overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

Позивачка 05.07.2018 року звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюб укладений ними 23.03.2010 року розпався через не складення сімейного життя, внаслідок чого шлюбно-сімейні стосунки фактично припинено, вони проживають окремо кілька років. Сторони втратили один до одного повагу, любов, внаслідок чого спільне життя та збереження сім»ї є неможливим. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає із нею. Прохала розірвати між ними шлюб та залишити їй прізвище - [PERSON]. В судове засідання сторони у справі не з»явилися. Позивачка, надавши суду заяву про розгляд справи в її відсутності, де позов підтримує, надавши можливі докази на підтвердження своїх вимог ( а. с. 35 ). Відповідач повторно в засідання не з»явився з невідомих суду причин, хоча заздалегідь повідомлявся належним чином про дату, час та місце судового засідання ( а. с. 28, 33 ). Від нього не надійшло відзиву на позов та позивачка погодилася на заочний розгляд справи. Тому, суд за згоди позивачки, вважає за можливе розгляд справи по суті по наявним матеріалам справи у відсутності належно повідомлених сторін в заочному порядку згідно ст. 280 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони 23.03.2010 року в Микільській сільській раді Полтавського району Полтавської області уклали шлюб ( актовий запис № 3 ) ( а. с. 3 ). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає із позивачкою ( а. с. 4, 10 ). Внаслідок складення певних обставин, непорозумінь сімейне життя у сторін не склалося, тому, сторони з кілька років не підтримують шлюбно сімейних стосунків, внаслідок чого збереження сім»ї є неможливим. Спорів про майно та місце проживання дитини не мають. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки за встановлених судом обставин подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини. Шлюб існує формально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

Позивачка 05.08.2014 року звернулась у суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В заяві послалась на те, що з 07.08.2010 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від подружнього життя у них народилось дочка - [PERSON], [INFO]. На даний час між ними погіршились сімейні стосунки, часто виникають сварки, відповідач піднімає на неї руку. Вважає, що їхня сім'я остаточно розпалась, примирення не можливе і просить шлюб розірвати. Сторони у судове засідання не з'явились, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивачка вказала, що позов підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати, а відповідач повністю визнав заявлені позовні вимоги, не заперечує щодо розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що у справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Дослідивши докази суд встановив слідуюче. Відповідно до ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачці відомі та зрозумілі. Враховуючи наведене, беручи до уваги те, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного сімейного господарства, а також згідні на розірвання шлюбу, суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

Позивачка 05.08.2016 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, посилаючись на припинення сімейно-шлюбних відносин і втрату взаємних почуттів через регулярні сварки та непорозуміннях. Прохала шлюб, укладений 28.05.2005 року між нею та відповідачем розірвати, та визначити місце проживання дитини - [PERSON] разом з позивачкою. У судовому засіданні позивачка позов підтримала та прохала задовольнити. Відповідач позов визнав та не заперечував щодо його задоволення. Представник третьої особи не заперечував щодо задоволення позову. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 28.05.2005 року, який був зареєстрований Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, що підтверджується актовим записом № 428. Від вказаного шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачкою. Фактичні шлюбі відносини припинені з 16.06.2016 року. Спори про майно на даний час відсутні. Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, відновлювати які не бажають, проживають окремо. Фактично сім'я розпалася, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Примирення між подружжям не можливе, тому суд вважає необхідним шлюб розірвати. Згідно ст. 160 Сімейного Кодексу місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. З огляду на те, що відповідач не заперечував щодо визначення місця проживання дитини [PERSON] разом з мамою, суд вважає визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] з [PERSON]. Питання судового збору суддя вирішує на підставі ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України, стягнувши його з відповідача на користь позивача в розмірі 551,20 грн. та стягнувши 551,20 грн. в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

Позивачка 05.09.2014 р. звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що вона з відповідачем вступила в зареєстрований шлюб 04.03.2006 року. Від даного шлюбу вони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони не зійшлися характером, в зв'язку з чим шлюбні відносини між ними на даний час припинені і подальше сумісне життя і збереження шлюбу є неможливим, позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати та відновити їй дошлюбне прізвище - [PERSON]. Позивачка в судове засідання не з'явилась, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримання нею позовних вимог в повному обсязі. Проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. За згодою позивачки суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи відповідно до вимог ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Сторони вступили в зареєстрований шлюб 04.03.2006 року (а.с.3). Від даного шлюбу вони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.4). Зважаючи на взаємні відносини подружжя, які не проживають разом та в подальшому не мають наміру зберігати подружні відносини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх неповнолітній дитині, тому вказані обставини відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому вимоги позивачки щодо відновлення їй дошлюбного прізвища підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 110, 112 , 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

Позивачка 05.09.2014 року звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 19.10.1991 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину - [PERSON], [INFO] Але через різні погляди на шлюб та життя, сімейне життя не склалося, шлюбні відносини припинені з лютого 2014 року, у зв'язку з чим позивачка просить суд: розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 19.10.1991 року в Старокозацькій сільській раді Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис № 40. Позивач в судове засідання не з'явилася, надавши до суду заяву, відповідно до якої свої позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, розглянувши справу у її відсутність. Згодна на заочний розгляд справи(а.с.22). Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома. У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.169, 224 ЦПК України Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 жовтня 1991 року сторони зареєстрували шлюб (актовий запис №40), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим завідуючим відділом (бюро) запису актів громадянського стану (а.с.3). Від цього шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO] року, що підтверджується відповідною відміткою у паспортах (а.с.4,7). Позивачка в своїй позовній заяві зазначає, що збереження шлюбних відносин неможливе, у зв'язку з тим, що між сторонами пропало почуття один до одного, різні погляди на шлюб та життя. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Частиною 2 ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

Позивачка 05.09.2016 року звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача,мотивуючи тим, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те що, відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальну допомогу добровільно не надає, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини: [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки заробітної плати щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини. В судове засіданні позивачка не з'явилась, але надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та підтримання нею позовних вимог в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Між сторонами склалися сімейні відносини, які регулюються СК України. Підставою виникнення прав та обовязків відповідача, відповідно до ст.ст.121,122,133,141 СК України є народження від нього дитини, що підтверджується свідоцтвами про народження дитини (а.с.3) і не оспорюється ним, а також те, що проживання його окремо від дитини, не впливає на обсяг його прав та не звільняє його від обовязку щодо дитини. При визначенні розміру аліментів, суд відповідно до ст.182 СК України враховує матеріальне становище дитини, яка є неповнолітньою, стан здоровя та матеріальне становище відповідача, те, що він на своєму утриманні інших дітей не має. На підставі ст.183 СК України суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів у частці від доходу (заробітку) відповідача. Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір. На підставі ст.ст. 180-183, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

Позивачка 05.11.2014 р. звернулася з позовом у суд про стягнення з відповідача 1200 грн. аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], покликаючись на те, що вона з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі і від спільного подружнього життя мають сина [PERSON]. Відповідач у вихованні та розвитку дитини участі не приймає, матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча працездатний і в змозі надавати кошти на утримання дитини, яка проживає з нею. В судовому засіданні позивачка позов підтримали, покликаючись на мотиви такого, та доповнила, що рішення Залізничного районного суду м. Львова від 12 листопада 2014 р. шлюб між нею та відповідачем розірвано, відповідач неофіційно працює і в змозі надавати кошти на утримання сина [PERSON], який проживає з нею, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належно повідомлявся про час та місце розгляду справи, причину неявки не повідомив. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, оскільки матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті. Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст.182 СК України, а саме: - стан здоров'я та матеріальне становище дітей; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Як встановлено судом сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 20.12.1981 р. по 12.11.2014 р. і від спільного подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що відповідач не надає коштів на утримання сина [PERSON], який проживає з позивачкою, хоча працездатний і може такі надавати, але враховуючи, що утримувати дітей зобов'язані обоє батьків, а позивачка також є працездатною, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 800 грн. щомісячно до повноліття дитини. На підставі ст.ст.10, 60, 212-215, 225-226 ЦПК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

Позивачка 05.11.2015 р. звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів у звязку з продовженням навчання на утримання повнолітнього сина [PERSON] у розмірі ? частини всіх видів доходу щомісячно до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ним 23-х років. Заявлений позов обґрунтовувала тим, що з відповідачем перебувала у шлюбі, у якому народився син [PERSON], [INFO]. Син, який досяг повноліття, продовжує навчання на третьому курсі денного відділення коледжу Івано-Франківського університету права імені [PERSON] Галицького, у звязку з цим потребує матеріальної допомоги. Відповідач, який є здоровим, працює офіційно та має достатній дохід, може надавати синові належне матеріальне утримання. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала і просила його задовольнити, просила стягнути аліменти на користь повнолітнього сина, починаючи з 07.11.2015 р., оскільки відповідач сплатив аліменти до 06.11.2015 р. включно. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, проти його задоволення не заперечував. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що повнолітній син сторін [PERSON], [INFO], продовжує навчання на третьому курсі денного відділення коледжу Івано-Франківського університету права імені [PERSON] Галицького і у звязку з цим потребує матеріальної допомоги. Відповідач, стан здоровя якого задовільний, який працює офіційно, отримуючи достатній дохід, може надавати синові, який навчається, матеріальне утримання. У відповідності з вимогами ст.199 СК України батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що батьки можуть надавати матеріальну допомогу. З огляду на викладене, враховуючи позицію відповідача, який не заперечував щодо задоволення позову, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 182, 199, 200 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

\~\~\~\~ Позивачка 05.11.2015 р. звернулася до суду з позовом в якому вказала, що вона перебували у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Щлюб з відповідачем розірвано 14.02.2014 року. Подружжя має неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Відповідач мешкає окремо, з липня 2014 року добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходів) щомісячно. \~Позивач належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій підтримав позов, та не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з'явився. Відповідно положень\~ст. 224 ЦПК України, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши інші докази, судом встановлено, що відповідно свідоцтва про народження І-НО № 258805, виданого 23.02.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 38, батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. Згідно довідки ОСББ «Чайка-2 м.Селидове» №38 від 22.10.2015 року [PERSON], [INFO], дійсно зареєстрована та проживає у [INFO], у тому числі разом з донькою [PERSON], [INFO]. На підставі\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч. 1\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Оскільки позивачка 05.11.2015 року звернулася до суду з даним позовом, суд вважає необхідним стягнути аліменти з 05.11.2015 р. Згідно ч. 3\~ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

\~\~\~ \~ Позивачка 05.11.2015 року звернулась до суду із вказаним позовом, у якому зазначила, що сторони вступили в зареєстрований шлюб 18 жовтня 2008 року, мають малолітню дитину, дочку [PERSON], [INFO]. Мотивуючи тим, що спільне життя у них з відповідачем не склалося через непорозуміння, у зв»язку з чим шлюбні відносини між сторонами припинено, позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. \~ \~\~ У судове засідання позивачка не з»явилась, надав\~заяву про підтримку позовних вимог та розгляд справи без її участі, строк для примирення просила не надавати. \~ \~ \~\~ Відповідач у судове засідання \~не з»явився, але надав до суду заяву про розгляд справи без його участі і згоду з позовом. \~ Оскільки відповідач визнав позов, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд на підставі ч.4 ст.174 ЦПК України ухвалює рішення про задоволення позову, вважаючи, що вказані у позовній заяві обставини справи відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. \~ \~\~ На підставі ст. 110,112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

Позивачка 05.11.2015 року звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюб укладений ними 04.08.2000 року розпався через не складення сімейного життя по причині різних частих побутових непорозумінь. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [INFO], яка проживає та залишиться проживати із позивачкою. Тому, вважає, що шлюб розпався остаточно та його збереження не можливо. Згода на утримання дитини між ними досягнута, майнового спору не має. Прохала розірвати між ними шлюб та залишити їй прізвище - [PERSON] та стягнути судові витрати з відповідача. В судове засідання сторони у справі не з»явилися, хоча заздалегідь повідомлялися належним чином. Суд вважає можливим відповідно до ст.220 ЦПК України розглянути з ініціативи суду питання щодо ухвалення додаткового рішення у відсутності сторін, оскільки сторони належно повідомлені про дату та час судового засідання і їх неявка не перешкоджає розглядові даного питання. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що необхідно вирішити питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки судом при ухваленні рішення помилково не вирішено вимогу позивачки про стягнення з відповідача на її користь понесених нею судових витрат.

Outcome: approved