Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовом до [PERSON], [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, мотивуючи тим, що Рішенням Комсомольської районної ради депутатів трудящих м. Херсона № 15/11 від і 106.1977 року за [PERSON] та [PERSON] закріплено земельні ділянки площею 600 м2 та у тимчасове користування 41 м2 та узаконено житловий будинок, розміром 8,45x4,90 м, ганок, розміром 5,85x2,50 м, сарай, розміром 3,0x4,0 м, житловий будинок, розміром 4,95x7,5 м, ганок, розміром 4,75x2,40 м, що розташовані по вул. Острівській, 131 у м. Херсоні. План земельних ділянок та житлових будинків із надвірними спорудами було складено виробничо-технічним бюро Управління головного архітектора м. Херсона 07.12.1977 року. У подальшому вул. Острівська була перейменована на вул. [PERSON]. Після смерті [PERSON], 31.05.1998 року, належні їй 45/100 частин домоволодіння, що знаходяться за адресою: м. Херсон, вул. М. Фортус, 131, успадковані її донькою [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Третьою херсонською державною нотаріальною конторою 31.10.2005 року за № 2-2989. Після смерті [PERSON], 09.05.2004 року, належні йому 55/100 частин домоволодіння, що знаходяться за адресою: м. Херсон, вул. М. Фортус, 131, успадковані його дружиною [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Третьою херсонською державною нотаріальною конторою 31.10.2005 року за № 2- 2984. та його донькою [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Третьою херсонською державною нотаріальною конторою 31.10.2005 року за № 2-2986. Відповідачі є власниками домоволодіння, що розташоване на земельній ділянці по вул. М. Фортус, 133 ум. Херсоні, що є ділянкою, яка межує із ділянкою, що перебуває у користуванні позивачів. Вважають, що порушуючи їх права на користування земельною ділянкою, відповідачі протиправно та самовільно зайняли частину земельної ділянки, що була виділена в користування спадкодавцям позивачів. Було виготовлено новий технічний паспорт станом на 01.06.2013 року, згідно даних якого у фактичному користуванні позивачів залишилось 590 м2, що є на 51 м2 менше ніж було виділено. Просили суд: - усунути позивачам перешкоди у користуванні земельною ділянкою, загальною площею 641 кв.м., що розташована за адресою: м. Херсон, вул.. М.Фортус, 131, шляхом зобовязання [PERSON] відновити межу між земельною ділянкою, що розташована за адресою: м. Херсон, вул. М.Фортус 131, та земельною ділянкою, що розташована за адресою: м. Херсон, вул. М.Фортус 133, за кошт [PERSON]; - усунути позивачам перешкоди у користуванні земельною ділянкою, загальною площею 641 кв.м., що розташована за адресою: м. Херсон, вул.. М.Фортус, 131, шляхом зобовязання [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відновити межу між земельною ділянкою, що розташована за адресою: м. Херсон, вул.. М.Фортус 131, та земельною ділянкою, що розташована за адресою: м. Херсон, вул.. М.Фортус 129, за кошт [PERSON], [PERSON] та [PERSON]; - стягнути з відповідачів судові витрати. Ухвалою суду від 11.12.2015 року у даній цивільній справі з числа відповідачів було виключено [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] У судовому засіданні позивачі та представник уточнили позовні вимоги та остаточно просили суд усунути позивачам перешкоди у користуванні земельною ділянкою, загальною площею 641 кв.м., що розташована за адресою: м. Херсон, вул.. М.Фортус, 131, шляхом зобовязання [PERSON] відновити межу між земельною ділянкою, що розташована за адресою: м. Херсон, вул.. М.Фортус 131, та земельною ділянкою, що розташована за адресою: м. Херсон, вул.. М.Фортус 133, за кошт [PERSON] та зобовязати огорожу перенести вправо на відстань: 0,28м від дійсного його місця розташування по лінії фасадної межі і 0,31 від дійсного його місця розташування по лінії задньої межі і зєднати прямою лінією; стягнути з відповідача судові витрати. Відповідач та її представники у судовому засіданні позов не визнали та просили у його задоволенні відмовити з необгрунтовністю, пояснивши що межі між спірними земельними ділянки у встановлений законом спосіб не встановлювалися, кадастрова документація не розроблялася. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов є таким що не підлягає задоволенню з нижченаведених підстав. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.ч. 2,3,5 ст. 158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, вирішують Органи місцевого самоврядування. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом. Судом встановлено, що Рішенням Комсомольської районної ради депутатів трудящих м. Херсона № 15/11 від і 106.1977 року за [PERSON] та [PERSON] закріплено земельні ділянки площею 600 м2 та у тимчасове користування 41 м2 та узаконено житловий будинок, розміром 8,45x4,90 м, ганок, розміром 5,85x2,50 м, сарай, розміром 3,0x4,0 м, житловий будинок, розміром 4,95x7,5 м, ганок, розміром 4,75x2,40 м, що розташовані по вул. Острівській, 131 у м. Херсоні. План земельних ділянок та житлових будинків із надвірними спорудами було складено виробничо-технічним бюро Управління головного архітектора м. Херсона 07.12.1977 року. У подальшому вул. Острівська була перейменована на вул. [PERSON]. Після смерті [PERSON], 31.05.1998 року, належні їй 45/100 частин домоволодіння, що знаходяться за адресою: м. Херсон, вул. М. Фортус, 131, успадковані її донькою [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Третьою херсонською державною нотаріальною конторою 31.10.2005 року за № 2-2989. Після смерті [PERSON], 09.05.2004 року, належні йому 55/100 частин домоволодіння, що знаходяться за адресою: м. Херсон, вул. М. Фортус, 131, успадковані його дружиною [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Третьою херсонською державною нотаріальною конторою 31.10.2005 року за № 2- 2984. та його донькою [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Третьою херсонською державною нотаріальною конторою 31.10.2005 року за № 2-2986. Відповідач є співвласником домоволодіння, що розташоване на земельній ділянці по вул. М. Фортус, 133 ум. Херсоні, що є ділянкою, яка межує із ділянкою, що перебуває у користуванні позивачів. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У відповідності підпункту «в» п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», вирішуючи спори про право власності на земельну ділянку, суди мають виходити з такого - з 1 січня 2002 р. відповідно до статті 125 ЗК право користування земельною ділянкою виникало після одержання її власником або землекористувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування або укладення договору оренди. їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а з 2 травня 2009 р. у відповідності із Законом України від 5 березня 2009 р. № 1066-V1 право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. У відповідності до ст. 126 ЗК України, в редакції, що діяла в 2005 році (станом на момент виникнення у позивачів права власності на домоволодіння), документами, які підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою були визначені відповідні державні акти, форми яких затверджувалися Кабінетом Міністрів України. Судом встановлено, а позивачами не спростовано той факт, що ні позивачі, ні їх спадкодавці не оформлювали у встановленому законом порядку свої право власності або право користування земельною ділянкою, що розташована по вул. М. Фортус, 131 у м. Херсоні. Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) не встановлювалися, державний акт не видавався. Відповідно до ст. 106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власників сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістилися або стали непридатними. Згідно ст. 107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. Як роз'яснено у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», згідно зі статтею 158 ЗК суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Встановлення меж земельних ділянок до компетенції суду не належить. Таким чином, суд не може прийняти до уваги висновок судової будівельно-технічної експертизи №26 від 14.03.2016 року, адже на вирішення експерту було поставлено питання відповідності фактичної конфігурації меж земельної ділянки №131 по вул. М.Фортус у м. Херсоні межі земельної ділянки, зазначеної у акті відводу земельної ділянки, складеному виробничо-технічним бюро Управління головного архітектора м. Херсона 07.12.1977р. Проте, вказаний акт в розумінні ст. 126 ЗК України в редакції, що діяла в 2005 році, не є належним документом встановлення меж між земельними ділянками сторін. Таким чином, оскільки дані технічних паспортів не є основою для відновлення меж, а земельно-кадастрова документація на земельну ділянку позивачами не оформлена, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed