Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

Позивачка [PERSON], звернулась в суд з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей до відповідача [PERSON] Посилається на те, що 20.12.2002 року уклала шлюб з [PERSON], який зареєстрований Іспаською сільською радою, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №82. Від шлюбу є двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею. Зазначила, що з 12 серпня 2015 року діти перебувають повністю на її утриманні, проживають разом з нею. Син [PERSON] навчається у 9 класі, а син [PERSON] навчається у 3-Б класі КЗ «Бабинська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів». Крім навчання, діти відвідують гуртки (заняття по карате та з волейболу). З 11 жовтня 2017 року вона працює робітницею в ПАТ «Гощанський завод продтоварів» та на даний час отримує заробітну плату в розмірі 3002,65 грн. (на руки). Незважаючи на те, що вона отримує заробітну плату, проживають в селі і забезпечені частково продуктами харчування, живуть у будинку її матері, але цього недостатньо для належного утримання сім'ї з трьох чоловік. Значна частина заробітку витрачається на оплату комунальних платежів, лікування дітей, гуртки та додаткові заняття синів теж платні, тому вона часто змушена звертатись за допомогою до своєї матері. Посилається на те, що [PERSON] практично не приймає участі в утриманні дітей. За увесь час їхнього окремого проживання [PERSON] тільки 4 чи 5 разів пересилав гроші синам, найбільшою сумою переказу було 1000,00 грн. на двох. [PERSON] є здоровою, працездатною людиною і має можливість та обовязок забезпечувати своїх дітей, інших осіб на утриманні немає. Просила стягувати з [PERSON], аліменти на її користь на утримання неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. на кожного, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. До початку судового засідання подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи відповідач [PERSON] надав відзив на позов, де зазначив, що позовні вимоги не визнає, зазначає, що дружина до жовтня 2017 року ніде не працювала, тому всі витрати на її утримання та утримання їхніх дітей ніс він, оскільки в попередні роки мав стабільну та високооплачувану роботу по ремонтах і будівництві житлових будинків, а також допомогу в утриманні та догляді за дітьми йому постійно надавала його матір - [PERSON], яка багато років працює в Італії. Вона також постійно дбала і допомагала їхній з позивачкою сімї, надсилаючи їжу, одяг, взуття, облаштування для їхнього житла та інші речі для сімї та для їхніх дітей. Позивачка це не зможе заперечувати, оскільки за його рахунок і рахунок її матері [PERSON] завжди придбавається одяг, взуття, їжа, та здійснюються інші фінансові витрати на утримання та розвиток Оскільки не знав, що дружина так поступить з ним, тому ніколи не зберігав квитанції та будь-які інші доку¬менти на підтвердження факту покупки і надання дітям матеріальної та фінансової допомоги. В зв'язку з цим вважає безпідставними вимоги позивачки про стягнення з нього в примусовому порядку аліментів на утримання дітей по 2000 гривень на кожну дитину. Позивачка при подачі позову до суду не надала жодних достатніх доказів, які б підтверджували обґрунтованість її вимог щодо стягнення зазначених сум аліментів на кожну дитину. Також додатково надав клопотання, де зазначив, що на даний час не має постійного місця роботи та стабільного заробітку, є безробітним. Його матір [PERSON], є вдовою, пенсіонеркою, під час розгляду справи важко захворіла, 07.05.2018 року потрапила до Чернівецької обласної лікарні, де була прооперована та перебуває на стаціонарному лікуванні. Його матір потребує його догляду та матеріального забезпечення, фактично матір перебуває на його утриманні. В судове засідання представник відповідача [PERSON] не заявилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи подала заяву про розгляду справи у її відсутність, поданий відповідачем відзив підтримує. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований і підлягає частковому задоволенню. В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів . Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 20 грудня 2002 року позивачка [PERSON] з відповідачем [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований Іспаською сільською радою, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №82, що підтверджується копією свідоцтва про одруження, Серія І-МИ №058514, виданого 20 грудня 2002 року Іспаською сільською радою, Вижницького району Чернівецької області. Від шлюбу є двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження, Серія І-МИ №128540, виданого 17.09.2003 року Міліївською сільською радою, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №25, та Серія І-МИ №099290, виданого 15.07.2009 року виконавчим комітетом Міліївської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №27. З довідки Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області №600 від 06.03.2018 року вбачається, що на утриманні позивачки [PERSON] перебувають неповнолітні сини: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають без реєстрації в с.Бабин вул.Паркова, 6/3, Гощанського району Рівненської області. З довідки Бабинської [PERSON] ступенів №40 від 05.03.2018 року вбачається, що [PERSON], навчається у 3-Б класі КЗ «Бабинська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів». З довідки Бабинської [PERSON] ступенів №41 від 05.03.2018 року вбачається, що [PERSON] навчається у 9 класі КЗ «Бабинська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів». З довідки ПАТ «Гощанський завод продтоварів» №ЗП000000003 від 07.03.2018 року вбачається, що позивачка [PERSON] з 11 жовтня 2017 року працює робітницею в ПАТ «Гощанський завод продтоварів» на посаді робітниця. Дохід за період з 11.10.2017 року по 28.02.2018 року склав 16068,64 грн. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, відповідач [PERSON] як батько неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зобовязаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідач [PERSON] офіційно не працює, ІТД не займається, немає офіційного місця роботи та заробітної плати, немає у власності власного житла та земельної ділянки, відсутні транспортні засоби, надає допомогу матері, [PERSON] за станом здоровя, є працездатним, що підтверджується довідкою Вижницької міської ради №4-1223 від 08.05.2018 року, витягом з історії хвороби №6329 від 14.05.2018 року. Згідно ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом положень ст.180 СК України обов'язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття покладається на батьків. Згідно з «Конвенцією про права дитини», «Декларацією прав дитини» батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 ч.1, ч.2 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1). стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2). стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3). Наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1). наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2). Доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4). Інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1, 2 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ЗУ «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 (шести) років; дітей віком від 6 (шести) до 18 (вісімнадцяти) років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. Відповідно до ст.7 ЗУ «Про державний бюджет у 2018 році», у 2018 році встановлено у прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2018 року - 1700 гривень, з 1 липня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1853 гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень; працездатних осіб: з 1 січня 2018 року - 1762 гривні, з 1 липня - 1841 гривня, з 1 грудня - 1921 гривня; осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2018 року - 1373 гривні, з 1 липня - 1435 гривень, з 1 грудня - 1497 гривень. Відповідно до ст.3 ч.1 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст.7 ч.7, ч.8 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.191 ч.1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладених обставин, беручи до уваги вимоги ч.2 ст.182 СК України, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає, що відповідач [PERSON], як батько зобовязаний сплачувати на користь [PERSON], аліменти в твердій грошовій сумі на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] в розмірі 1100,00 гривень щомісяця, та [PERSON], [INFO], в розмірі 1100,00 гривень щомісяця, з подальшою індексацією відповідно до закону, але не менше 50% (пятдесят відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.03.2018 року і до досягнення дітьми повноліття. Статтею 80 ч.3 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Відповідно до ст.176 ч.1 п.3ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців. Згідно ст.5 ч.1 п.3 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Суд вважає за необхідне, відповідно до ст.141 ЦПК України, стягнути з відповідача [PERSON] судовий збір в сумі 704,80 гривень в дохід держави. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ перехідних положень цивільно-процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду. На підставі ст.ст.180, 182, 184, 191 СК України,

Outcome: partial