. 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Частинами першою та другою статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку допомогу надавати. Згідно ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. Наведені норми імперативно закріплюють обов`язок обох батьків утримувати дітей. Постановою Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (п. 20) роз`яснено судам, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Частина 1 статті 182 СК України зазначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Суд вбачає, що відповідач є працездатною людиною за станом здоров`я та спроможний платити аліменти на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання. Доказів на підтвердження зворотного представлено не було, так само як і доказів наявності інших утриманців. Таким чином, якщо дитина потребує матеріальної допомоги на час навчання, а у батьків наявна можливість надавати таку допомогу, незалежно від форми навчання дитини, батьки зобов`язані порівну утримувати дитину. Враховуючи наведений обсяг витрат [PERSON] , вартісне лікування від бронхіальної астми, відвідування спортивно-оздоровчого комплексу та вивчення іноземної мови, зважаючи на виписки по рахункам та неможливість виїзду за кордон до погашення заборгованості по аліментам з метою працевлаштування моряка, суд дійшов висновку про стягнення з [PERSON] аліменти на утримання доньки, яка продовжує навчання у розмірі 5000 грн. Варто відзначити, що на думку суду 10\~000 грн. (по 5000 грн. з обох батьків) на місяць є достатньою сумою для утримання доньки, її лікування, комфортного навчання та розваг. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з25.04.2019 року. Втім, стягуючи аліменти до 01.09.2020 року, тобто переходу доньки сторін на заочну форму навчання, суд виходить з того, що не доказана необхідність утримання дитини, відсутні докази продовження [PERSON] займатися лише навчанням та додатковими заняттями, тобто відсутність працевлаштування. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивачі у справах про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, покласти на відповідача оплату судового збору у розмірі 908 грн. Таким чином, позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: partial