Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-12 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] , в особі представника [PERSON] , звернулися до суду із позовом до територіальної громади с. Кадубівці в особі Кадубовецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, в якому просять: - визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на Ѕ частку у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 94,70 кв.м., в тому числі житловою площею 50,30 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] в с. Кадубівці Заставнівського району Чернівецької області, актовий запис про смерть №11; - визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на Ѕ частку у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 94,70 кв.м., в тому числі житловою площею 50,30 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] в с. Кадубівці Заставнівського району Чернівецької області, актовий запис про смерть №11. В обгрунтування позову посилається на те, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить, зокрема житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] розпорядження щодо належного йому вищевказаного майна на випадок своєї смерті не зробив, а тому відкрилася спадщина за законом. Спадкоємцями І черги за законом на частину спадкового майна, яка залишилася поза заповітом, після смерті [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , які у визначений законом шестимісячний строк звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини. Позивачі вказують, що з метою оформлення спадщини звернулися до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, проте, нотаріус відмовив позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане майно, у зв`язку з тим, що ними не було надано належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на дане майно за [PERSON] . Відсутність правовстановлюючих документів на будинковолодіння є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому, вони змушені в судовому порядку визнавати право власності на спадщину за законом після смерті [PERSON] . В підготовче засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] та їх представник [PERSON] не з`явилися, представник позивача подала суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача - територіальної громади с. Кадубівці в особі Кадубовецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області в підготовче засідання не з`явився, надав суду заяву про визнання позову та з проханням розглянути справу у його відсутності. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. У відповідності до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приймаючи визнання відповідачем позову, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін, не порушує свободи чи інтереси інших осіб, та відповідає вимогам ч. 4 ст. 206 ЦПК України, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 08.05.2019 року. Після смерті останнього відкрилася спадщина, до складу якої входить, зокрема житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] . За правилами ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1223 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу Відповідно до ст.ст. 1258, 1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. За життя [PERSON] заповіту на вказане майно не залишав, а тому після його смерті відкрилася спадщина за законом. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вiдповiдно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Встановлено, що з метою дотримання вказаних вимог закону [PERSON] та [PERSON] в установленому порядку прийняли спадщину, оскільки в передбачений законом шестимісячний строк, з часу відкриття спадщини, звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Вказані заяви містяться в матеріалах спадкової справи. Відповідно до положення ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. На виконання вимоги даної статті позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до нотаріальної контори із відповідними заявами, проте їм було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину по закону, оскільки ними не було надано правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок. Вказане підтверджується Постановами про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 02.03.2020. Як вбачається з матеріалів справи, житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по [ADDRESS] належав [PERSON] колгоспним двором не являється, правовстановлюючі документи на нього не видавалися, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Кадубовецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області №188. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12.05.85 № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25.05.90 №69. В інформаційному листi Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що записи у погосподарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо. В п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України від 04.10.1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» зазначено, що право власності на житловий будинок, збудований громадянами на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Частинами 3,4 ст.3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Встановлено, що [PERSON] за життя не оформив документи на належне йому нерухоме майно та не зареєстрував його належним чином. Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013р. №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Згідно довідки - характеристики Заставнівського РБТІ №277 від 15.10.2020 року житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по [ADDRESS] , побудований у 1971-1982 р.р. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема iз правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо iнше прямо не випливає iз закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України в разi вiдсутностi документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачами своїх законних спадкових прав. На підставі викладеного та

Outcome: approved