Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

Позивачка 21.07.2014 року звернулася з позовом, в якому просила позбавити відповідача батьківських прав щодо сина [PERSON], [INFO], мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач сином не цікавиться, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню сина, не приділяє йому належної уваги, не дбає про його стан здоров'я та навчання, ніяких спроб для налагодження стосунків із сином не вчиняє. Виходячи з інтересів сина, а також у зв'язку з вирішенням різних питань, пов'язаних з його долею, позивачка просить позбавити відповідача батьківських прав, оскільки вихованням та утриманням сина займається виключно вона. Позивачка в судовому засіданні позовні вимого підтримала у повному обсязі і просила суд їх задовольнити. Проти винесення по справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник органу опіки та піклування Печерської районної у м. Києві державної адміністрації надала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до неповнолітнього сина [PERSON], який підтримала в судовому засіданні та вважає, що позов про позбавлення [PERSON] батьківських прав є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, оскільки з матеріалів справи вбачаються всі підстави для цього. Прокурор в судовому засіданні підтримала заявлений позов, вважаючи за доцільне позбавити відповідача батьківських прав. Таким чином, суд вважає можливим ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з нормами ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, крім того, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, а також ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з вимогами ст. 164 СК України батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що сторони з 1999 року почали проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, [INFO] у них народився син [PERSON]. Однак сімейні стосунки між ними не склалися, що призвело до того, що з грудня 2000 року вони проживають окремо, син залишився проживати з позивачкою. Як стверджує позивачка і це підтверджується зібраними доказами по справі, відповідач сином не цікавиться, з ним не спілкується, не виявляє до нього заінтересованості, не несе витрат на його утримання, його долею не переймається, участі у вихованні не приймає. Вказані обставини підтверджуються висновком орган опіки та піклування Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 21.11.2014 року №105/01-2996/В-12, з якого вбачається, що неповнолітній [PERSON], який має інвалідність від народження та перебуває на обліку в ПНД №2, проживає з матір'ю [ADDRESS], батько з ними не проживає. Під час обстеження матеріально-побутових умов проживання дитини було встановлено, що для дитини створені всі належні умови для проживання, навчання та повноцінного розвитку. При цьому [PERSON] є членом збірної команди України по біговим лижам, має багато відзнак та нагород, але не може виїхати за кордон на змагання та тренування, оскільки потрібен дозвіл батька. Також встановлено, що неповнолітній [PERSON] навчається в 7 класі спеціалізованої школи-інтернату І-ІІІ ступенів №9 м. Києва. Проте, з часу навчання в школі батько жодного разу в школу не з'являвся, навчанням сина не цікавився, що підтверджується характеристикою, виданою адміністрацією школи, з якої випливає, що [PERSON] рекомендовано навчання за програмою ЗПР терміном до закінчення школи-інтернату, оскільки йому встановлено туговухість ІІІ ст., глухота ІУ ст., у зв'язку з чим він користується слуховим апаратом та має певні труднощі у засвоєнні програми. Разом з тим, лише мати піклується та створює необхідні умови для всебічного розвитку [PERSON], цікавиться шкільними справами сина, часто відвідує шкоду, спілкується з вчителями. Відповідно до довідки Центру культурного, спортивного розвитку дітей, юнацтва та молоді «Арт» №38 від 16.07.2014 року за час відвідування хлопчиком занять ним опікувалася лише мати, батько не цікавився розвитком чина та не займався його вихованням. Згідно з довідкою, виданою ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві, відповідач не сплачує аліменти на утримання сина, які призначені рішенням Печерського районного суду м. Києва. Таким чином, відповідач повністю самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків, не займається вихованням та утриманням сина, його життям, здоров'ям не цікавиться, не проявляє до нього батьківської турботи, не піклується про його фізичний та духовний розвиток. Позивачка не перешкоджає спілкуванню відповідача з сином, однак він такого бажання не виявляє, нехтуючи своїми обов'язками щодо нього. Враховуючи вік дитини, особливості та рівень її розвитку щодо можливості висловити свою думку з приводу спору, те, що особиста участь в розгляді даної справи може завдати дітям душевного болю, надмірну емоційність та хвилювання, суд вважає, що особиста участь дитини в розгляді даної справи недоцільна. Згідно з ч.1 ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства», ч.2 2, ст.150 СК України передбачається, що батьки мають право та зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її здібностей, а за ухилення від виконання своїх обов'язків, відповідно до ст.164 СК України можуть бути позбавлені батьківських прав. Так, постановою Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» роз'яснюється, що ухилення від батьківських обов'язків це відсутність піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, коли батьки не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення. Таким чином, суд відповідно до обставин справи та в інтересах дитини вважає можливим позбавити відповідача батьківських прав щодо сина [PERSON], [INFO], оскільки відповідач як батько повністю самоусунулася від виконання батьківських обов'язків, матеріально його не утримує, долею сина не цікавиться та про нього не піклується.

Outcome: approved