Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 29.04.2011 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який мешкає з позивачем. Відповідач на утримання сина матеріальної допомоги не надає та не приймає участі у його вихованні. Позивачка не взмозі самостійно утримувати сина, що й зумовило необхідність звернення до суду. У зв`язку з викладеним, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення нею повноліття. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 11.11.2020 року провадження у зазначеній цивільній справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження та призначене судове засідання. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та слухати справу у її відсутність, проти заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнає та просить суд слухати справу у його відсутність. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки воно не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29.04.2011 року, згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 39. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новогродівського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 52. Згідно довідки від 28.10.2020 року, виданої ОСББ «Союз - 18 м. Селидове», за адресою: [ADDRESS] , мешкають [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Інформацією, наданою Селидівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) № 336/17.34-76/13/21 від 25.02.2021 року встановлено, що згідно перевірки автоматизованої системи виконавчого провадження, виконавчого документа про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на виконанні не перебуває. До правовідносин, які виникли, підлягають застосуванню норми Сімейного кодексу України щодо обов`язку батьків утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України передбачено обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття. Згідно із ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Абзацом 1 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року постановлено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів на дитину суд розглядає справу на підставі доказів, поданих учасниками справи. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку чи іншого доходу відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З врахуванням вищенаведеного та з урахуванням рівності обов`язку батьків в утриманні своїх дітей, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при подачі позову до суду (28.10.2020 року) позивачка звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на її користь, тому судові витрати у розмірі 840 грн. 80 коп. слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved