Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з позовом до відповідача про витребування належних їм транспортних засобів. Мотивують тим, що в жовтні 2015 року відповідач запропонував їм обміняти належні їм транспортні засоби ( скутер та автомобіль ВАЗ 2108) на його автомобіль «Nissan Bluebird» синього кольору, 1985 р.в. , р.н. [NUMBER]. [PERSON], власник скутера та [PERSON], власник автомобіля ВАЗ 2108 погодилися обміняти свої транспортні засоби на автомобіль відповідача, але з умовою, що протягом одного місяця вони перевірять автомобіль відповідача на ходу та потім укладуть угоду міни.Вони фактично обмінялися транспортними засобами.Під час обміну документами на транспортні засоби, з»ясувалося, що власником автомобіля«Nissan Bluebird» синього кольору, 1985 р.в. , р.н. [NUMBER] є [PERSON], а не відповідач.Останній запевнив їх, що власник автомобіля його товариш і вони через місяць приїдуть укладати договір міни.Під час експлуатації автомобіля «Nissan Bluebird» виявилося, що він потребує ремонту, про що вони повідомили відповідача.Також вони повідомили, що не бажають здійснювати обмін.Але відповідач відмовився їм повертати їхні транспортні засоби. В поліції на їх звернення щодо неправомірних дій відповідача , їм порадили звернутися до суду, так як між ними виникли цивільно-правові відносини. Тому з метою захисту своїх прав вони вимушені звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачі підтримали позов і просять його задоволити. Відповідач та його представник позов не визнали. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши позивачів , відповідача та його представника, покази свідків, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (стаття 10 ЦПК України). Згідно із ч.3 ст.10 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК. Обставини, визнанні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню (ч.1 ст.61 ЦПК України).Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях ( ст.60 ЦПК України). В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] являється власником автомобіля ВАЗ 2108 чорного кольору , номер шасі( кузова) [NUMBER], 1987 р.в., р.н. [NUMBER], а [PERSON] являється власником скутера чорного кольору MORTCH BASHAN WB15ОТ-9, 2013 р.в., р.н. № [NUMBER], що підтверджується довідкою № 3542/2383/757 від 29.09.2016 року територіального сервісного центру 3542 регіонального сервісного центру в Кіровоградській області . Сторони в усній формі домовилися , що позивачі передають свої транспортні засоби відповідачу , а останній передає їм автомобіль «Nissan Bluebird» синього кольору, 1985 р.в. , р.н. [NUMBER]. Позивачі в жовтні 2015 року передали відповідачу автомобіль і скутер разом з документами для володіння та користування. А відповідач передав позивачам автомобіль «Nissan Bluebird».Після обміну автомобілями було з»ясовано, що автомобіль «Nissan Bluebird» потребує ремонту і власником даного автомобіля являвся не відповідач, а інша особа [PERSON] В судовому засіданні позивачі зазначили, що повідомляли відповідача про те, що вони не бажають укладати договір міни і просили його повернути їхні транспортні засоби, але відповідач відмовився. В судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснив, що автомобіль «Nissan Bluebird» йому купив батько, але документи на даний автомобіль не були переоформлені, власник автомобіля надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу і він користувався даним автомобілем, робив ремонт автомобіля.Про обмін автомобіля «Nissan Bluebird» на скутер та автомобіль ВАЗ 2108 він домовлявся з [PERSON] Він віддав автомобіль «Nissan Bluebird» , а [PERSON] передав йому автомобіль ВАЗ 2108 . А скутер він забрав на заправці в м.Світловодськ. Через 3 місяці йому зателефонував [PERSON] і повідомив , що має намір поміняти транспортні засоби. На той час автомобіля ВАЗ 2108 у нього вже не було, так як він його продав за 10000 грн.Скутер знаходився в дворі у батьків в с.Світлопілля.В грудні 2015 року скутер пропав. В міліцію з приводу крадіжки скутера він не звертався. Свідок [PERSON] пояснила, що в жовтні 2015 року її чоловік [PERSON] домовився з відповідачем про обмін їхнього скутера та автомобіля [PERSON] на автомобіль відповідача. Через місяць вони приїхали до відповідача , щоб повернути скутер та автомобіль ВАЗ 2108 і віддати автомобіль відповідача, але [PERSON] відмовився повертати транспортні засоби. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що бачив [PERSON] 1 раз, коли останній приїжджав до [PERSON] Біля двору вони вели перемови щодо обміну автомобілями. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що проживає поруч з [PERSON]Одного разу він почув на вулиці якусь суперечку. Коли вийшов в двір, то почув, що [PERSON] вимагав у [PERSON] повернути мопед.Знає, що [PERSON] писав заяву про те, що [PERSON] йому погрожував. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що проживає на одній вулиці з [PERSON]Останній їздив раніше на автомобілі ВАЗ 2108 , а в теперішній час їздить на автомобілі ВАЗ 2106.А його батько їздив на скутері, який обміняли. Свідок [PERSON], який являється батьком відповідача, в судовому засіданні пояснив, що автомобіль «Nissan Bluebird» вони поміняли на свій автомобіль.А потім син обміняв даний автомобіль «Nissan Bluebird» на автомобіль ВАЗ 2108 та скутер.За скутером він їздив в м.Світловодськ.Позивач [PERSON] через 3 місяці після фактичного обміну хотів помінятися назад. Скутер пропав через 2 дні, як до них приїжджав [PERSON].З приводу зникнення скутера вони в міліцію не зверталися. Згідно ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимоги про витребування майна власником із чужого незаконного володіння. Згідно ст. 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно із частинами першою та другою статті 205 ЦК України правочин може вичинятися усно або в письмовій формі. Згідно ст. 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини , які повністю виконуються сторонами в момент їх вчинення , за винятком правочинів , які підлягають нотаріальному посвідченню , а також правочинів , для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Згідно п.3 ч.1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян . Встановлено, що спірні транспортні засоби не були зняті з обліку, договір міни транспортних засобів не був укладений в передбаченій законодавством формі.Крім того, відповідач не являвся власником автомобіля «Nissan Bluebird» і не мав права ним розпоряджатися. Тому між сторонами відсутні будь -які зобов»язання за наслідками яких відповідач може спонукатися або відповідати за їх виконання. В судовому засіданні не було встановлено належними та допустими доказами, що скутер був викрадений у відповідача і що відповідач продав автомобіль ВАЗ 2108. Відповідач не звертався в міліцію щодо крадіжки скутера і відповідно не були проведені розшукові дії по встановленню його місцезнаходження.Крім того, відповідач, зазначаючи, що продав автомобіль ВАЗ 2108 , не зняв його з обліку , не надав підтверджуючих документів щодо його продажу і на час розгляду справи власником даного автомобіля являється позивач [PERSON]. Так як відповідач не довів належними доказами відсутність у нього спірних транспортних засобів, то згідно вимог ст.1213 ЦК України він зобов'язаний повернути позивачам набуте майно в натурі.

Outcome: approved