Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа: відділ державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції про стягнення заборгованості та неустойки по аліментам. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] з 05.05.2008 року, актовий запис № 144. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO]. Шлюб розірвано 05.05.2008 року відділом РАЦС по м. Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області Рішенням суду від 28.02.2008 року з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], стягнуті аліменти у розмірі ? частини заробітку до повноліття дитини. 28.02.2008 року їй був виданий виконавчий лист з приводу стягнення аліментів, який був пред»явлений до виконання. Оскільки з 23.10.2012 року по 15.03.2015 року у відповідача виникла заборгованість по виконавчому листу про стягнення з нього аліментів на утримання їх доньки, просить стягнути з нього на свою користь заборгованість по аліментам за вищевказаний період у розмірі 35077,04 грн., неустойку за прострочення сплати аліментів за період з 23.10.2012 року по 15.03.2015 рік в розмірі 10472,10 грн, та понесені судові витрати-судовий збір в розмірі 551,20 грн. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що дійсно в період з 23.10.2012 по 15.03.2015 рік має заборгованість по аліментам, які повинен сплачувати на користь відповідачки на утримання їх доньки [PERSON], [INFO]. З розміром заборгованості по аліментам в розмірі 35077,04 грн. згоден. Проте, не згоден сплачувати заборгованість по аліментам, оскільки дитина з січня 2016 року проживає разом з ним, Не сплачував заборгованість по аліментам по причини відсутності роботи. Представник третьої особи Відділу державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції в судовому засіданні пояснила, що у відповідача перед позивачкою в період з 23.10.2012 рік по 15.03.2015 рік виникла заборгованість по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі 35077,04 грн. Про відповідальність за ухилення від сплати аліментів відповідач повідомлявся державним виконавцем. З 16.03.2015 року відповідач працює на ДП ВК «Краснолиманська», аліменти утримані за період з 16.03.2015 рік по 30.11.2015 рік в сумі 11928,93 грн. Суд, вислухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 05.06.2004 року по 05.05.2008 року.( а. с. 8, 9). Від сумісного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO].( а. с. 11). Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 28.02.2008 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини усіх видів доходів, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до її повноліття, тобто до 23.01.2023 року. ( а. с. 15) Постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № 27152549 від 07.03.2008 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 2-1115 виданим 28.02.2008 року про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі ? частини всіх видів доходів на утримання доньки [PERSON] ( а. с. 16). Згідно довідки розрахунку від 17.12.2015 року за № 1-870 відповідач має заборгованість по аліментам, які стягнуті на користь позивачки за виконавчим листом № 2-1115 за період з 23.10.2012 року по 15.03.2015 рік в сумі 35077,04 грн. З 16.03.2016 року [PERSON] працює на ВК «Краснолиманська», аліменти із заробітної плати утримані за період з 16.03.2015 рік по 30.11.2015 рік в сумі 11928,93 грн. ( а. с. 52). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виконанні заборгованості з вини особи, яка зобов»язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки ( пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахування матеріального та сімейного стану платника аліментів. Виходячи зі змісту норм ст. 196 СК України суд відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов»язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки. Як роз»яснив Пленум Верховного Суду України у п. 22 постанови № 3 від 15.05.2006 року « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» при розгляді справ щодо батьківства , материнства та стягнення аліментів передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки ( пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв»язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадків стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. З вини відповідача, який зобов»язаний сплачувати аліменти за рішенням суду, виникла заборгованість по аліментах за період з 23.10.2013 року по 15.03.2015 рік у розмірі 35077,04 грн., і з цією сумою заборгованості згоден відповідач по справі. Доказів про те, що заборгованість по аліментах виникла внаслідок несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками відповідач суду не надав. Не надав відповідач суду доказів про неможливість працювати за станом здоров»я в зазначений вище період. Та обставина, що дитина з січня 2016 року проживає разом з відповідачем, в даному випадку не впливає на застосування ст. 196 СК України, оскільки по-перше, відповідальність за прострочення сплати аліментів спрямована на певну компенсацію одержувачу аліментів його витрат і має необхідний стимулюючий, превентивний вплив на особу, що порушила свої аліментні зобов»язання, по-друге, на момент подання позовної заяву і розгляду справи в суді позивач мала статус одержувача аліментів і будь-яких доказів, підтверджуючих припинення аліментних зобов»язань суду не надано. Тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення неустойки за період з 23.10.2013 року по 15.03.2015 рік. З урахуванням правової природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов»язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України, пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, у якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов»язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різнитись. Тобто неустойка (пеня) за один місяць обчислюється так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки ( пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів ( за кожен місяць). Саме така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 03.02.2016 року по справі № 6-1477цс15. Отже, суд приходить до висновку, що на користь позивачки з відповідача підлягає стягненню пеня, виходячи з наступного розрахунку: 375,53х 1% х 9 + 1293,50х1% х30+ 1293,50х1%х 31+ 1293,50 х1% х31+ 1276х1% х31+ 1026 х 1% х 28+1026х1% х 31+1303 х1% х30 + 1303 х1% х31 + 1003 х1% х30 + 1318 х1% х31 + 1018 х1% х31 + 1018 х1% х 31 + 1018 х1 % х30 + 1327 х1% х31 + 1327 х 1% х 30+ 1327 х1% х 31 + 1268 х 1% х 31+ 1218 х 1% х 28 + 1218 х 1% х 31+ 1134 х 1% х 30 + 1284 х 1% х31+ 1284 х 1% х 30 + 1057 х 1% х 31 + 957 х 1% х 31 + 1257 х 1% х 30 + 1204, 5 х 1% х 31 + 1204,5 х 1% х 30 + 1204,5 х 1% х 31 + 1309,25 х 1% х 31 + 1309 х 1% х 28 + 633,51 х 1% х 15 = 10472,10 грн. Що стосується позовних вимог в частині стягнення заборгованості по аліментам, то в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду, передбачений ст. 74 Закону України « Про виконавче провадження» і відповідно до ч. 7 цієї статті суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір, а відповідачем не оспорювалась сума заборгованості по аліментам. З відповідача на користь позивачки також підлягає стягненню понесені судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial