Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовними вимогами 24.03.2016 року, остаточно уточнивши свої позовні вимоги 13.02.2017 року. Позивачі в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в обсязі уточнених позовних вимог, на задоволенні позову наполягали. Відповідачі [PERSON][PERSON], [PERSON] в попередньому судовому засіданні позовні вимоги не визнали, проти позову заперечували, після чого звернулися до суду з заявою про розгляді справи за їх відсутність. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав ,проти задоволення позову заперечував, мотивуючи свої доводи тим, що залиття сталося не з його вини ,а за вини КП «Харківські теплові мережі», бо в його квартирі стоять лічильники ,які на балансі КП «ХТМ» вирвало засувку (пробку), вважає себе та інших відповідачів бранцями тієї ситуації і тому не вважає себе винними в залиття квартири ,що розташована нижче поверхом. Вислухавши пояснення сторін, ознайомившись з волевиявленням відповідачів [PERSON][PERSON], [PERSON] , дослідивши матеріали справи ,суд виходить з наступного: Позивачі по справі є власниками квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на власність [NUMBER] від 23 вересня 1996 року та Договором дарування частини квартири від 07.07.1999 року ( арк..11-12). Співвласником квартир є [PERSON], який звернувся до суду з відповідною нотаріально-посвідченою заявою про можливість розгляду справи за його відсутність, якою також підтвердив, що всі витрати на ремонт квартири понесли його батьки і він підтримує позовні вимоги , що заявлені його співвласниками(арк..86) Відповідачі по справі [PERSON] ,[PERSON][PERSON], [PERSON] в підготовчому судовому засіданні факт наявності права власності на квартиру [ADDRESS] не оспорювали і проти належності їм квартири на праві спільної сумісної власності не заперечували. Ніяких доказів супротивному не надали. З встановленої вини відповідачів [PERSON] ,[PERSON][PERSON], [PERSON] квартира№356 позивачів [PERSON] та [PERSON], була залита з квартири №360 - 28.12.2015 року , після чого позивачі звернулися до суду з позовом про захист свого порушеного права та відшкодування заподіяної з вини відповідачів шкоди. Факт залиття підтверджується актом №290 ,укладеним КП «Жилкомсервіс» від 29.12.2015 року(арк. справи 8) , фотознімками з місця події (арк..17-25),журналом реєстрації викликів аварійної служби КП «Харківські теплові мережі» (арк..74-79), додатковим актом обстеження ;163 (арк..70) . За клопотанням позивачів по справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу, яку доручено фахівцям-експертам ХНДІСЕ ім..[PERSON], відповідно висновку якої від 06.01.2017 року № 11105 було встановлено суму заподіяних матеріальних збитків та вартість відновлювально-будівельних робіт(арк. .справи 103-115) в сумі 41635,00 гривень, вартість проведення експертизи сплачена позивачами в сумі 4073,70 гривень (арк..102). Позивачами в уточненій позовній заяві вказано 48 677,00 гривень гривень, але цю суму суд вважає не доведеною в повному обсязі та вважає, що збільшення суми збитків має місце в результаті того, що позивачі фактично помилково внесли до суми збитків ті витрати, які фахівцем -експертом ураховано не було. У зв»язку з вищевикладеним ,суд приходить до висновку, що розмір матеріальних збитків , заподіяних залиттям складає 41635,00 гривень і саме ця сума матеріальної шкоди підлягає стягненню з відповідачів в солідарному порядку. На підставі ст.57 ЦПК України доказами по справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановить наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин ,які мають значення по справі. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема , звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Згідно вимог ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування. Суд приходить до висновку, що позивачі надали суду відповідні докази по справі, дотримавшись вимог ч 3 ст.10.ст.60 ЦПК України На підставі ст.16 Цивільного Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним з способів захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права, визнання правочину недійсним, відновлення становища, яке існувало до правопорушення і інше. На підставі ст..41 Конституції України, право власності в Україні складається з права володіння,права користування та права розпорядження . Право власності є непорушним. Суд вважає, що позивачі набули право власності на квартиру [ADDRESS] на законних підставах, мають право вимагати захисту права власності на законних підставах , майну позивачів залиттям квартири заподіяно шкоду, вони мають право вимагати її відшкодування в судовому порядку. На підставі ст..1166 Цивільного Кодексу України « майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди ,звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини». На підставі ст..1167 Цивільного Кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями ,діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. На підставі вимог п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року з змінами та доповненнями, внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25.05.2001 року « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв»язку з ушкодженням здоров»я, у порушенні права власності… і т.п.» Суд приходить до висновку , що позивачами доведено ,що їх перебування в стані стресу після залиття їхньої квартири відповідачами , що привело до погіршення здоров»я позивачів, діями відповідачів по справі їй заподіяні моральні страждання , бо у зв»язку з залиттям квартири та відсутністю світла позивачі були позбавлені можливості відсвяткувати Новий рік та Різдво , що порушило їхні суцільні зв»язки. Суд виходить з тих обставин, що позивачі є людьми, яка досягли пенсійного віку , їхній власності завдано суттєвих матеріальних збитків, добровільно відшкодувати збитки відповідачі відмовилися, про що свідчить їх особиста незацікавленість в судовому розгляді справи, небажання розрахуватися з позивачкою в позасудовому порядку , тому дослідивши докази в їх сукупності,суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди обґрунтовані та підлягають задоволенню в сумі 4 000,00 гривень. Суд приходить до висновку, що доводи відповідачів відносно того, що їх вина в залитті недоведена, бо в квартирі вирвано засув (пробку) є хибними, недоведеними належними доказами та не можуть бути прийняті судом до уваги. У відповідності зі ст.322 ЦК України власник зобов»язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлене законом або договором (тягар утримання майна). Доводи відповідачів про те, що встановлені в їхній квартирі лічильники на гаряче та холодне постачання є власністю постачальних організацій також суд вважає хибними, бо постачальні організації КП «Харківводоканал» та КП «Харківські теплові мережі» несуть відповідальність за стан мереж тільки в межах введення цієї мережі до житлового будинку. Опломбування лічильників не свідчить про те, що вони є у власності постачальників послуг. Суд вважає, що відповідачі своїх доводів належними доказами суду не довели. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги частково обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково. Також суд вважає, що на підставі вимог ст. 88 ЦПК України на відповідачів слід покласти обов»язок по відшкодуванню позивачам понесених нею судових витрат по сплаті судового збору в сумі 610 гривень, по сплаті вартості судової будівельно-технічної експертизи № 11105 від 06.01.2017 року в сумі 4073,70 гривень в рівних частках з кожного відповідача.

Outcome: partial