Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] в березні 2013 року звернулася до Октябрського районного суду м.Полтави з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу та відшкодування збитків, завданих невиконанням та неналежним виконанням зобов»язання за договором, посилаючись на те, що 12.01.2012р. між сторонами було укладено договір про надання правової допомоги по веденню цивільної справи, за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та розподілу спільного майна подружжя в Ужгородському міськрайонному суді Закарпатської області. Згідно пунктів 1-2 розділу 1 Договору відповідач взяв на себе обов'язки забезпечити вирішення спору наступним чином: - Шлюб розривається в судовому порядку, неповнолітня донька [PERSON] [INFO] залишається проживати з замовником. - Спільне майно подружжя розподілити наступним чином: [PERSON] залишається у власність житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS], та автомобіль «Тойота Камрі» д.н.з. [NUMBER]. Їй, позивачці, залишається будинок [ADDRESS], який за згодою сторін спору може бути переведений у спільну сумісну власність дітей подружжя, з рівними частками кожного з них; автомобіль «Тойота Лендкрузер» д.н.з. [NUMBER] та грошові кошти, що знаходяться на розрахункових рахунках, або зняті з них замовником. Виконання замовлення, підтверджується судовим рішеннями що набрали законної сили, або ж договором добровільного розподілу майна сторонами спору по цивільній справі. На виконання договору позивачка (замовник) надав Виконавцю ( відповідачу): - всі необхідні документи, - в якості застави під виплату авансу - документи на земельну ділянку . - сплатив аванс 20 000,00 доларів США, згідно розписки від 18.01.2012р., - довіреність від 23.01.2012р. - сплатив часткову оплату 15000,00 доларів США, згідно розписки від 25.04.2012р. в обмін на рішення суду від 05.04.2012р., яке начебто набрало законної сили. Відповідач [PERSON] (Виконавець) надав позивачці (Замовнику) рішення від 05.04.2012р., яким задоволено позов позивачки (Замовника), а саме: шлюб розірвано; неповнолітня донька [PERSON] залишена з матір»ю ( Замовником), визнане спільне майно, яке поділено в натурі, як вимагала позивачка (замовник), але відсутні дані про закріплення цього розподілу відповідним договором та не відображені грошові кошти на рахунках. Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області від 20 червня 2012р. рішення Ужгородського міськрайонного суду від 05.04.2012р. скасовано, задоволено апеляційну скаргу [PERSON] та ухвалене нове рішення, яким позов (Замовника) позивачки задоволений частково. Із-за відсутності оцінки майна, правильного визначення сумісної власності, в тому числі грошових коштів на рахунках, новим рішенням позивачці (Замовнику) завдано матеріальних збитків на 760 000,00 грн. У зв'язку з невиконанням відповідачем (Виконавцем) своїх зобов'язань згідно розділів 1,2 Договору, Замовник відповідною заявою від 04 липня 2012р. через приватного нотаріуса [PERSON] скасував довіреність на ім'я відповідача (замовника), яка поставила відповідача ( Виконавця) до відома. Чим позивачка ( Замовник), фактично попередила відповідача (Виконавця) про розірвання Договору про надання правової допомоги від 12.01.2012р. з причин , згідно розділу 7 Договору: невиконання або неналежного виконання прийнятих на себе зобов'язань відповідачем (Виконавцем): справа була програна, майно не було розділене запропонованим чином, що тягне за собою повернення авансу за виключенням фактичних витрат на виконання Договору та відряджень. У відповідача перед позивачкою виник борг по поверненню отриманих коштів у розмірі 35000,00 доларів США за мінусом витрат на виконання та відряджень. Відповідач двічі прийняв участь у судовому засіданні та відвідав м. Ужгород. Враховуючи почасову оплату надання юридичних послуг та витрати на відрядження передбачені КМУ, позивачка оцінює витрати відповідача в 500,00 доларів США, тому до повернення за Договором підлягають 34500,00 доларів США. Із-за непрофесійних дій відповідача при виконанні Договору, позивачці завдано додаткових матеріальних збитків у розмірі 760 000,00 грн. які також підлягають відшкодуванню Боргове зобов'язання має бути виконане належним чином, згідно ст. 509, 598, 599 ЦК України, тобто поверненням боргу. За прострочення виконання грошового зобов'язання, боржник на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір % не встановлений договором або законом, згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками , в тому числі є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Звичайним мінімальним прибутком дебітора могли бути 3 % річних від розміщення позички на депозиті. Відшкодуванню підлягають: Борг: 34500,00 дол. СІЛА, що курсом 8грн./1 дол. США становить 276000,00 грн., 3 % річних за прострочення повернення боргу протягом 9-ти місяців становлять 6210,00 грн., інфляційні - не було, складають 282 210,00 грн. Упущена вигода (12 % річних від депозиту) - 24 840,00 грн. Матеріальні збитки: 760 000,00 грн. Всього до відшкодування підлягає 1 067 050,00 грн. Позивачка просила стягнути з відповідача [PERSON] на користь неї, відповідачки, [PERSON] борг з врахуванням 3 % річних у розмірі 282 210,00 грн. Упущену вигоду у розмірі 24 840,00 грн. Матеріальні збитки у розмірі 760 000,00 грн. Судовий збір у розмірі 229,40 грн., а надалі відповідно до розподілення судових витрат між сторонами. Позивачка [PERSON] в суд повторно не з»явилася, будучи належним чином повідомлена про дату та час слухання справи в суді. Представник позивачки [PERSON] надала суду заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність, при вирішенні спору покладалася на розсуд суду. Відповідач [PERSON] надав суду заяву в якій просив справу розглянути у його відсутність та при вирішенні спору покладався на розсуд суду. Представник відповідача [PERSON] за дорученням [PERSON] в суд не з»явився, будучи повідомленим про дату слухання справи в суді. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін та винести відповідне рішення. Заслухавши сторони в суді, вивчивши надані суду докази, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову позивачки [PERSON] Судом встановлено, 12.01.2012 року між позивачкою [PERSON], як Замовником та відповідачем адвокатом [PERSON], як Виконавцем у м. Ужгород був укладений Договір про надання правової допомоги. За умовами даного Договору Замовник доручив, а Виконавець взяв на себе обов'язки про надання йому правової допомоги по веденню цивільної справи в Ужгородському міськрайонному суді Закарпатської області за позовом [PERSON], до [PERSON], про розірвання шлюбу та розподілу спільного майна подружжя. Замовником на власний розсуд було визначено яким чином повинен бути вирішений спір, що було чітко зазначено в Договорі, з чим і погодився Відповідач, а саме: Шлюб, між сторонами спору повинен бути розірваний в судовому порядку, згідно вимог ст.ст.110,112 СК України, так як сторони мають на утриманні неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу залишається проживати разом із позивачкою . Спільне майно сторін спору розподіляється наступним чином, [PERSON], залишається у власність житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS] та автомобіль «Тойота Камрі» д.н.з. [NUMBER]. У власності [PERSON], залишається будинок по [ADDRESS], який використовується нею для ведення підприємницької діяльності, вказаний будинок за згодою сторін спору може бути переведений у спільну сумісну власність дітей подружжя, з рівними частками кожного із них. Також, у власності [PERSON], залишається автомобіль «Тойота Лендкрузер» д.н.з. [NUMBER], та грошові кошти, що знаходяться на розрахункових рахунках, або зняті з них Замовником. Пунктом 1 Договору Сторонами було визначено, що виконання замовлення підтверджується судовими рішеннями, що набрали законної сили, або ж договорами добровільного розподілу майна сторонами спору по цивільній справі. Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків встановлені ст.11 ЦК України, так (цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки). Відповідно до ч.2 зазначеної статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язків зокрема є (1) договори та інші правочини....). У відповідності до ст.626 ЦК України (договором є домовленість двох чи більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків). Під поняттям «договір» розуміються самі цивільні правовідносини, що виникли з договору, як юридичного факту, або мають на увазі письмовий документ, яким зафіксовано факт виникнення договірного зобов'язання з волі його учасників. Права і обов'язки Позивача і Відповідача виникли на підставі укладеного договору, саме укладеним договором сторони не лише визначили динаміку цивільних правовідносин (встановлення, зміну або їх припинення), а й на власний розсуд визначили зміст конкретних прав та обов'язків учасників договірного зобов'язання. В цьому розумінні договір виступає засобом регулювання поведінки сторін у цивільних правовідносинах. Відповідно до ч.І ст.628 ЦК України (зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними...). Пунктом 5 Договору був визначений порядок оплати послуг Виконавця- відповідача по справі адвоката [PERSON] Так, «вартість роботи Виконавця складає 15 000,00 гривень, які оплачуються в готівковій формі, після виконання договору в повному обсязі. При цьому, до подачі позову (позовів) до суду, Замовником сплачується аванс, в розмірі п'ятдесяти відсотків, від вказаної суми».(а.с.145-147). На виконання даної умови договору Виконавцем відповідачем по справі [PERSON] був отриманий аванс в сумі 7500,00 грн., решта обумовленої договором суми , була отримана [PERSON], після виконання умов договору. Правовим результатом укладеного договору сторони визначили судове рішення, яке набрало законної сили ухвалене за результатом розгляду даної цивільної справи, у відповідності до умов визначених в Договорі за ініціативою Замовника - [PERSON] Договори добровільного розподілу майна сторонами спору по цивільній справі не укладались. Таким загальним урегулюванням спільної діяльності сторін Договору і було рішення Ужгородського міськрайонного суду від 05.04.2012 року.(а.с.12-14). Змістом Рішення Ужгородського міськрайонного суду 05.04.2012 року позовні вимоги [PERSON], до [PERSON], про розірвання шлюбу та розподіл спільного майна подружжя були повністю задоволені. Таким чином, судовий спір між [PERSON] та [PERSON], був вирішений у чіткій відповідності до умов зазначених в Договорі про надання правової допомоги укладеного [PERSON], з адвокатом [PERSON], про що і свідчить зміст рішення яке набрало законної сили, згідно із відміткою суду від 17.04.2012 року. Відповідно до ч.І ст.223 ЦПК України (рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано...). Статтею 294 ЦПК України строк для апеляційного оскарження рішення суду встановлений в 10 днів з дня його проголошення. Розгляд справи в Ужгородському міськрайонному суді та ухвалення судового рішення за наслідками такого розгляду відбулося 05.04.2012 року при безпосередній участі сторін по справі Позивача [PERSON] та відповідача [PERSON], отже рішення суду було проголошено в судовому засіданні при присутності сторін. Сторони не скористались своїм процесуальним правом та не оскаржили рішення суду першої інстанції у строк встановлений законодавством, таким чином рішення Ужгородського міськрайонного суду від 05.04.2012 року набрало законної сили вже 17.04.2012 року, згідно відповідного напису і відтиску гербової печатки суду. Зміст ухваленого рішення повністю влаштовував [PERSON], яка після його перегляду в апеляційній інстанції помилково вважає, що адвокат [PERSON], і далі повинен був захищати її права, хоча це не було передбачено умовами Договору від 12.01.2012 року. Отже судом встановлено, що виконання замовлення [PERSON], за договором від 12.01.2012 року , відповідно до п.2 такого Договору повністю підтверджено судовим рішенням яке набрало законної сили, і будь яких додаткових зобов'язань у адвоката [PERSON], перед [PERSON], не має. Ст.599 ЦК України передбачено, що (зобов'язання припиняється виконанням проведеним належним чином). Належне виконання зобов'язання - це виконання зобов'язання, обумовленого в договорі предметом, у встановлений строк та в певному місці, належній особі та належною особою. За Договором про надання правової допомоги виконавцем [PERSON], відповідачем по справі, зобов'язання визначене предметом договору, а саме - надання правової допомоги по веденню цивільної справи було виконане належним чином, в інтересах замовника , позивача по справі, з чіткою відповідністю здійснення всіх дій обумовлених договором. Зобов'язання було виконане у строк встановлений договором, а саме протягом трьох місяців з дня призначення цивільної справи до розгляду в Ужгородському міськрайонному суді Закарпатської області (п.4 Договору). (ст.146). Зобов'язання було виконане в обумовленому договором місці - в Ужгородському міськрайонному суді Закарпатської області (п.2 Договору).(ст.145). Також у повній відповідності до Договору зобов'язання було виконане належній особі -[PERSON], належною особою - Виконавцем [PERSON] Таким чином в зв'язку з належним, добросовісним та повним виконанням зобов'язань за Договором дане зобов'язання є припиненим. Отже, виконання зобов'язань Відповідача [PERSON], за Договором про надання правової допомоги від 12.01.2012 року є припиненими з 17.04.2012 року в зв'язку з набранням законної сили рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.04.2012 року. Відповідач [PERSON], не має ніякого відношення до звернення громадянином [PERSON], до апеляційного суду з апеляційною скаргою, після набрання рішенням суду 1-ї інстанції законної сили. Зі сторонами по справі, відповідач будь яких інших договорів про надання юридичної допомоги не укладав, їх інтереси не представляв, консультацій з правових питань не надавав, і ніяких стосунків більше не підтримував, а тому до подальшої долі рішення суду 1-ї інстанції від 05.04.2012 року відповідач адвокат [PERSON], - відношення не має. Стосовно розписок виконаних в друкованому вигляді від 18.01.12р. та від 25.04.12р., на 15000,00 та 20000,00 доларів США, як доказів наданих у справу позивачем (а.с.8,9), то суд вважає їх в силу ст.59 ЦПК України, недопустимими доказами. Як пояснив в судовому засіданні відповідач адвокат [PERSON] що дані документи повністю складені без його участі, рукописний текст (підпис) виконаний від його імені є підробленим, і сфальсифікованим. Подібних документів на ім'я [PERSON], ним ніколи не складалось, а надані у справу документи є лише вигадкою позивачки. Судом відібрано зразки підпису відповідача [PERSON] в судовому засіданні, але позивачка не надала суду оригіналів вказаних розписок, чим перешкодила суду в проведенні почеркознавчої експертизи. Почеркознавча експертиза - як комплекс заходів, спрямованих на встановлення належності підпису на зазначених розписках адвокату [PERSON], як конкретній людині, або виявлення фальсифікації в даних документах - не проводилась в зв»язку з відсутністю оригіналів розписок та небажання їх надати суду позивачкою. Почеркознавче дослідження має свої певні особливості. Загалом при його проведенні труднощі в основному полягають у тому, що жодна людина не має стійких письмово - рухових навичок. Адже почерк може змінюватися залежно від психо-емоційного стану, зручності пози під час написання, типу ручки, інших незначних побутових факторів, які здатні суттєво змінювати почерк людини, що і може вплинути на результати дослідження. Таким чином, основні цілі, які ставить перед собою будь яке почеркознавче дослідження, полягають у ідентифікації конкретного виконавця рукопису при контакті з ним, діагностиці його суб'єктивних якостей, що полягає в отриманні даних про психофізіоолгічний стан виконавця та ситуаційні дослідження з встановленням пози особи при підписанні документу, можливості навмисного перекручення почерку та інше. Із змісту Висновку № 0513 експертного почеркознавчого дослідження від 08.07.2013 року (а.с.78-87) вбачається, що вказаних цілей почеркознавче дослідження перед собою не ставило, перелічених заходів направлених на досягнення вірного результату не проводило, у відповідача [PERSON], зразків підпису не відбиралось, посвідчувального напису для експерта стосовно віку підекспертного, координації рухів та про наявність навичок шульги не складалось. Судом також встановлено, що почеркознавча експертиза, або дослідження здійснюється тільки експертом-почеркознавцем, а гр-ка [PERSON], судовим експертом не являється, тому проведене нею дослідження, навіть у разі його позитивного результату, не може бути доказом для вирішення справи, у розумінні статтей 57, 58 ЦПК України. Згідно ч.І ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Крім того, Висновок № 0513, не може слугувати доказом по справі з огляду на те, що його виконано лише на підставі дослідження електрографічних копій документів, а саме Договору про надання правової допомоги від 12.01.2012 року, що є неприпустимим на законодавчому рівні при проведенні експертиз даного напрямку. Так згідно Наказу Міністерства Юстиції України № 1950/5 від 26.12.2012 року зареєстрованого в МЮ України 02.01.2013 року за № 1/22533 «Про внесення змін до Наказу Міністерства Юстиції України» № 53/5 від 08.10.1998 року, з метою приведення «Інструкції про призначення та проведення судових експертних та експертних досліджень» та «Науково - методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та досліджень», були внесені зміни до «Науково - методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та досліджень», згідно яких для проведення почеркознавчих досліджень рукописних записів та підписів надаються тільки оригінали документів, чого в даному випадку зроблено не було. У розумінні п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» (позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК. У зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину). Так у позові який подано до Октябрського районного суду м. Полтави від 18.03.2013 року Позивачем [PERSON], відсутня будь яка належна аргументація позовних вимог, а викладена інформація не містить ніякого правового обгрунтування. Отже суд позбавлений будь-якої можливості перевірити докази по вказаній позовній заяві та дати їм належну оцінку. Таким чином суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні вимог позивачки в повному обсязі за недоведеністю позовних вимог. Викладене підтверджується матеріалами справи .

Outcome: dismissed