Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача в якому зазначили, що на підставі договору дарування та договору про поділ спільного майна є співвласниками квартири [ADDRESS]. В даній квартирі зареєстрований відповідач. Після розірвання шлюбу між позивачем [PERSON] та відповідачем, останній в квартирі не проживає, що стверджується актом сусідів та представника КВЖРЕП. На даний час позивач [PERSON] перебуває в шлюбі зі [PERSON]. Добровільно знятись з реєстрації відповідач не бажає, тому, на підставі ст.405 ч.2 ЦК України, просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житлом, а саме квартирою №15 в будинку №36 по вул.Грушевського в м.Коростені Житомирської області. Сторони повідомили про розгляд справи в їх відсутності. За таких обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини повязані з користуванням житловим приміщенням. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №99 від 4.06.2009 року. 10.08.2012 року приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу Житомирської області [PERSON] посвідчено договір про поділ нерухомого майна ( квартири), що є спільною сумісною власністю. За умовами даного договору [PERSON] та [PERSON] домовились про поділ квартири [ADDRESS] по 1/2 частці у кожного, з припиненням права спільної сумісної власності та набуттям права спільної часткової власності. За договором дарування частки квартири, посвідченого 13.11.2012 року приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу [PERSON], відповідач у справі [PERSON], відчужив на користь [PERSON] та [PERSON] належну йому на праві власності 1/2 частку квартири [ADDRESS]. В матеріалах справи відсутні докази про те, що відповідач користується спірним житлом, приймає участь в його утриманні, сплачує комунальні послуги. Особистих речей не зберігає, фактично постійно проживає за іншою адресою, що підтверджується наданою суду заявою від 14.02.2018 року про визнання позовних вимог позивачів, а також актом, засвідченим 13.03.2017 року начальником КВЖРЕП №2 . Після відчуження спірного майна позивачі не надавали згоди на користування належним їм майном відповідачу. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, що передбачено ч.1 ст.391 ЦК України. В розумінні зазначених норм законодавства, позивачі мають право на захист свого права власності. Підстави втрати права користування житлом визначені ст. 405 ЦК України. Статтею 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України передбачено право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно п.1 ч.1ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Відповідно до п. 34 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК України), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про виселення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. З огляду на встановлені обставини суд вважає за необхідне задовольнити вимоги власників майна та визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою №15 в будинку №36 по вул. Грушевського в м.Коростені Житомирської області. На підставі наведеного,

Outcome: approved