Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, зазначивши, що житловий будинок [ADDRESS] відносився до типу колгоспних дворів. Членами даного колгоспного двору були вони (позивачі) та [PERSON]. Після ліквідації колгоспних дворів вони в установленому порядку не отримали свідоцтва та не зареєстрували право власності на нього. [INFO] року померла [PERSON], спадщину після смерті якої прийняв [PERSON] У березні 2016 року вони (позивачі) вирішили офіційно зареєструвати право власності на належні їм частини вищезазначеного житлового будинку, звернулися до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Носівського РУЮ, але в реєстрації права власності їм було відмовлено. Також у березні 2016 року [PERSON] звертався до нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав після смерті матері, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину житлового будинку, яка належала померлій. В зв'язку з цими обставинами вони (позивачі) змушені звернутися до суду з цим позовом. В судове засідання позивачі та їх представник не з'явилися, представник позивачів подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивачів, в заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. В судове засідання представник Червонопартизанської сільської ради Носівського району Чернігівської області також не з'явився, сільський голова подав до суду заяву, в якій зазначив, що сільська рада не заперечує проти задоволення позову, просив справу розглядати без участі їх представника. Суд розглядає справу у відсутності сторін за наявними у справі доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копіями довідок Червонопартизанської сільської ради № 753 та № 754 від 5 травня 2014 року (а.с. 8). Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. За таких обставин [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належало по 1/5 частині житлового будинку [ADDRESS], як членам колишнього колгоспного двору. З копій свідоцтв про одруження (а.с. 7; 7а) вбачається, що після одруження [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]», [PERSON] - на «[PERSON]». В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не зареєстрували у встановленому порядку право власності на належний їм житловий будинок. [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 5). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя заповіту не складала, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 6 травня 2016 року (а.с. 39), а тому спадкування після її смерті здійснюється за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З копії спадкової справи № 94/2014 до майна померлої [PERSON] (а.с. 40-42) вбачається, що спадщину після смерті останньої прийняв [PERSON], отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину вищезазначеного житлового будинку, яка належала померлій [PERSON], в зв'язку із відсутністю чинного правовстановлюючого документа, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дій № 480/02-31 від 30 березня 2016 року (а.с. 12). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, [PERSON] успадкував після смерті [PERSON] 1/5 частину житлового будинку [ADDRESS]. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В судовому засіданні встановлено, що у березні 2016 року позивачі зверталися до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Носівського РУЮ з метою реєстрації за собою права власності на належні їм частини вищезазначеного житлового будинку, але їм було відмовлено в зв'язку з тим, що відділ не наділений правом визначення часток у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно колгоспного двору, що підтверджується копією листа відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Носівського РУЮ від 25 березня 2016 року (а.с. 13). З матеріалів справи вбачається, що на будинок [ADDRESS] виготовлена технічна документація (а.с. 8а-10). За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved