Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] , яким просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 16 жовтня 1999 року в Рекшинській сільській раді Бережанського району Тернопільській області. В обгрунтування позову зазначила, що у шлюбі із відповідачем у них [INFO] народився син, подружні стосунки з відповідачем протягом останніх декількох років розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами, на даний час подружжя проживає окремо, сімейного життя не веде, шлюбних стосунків не підтримує, сім`я фактично припинила своє існування. У судове засідання позивачка [PERSON] не з?явилася, подала суду заяву, в якій зазначила: «У попереднє і судове засідання суду по розгляду мого позову до [PERSON] про розірвання шлюбу з?явитися не можу за сімейними обставинами. Прошу суд проводити без моєї участі, свій позов я повністю підтримую і наполягаю на розірвання шлюбу. Хочу сказати, що останні 10-ть років з часу нашого одруження (16 жовтня 1999 року) наші відносини із відповідачем погіршилися, він став систематично зловживати спиртним, влаштовує сварки, під час яких ображає та принижує мене, наносить побої, у зв`язку з тим я неодноразово зверталася в поліцію. Часто мені погрожує. Також відповідач не працює, живе фактично за мій кошт, участі у веденні домашнього господарства не приймає, але я терпіла, оскільки у нас є дитина і сподівалася, що він зміниться. На даний час сину вже виповнилося 16-ть років, а відносини з чоловіком тільки погіршилися і я вирішила припинити наші стосунки. Стосунки між нами погіршилися по причині того, що чоловік не поважає мене, як жінку, не підтримує, байдужий до мене та до ведення сімейного господарства, коштів для утримання будинку та для сімйених потреб не надає. Вважаю, що наша сім`я розпалася, між нами неприязні стосунки. Я категорично заперечую проти надання нам строку для примирення, оскільки повністю втратила почуття любові та поваги до відповідача, наш шлюб відновленим бути не може. Я не бажаю бути у такому шлюбі, а оскільки шлюб є союзом добровільним і ніхто проти його волі не може бути до цього примушений, вважаю, що перебування у шлюбі із відповідачем порушить мої права, свободи та інтереси, зокрема й на можливу реалізацію в майбутньому мого права на створення нової повноцінної сім`ї. Щодо доказів в підтвердження вказаних мною обставин, то вони є долучені до позову і вважаю, що відповідач не буде заперечувати мого позову й обставин, яким він обґрунтований. У випадку належним чином повідомленого відповідача, за відсутності відповідних заяв з його сторони, не заперечую й клопочу про заочний розгляд моєї справи...». Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча був повідомленим належним чином про слухання справи, відзив на позов не подав, причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду від 12 лютого 2020 року вирішено розглядати справу заочно. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи, заяву позивачки та її позицію щодо вирішення справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи\~ з наступних підстав. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. З ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. З ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено наступне: Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали шлюб 16 жовтня 1999 року, який зареєстрований Рекшинською сільською радою Бережанського району Тернопільської області, актовий запис №7, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб. У вказаному шлюбі у сторін по справі народилася одна дитина син [PERSON] , [INFO] . З врахуванням обставин, якими позивачка обґрунтовує свої вимоги судом також встановлено, що сторони перебувають у неприязних відносинах, позивачка втратила почуття любові та поваги до відповідача і не бажає перебувати у такому шлюбі, а відтак шлюб між ними не має ознак добровільності. Отже, суд прийшов до висновку, що сім`я\~сторін по справі розпалася, зберегти її неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення, а тому, з огляду на засади добровільності шлюбу, позов підлягає до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved