Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-14 00:00:00

Позивачка 11.11.2015 року звернулась до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначила наступне. З відповідачем перебувала у шлюбі, що був зареєстрований 16 грудня 2006 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану №2 Харківського обласного управління юстиції. Шлюб розірвано відповідно до рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 29.10.2015 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею. Вона самостійно, власними силами, намагається матеріально забезпечити дитину, доглядати та виховувати її, а також створити всі необхідні умови для належного утримання доньки. Між нею та відповідачем не досягнуто письмової згоди з приводу способу виховання доньки, відповідач проживає окремо та за останній час лише двічі надавав грошові кошти на утримання дитини, покладені на нього обовязки не виконує, участі у вихованні дитини не приймає, що ставить її в край скрутне матеріальне становище. Також зазначала, що відповідач за час подружнього життя витрачав значні кошти на алкогольні напої, будучи в нетверезому стані застосовував до неї та дитини фізичну силу, доводив її та доньку до нервових зривів, відмовлявся надавати матеріальну допомогу, та відповідачу байдуже, як проживає його донька, та як вона зможе себе забезпечувати. Просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з моменту подачі заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримала, просила його задовольнити Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував, але просив врахувати, що обставини викладені позивачем у позові є невірними. З липня 2015 року він не проживає із позивачем, між ними існувала домовленість про матеріальне забезпечення доньки, ці домовленості ним виконувались, він надавав грошові кошти у встановленому розмірі, перераховував кошти на платіжну картку, а також купував речі дитині. З дитиною дійсно спілкується не часто, дуже бажає підтримувати стосунки, але позивач цьому перешкоджає. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони у справі є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження серія І-ВЛ №085784 виданого 05 червня 2007 року /а.с.7/. Сторони у справі перебували у шлюбі, що був зареєстрований 16 грудня 2006 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №2003, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія І-ВЛ №268187 /а.с.8/. Шлюб між сторонами було розірвано відповідно до рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 29.10.2015 року /а.с.6/. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України кошти на утримання дитини присуджуються судом в частині від доходу батька або в твердій грошовій сумі. При цьому суд також враховує, що відповідно до ст. 182 СК України розмір аліментів на утримання дитини за жодних обставин не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України \~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, суд вважає, що під час розгляду справи про стягнення аліментів підлягають встановленню певні обставини. Неповнолітня [PERSON] проживає із матірю позивачем у справі, зазначені обставини не оспорювались сторонами в судовому засіданні, батько відповідач у справі не заперечує, що зобовязаний надавати матеріальну допомогу дитині, а тому погодився із заявленим до нього позовом. Відповідач працює та має можливість надавати матеріальну допомогу дитині у вигляді аліментів саме у визначеній позивачем частці. Інші обставини, на які посилались сторони, щодо неучасті відповідача у вихованні дитини, наявності перешкод в спілкуванні, поведінки відповідача до розірвання шлюбу, в ході розгляду справи не перевірялись та судом не встановлені, оскільки не мають значення для вирішення саме цього спору. З урахуванням зазначеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки у визначеному позивачем розмірі, а також з відповідача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved