Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися 14.03.2018 року до Оржицького районного суду Полтавської області із вищевказаним позовом. У позовній заяві [PERSON] та [PERSON] зазначено, що 10.02.1998 року помер дід позивачів [PERSON]. Позивачі вказують, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді земельної частки (паю) розміром 4,51 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у СТОВ «Агрофірма Куйбишеве», що знаходиться на території [PERSON] сільської ради Оржицького району Полтавської області. У позовній заяві [PERSON] та [PERSON] зазначають, що оскільки спадкоємців попередніх черг, які б прийняли спадщину або на неї претендували б, немає, то відповідно до ст. 1265 ЦК України вони мають право на спадщину після смерті свого діда. Спадщина після смерті [PERSON] ніким не оформлена, до органів нотаріату із заявами про прийняття спадщини після його смерті ніхто не звертався, а позивачі від спадщини не відмовлялися. Позивачі звернулися до нотаріальної контори із відповідними заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON], однак, нотаріус відмовив їм у видачі свідоцтв про право на спадщину у звязку з тим, що вони пропустили визначений законом строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Позивачі вважають, що вони через поважні причини пропустили встановлений законом строк для прийняття спадщини, оскільки не знали, що їх батько [PERSON] (помер 30.10.2008 року), як спадкоємець за заповітом [PERSON] не реалізував своє право на спадщину. Позивачі зазначають, що у їх володінні перебувають документи спадкодавця, зокрема і оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай), та інші особисті речі. Посилаючись на вищевикладені обставини та на те, що нотаріус відмовив у видачі свідоцтв про право на спадщину через пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини, позивачі [PERSON] та [PERSON] просили визначити їм додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини за законом після померлого 10.02.1998 року [PERSON]. В судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримав у повному обсязі, в своїх поясненнях посилався на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Оржицького району Полтавської області в судове засідання не зявився, направив до суду лист, в якому просив розглянути справу без його участі, та вказав, що заперечень проти позову він не має. Від третьої особи приватного нотаріуса Оржицького районного нотаріального округу [PERSON] до суду надійшов лист про розгляд справи за її відсутності. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази і давши їм належну оцінку, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] помер 10 лютого 1998 року, про що видане відповідне свідоцтво про смерть (а.с. 14, 56). На день своєї смерті [PERSON] проживав один в [INFO] (а.с. 18). Батько позивачів, а син [PERSON] - [PERSON] (помер 30.10.2008 року) є спадкоємцем за заповітом [PERSON] (а.с. 17, 19-23, 58-63, 78). Згідно Інформаційної довідки із Спадкового реєстру, після померлого 10.02.1998 року [PERSON] спадкова справа не заведена (а.с. 77). Приватний нотаріус Оржицького районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] постановою від 23.10.2017 року відмовила позивачам [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після померлого 10.02.1998 року [PERSON] у звязку з пропуском строку для прийняття спадщини (а.с. 7). За положенням частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до частин першої, третьої статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Спадкові відносини виникають з моменту відкриття спадщини. Як частина друга статті 1220 ЦК України, так і стаття 525 ЦК Української РСР визначають, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Отже, за змістом указаних норм відносини спадкування регулюються нормами ЦК України 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК Української РСР 1963 року. Статтею 549 ЦК УРСР 1963 року, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст. 550 ЦК УРСР 1963 року строк для прийняття спадщини, встановлений ст.549 цього Кодексу, може бути подовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку й без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину. Цей строк може бути подовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Якщо в указаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд із цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про подовження пропущеного строку. Оскільки нормами ЦК УРСР 1963 року не було передбачено надання спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини, підстав для задоволення позову [PERSON] та [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після померлого 10.02.1998 року [PERSON] немає. Вказані висновки узгоджуються зі змістом постанови Верховного Суду від 18 січня 2018 року у справі № 556/1354/15-ц (провадження № 61-1852 св 17). На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed