Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

Позивачка 01.12.2017р. звернулася до суду із даним позовом, в якому просила визнати її право на користування земельною ділянкою в домоволодінні [ADDRESS] площею 343 кв.м., встановивши межу між домоволодіннями [ADDRESS] та [ADDRESS] , виключивши з розподілу земельну ділянку площею 34 кв.м., самозахоплену по червоній лінії з боку [ADDRESS] При цьому посилалася на те, що домоволодіннями [ADDRESS] належить позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.11.2016р. після матері [PERSON] . Зазначене домоволодіння раніше входило до іншого, більшого за площею домоволодіння [ADDRESS] , площа якого за технічним паспортом від 19.06.1963р. становила 856 кв.м. У 1963р. мати позивачки одержала дозвіл на оформлення на її ім`я самовільно збудованого житлового будинку літ. «Д-1», який було прийнято в експлуатацію тільки у 1978 році за рішенням Ленінського райвиконкому від 19.04.1978р. за №81/48 і видано свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок [ADDRESS] від 08.12.1978 р. За рішенням Ленінського райвиконкому від 20.09.1978р. за №177/51 домоволодіння [ADDRESS] загальною площею 856 кв.м. та трьома житловими будинками літ. «А-1», літ. «Г-1», літ. «Д-1» було розділене на два самостійних домоволодіння: виконкомом виділені як самостійне домоволодіння житловий будинок літ. «Д-1» з надвірними будівлями з юридичною адресою [ADDRESS] з земельною ділянкою 343 кв.м. на ім`я [PERSON] . Житлові будинки літ. «А-1» та літ. «Г-1» з надвірними будівлями та земельною ділянкою площею 513 кв.м. виділено в самостійне домоволодіння з юридичною адресою [ADDRESS] на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Домоволодіння [ADDRESS] мало земельну ділянку 856 кв.м. за технічним паспортом від 19.06.1963р. і належало в довоєнні часи братам: [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] під час війни пропав безвісті. Вдова [PERSON] . [PERSON] . Мати двох дочок [PERSON] та [PERSON] в судовому порядку визнала за собою право власності на Ѕ частку домоволодіння, друга половина була визнана за [PERSON] . Дочка [PERSON] - [PERSON] вийшла заміж за [PERSON] і разом з ним побудували житловий будинок літ. «Д-1» з надвірними будівлями, який за розрахунком БТІ складає Ѕ частку домоволодіння. Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 12.09.1979р. (справа №1054) за подружжям [PERSON] та [PERSON] було визнано право власності в рівних частках на житловий будинок літ. «Д-1» з надвірними будівлями в домоволодінні [ADDRESS] і перерозподілені ідеальні частки співвласників домоволодіння: [PERSON] замість Ѕ частини стало належати 8/50 часток; [PERSON] замість Ѕ частини стало належати 17/50 часток; [PERSON] та [PERSON] стало належати 25/50 часток замість Ѕ, а всього по домоволодінню - 25/50+8/50+17/50=50/50 часток, тобто одиниця. 18.02.2012р. частка, що належала [PERSON] та його спадкоємцям була продана [PERSON] . Ідеальна частка 17/50 часток, що належала [PERSON] в 1991р. була оформлена її дочкою [PERSON] і подаровано дочці [PERSON] . Між співвласниками домоволодіння [ADDRESS] і домоволодіння [ADDRESS] завжди існували родинні приязні відносини, тому не було твердого розмежування між домоволодіннями і постійного паркану не існує. За останнім технічним паспортом від 29.09.2016р. площа земельної ділянки домоволодіння [ADDRESS] фактично складає 377 кв.м., при тому що виділена під домоволодіння райвиконкомом площа земельної ділянки встановлена 343 кв.м., 34 кв.м. зайвої землі знаходиться перед будинком з боку [ADDRESS] внаслідок самостійного переносу зовнішнього паркану в бік вулиці. Домовитися про встановлення межі на добровільних засадах не вдається впродовж всього існування двох окремих домоволодінь. За рішенням Ленінського райвиконкому від 20.09.1978р. за №177/51 позивач має право на користування земельною ділянкою площею 343 кв.м., а 34 кв.м. самозахоплена земля, яка повинна бути виключена із спору. Ухвалою суду від 05 грудня 2017 р. позов залишено без руху. Після виправлення недоліків ухвалою суду 11 грудня 2017 р. відкрито провадження по справі. Ухвалою суду від 12 липня 2018 р. з КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» витребувано копії інвентарних справ домоволодіння [ADDRESS] та домоволодіння [ADDRESS] . Ухвалами суду від 28 березня 2019 року уточнено прізвище відповідача « [PERSON] » та призначено по справі судову земельно-технічну експертизу. В подальшому за результатами експертизи позов уточнено, позивачка просила визнати за нею право користування земельною ділянкою в домоволодінні [ADDRESS] площею 343 кв.м., встановивши межу між домоволодіннями [ADDRESS] та [ADDRESS] , відповідно до розрахунків експертного висновку судової земельно-технічної експертизи ХНДІСЕ ім.засл.проф. М.С.Бокаріуса №8382 від 20.11.2019р., виключивши з розподілу земельну ділянку площею 34 кв.м., самозахоплену по червоній лінії з боку [ADDRESS] Позивач [PERSON] в судовому засіданні уточнений позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити. Також просила не стягувати з відповідачів судові витрати. Представник позивача [PERSON] у судовому засідання уточнені позовні вимоги підтримала з підстав зазначених у позові. Також наголосила, що експертом при проведенні експертизи надано лише один можливий варіант користування земельною ділянкою виділеною рішенням райвиконкому Ленінської районної ради від 20.09.1978р., а саме по фактичному користуванню співвласників домоволодінь. Згідно висновків судової земельно-технічної експертизи №8382 від 20.11.2019р. єдиний варіант порядку користування земельною ділянкою: І співвласнику (житловий будинок літ. «Д-1») виділяється в користування земельна ділянка площею 343 кв.м., у т.ч. під будівлями. ІІ співвласнику (житлові будинки літ. «А-1» та літ. «Г-1») виділяється в користування земельна ділянка площею 513 кв.м., у т.ч. під будівлями. Границя розподілу земельної ділянки поділяє земельну ділянку на земельні ділянки: від лінії забудови по [ADDRESS] , розділивши огорожу на відрізки розміром 3,95 м і 12,50 м, далі по прямій лінії довжиною 9,80 м (відступив від житлового будинку літ. «Д-1» 2,60 м та 2,80 м), потім повернув наліво по прямій лінії довжиною 1,70 м, далі повернув направо по прямій лінії довжиною 2,60 м, потім по прямій лінії до границі земельної ділянки, розділивши огорожу на відрізки розмірами 12,0 м і 6,50 м. (схема додаток №1). Тому просила винести рішення в якому зазначити саме цей варіант порядку користування земельною ділянкою. Відповідач [PERSON] взагалі не заперечувала проти позову надала заяву про розгляд справи у її відсутність та письмові пояснення, у яких вважала що технічним паспортом від 29.09.2016р. вже визначено межу між домоволодіннями. В своїй заяві від 26.11.2020р. зазначила, що в цілому погоджує запропонований варіант порядку користування земельною ділянкою викладений у висновку судово земельно-технічної експертизи №8382 від 29.11.2019р., однак фраза в 3-му абзаці «варіанту користування земельною ділянкою» : «.. по прямій лінії довжиною 2,60 м, потім по прямій лінії до границі земельної ділянки розділивши огорожу на відрізки розмірами 12,0 м. і 6'5 м» не відповідає додатку№1 «План земельної ділянки». У цьому додатку «пряма лінія» складається з двох окремих ліній з невизначеними розмірами. Також у цьому додатку наведено розмір «2,00», який розташовано на межі домоволодінь та тлумачення якого відсутнє у «Варіанті користування земельною ділянкою», що призведе у подальшому до різного тлумачення сторонами цивільної справи висновків експертизи. Крім того, в експертизі не було передбачено і відповідно не було розглянута достовірність межі між домоволодіннями [ADDRESS] . Тільки сучасна кадастрова зйомка (геодезичне встановлення встановлення меж земельної ділянки), тому пропонувала замовити позивачу таку зйомку. Висновком експертизи підтверджені її тлумачення про те, що позивач, як і інші мешканці домоволодіння [ADDRESS] для пересування з власного будинку на вулицю використовують доріжку та хвіртку, які розташовані на земельній ділянці домоволодіння [ADDRESS] , на яку вона має частку 17/50, що їй не заважало, але у зв`язку з дотриманням мешканцями домоволодіння [ADDRESS] «інституту добросусідства» вона в усних та очних перемовах пропонувала та наполягала на облаштуванні ними власної доріжки та хвіртки, можливість яких підтверджується висновком експертизи. Дозволу на використання доріжки та хвіртки вона не надавала, договір сервітуту відсутній. Залишає за собою право обмежити використання доріжки та хвіртки. Також висновком експертизи підтверджені її тлумачення про перетин каналізаційним трубопроводом, що виконує функцію водовідведення з домоволодіння [ADDRESS] , земельної ділянки домоволодіння [ADDRESS] , де вона має частку 17/50. Проектна документація на влаштування каналізаційного трубопроводу відсутня, дозволу на його влаштування вона не надавала, договір сервітуту відсутній. В разі неукладення договору сервітуту залишає за собою право демонтажу частини каналізаційного трубопроводу. який виконує функцію водовідведення з домоволодіння [ADDRESS] , земельної ділянки домоволодіння [ADDRESS] , де вона має частку 17/50. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, відзивів не надали, були повідомлені належним чином про дату, час та місце слухання справи. Представник 3-ї особи Харківська міська рада надав заяву про розгляд справи у його відсутність та ухвалити рішення згідно чинного законодавства, яке не буде порушувати права третіх осіб. Суд, вислухавши доводи представника позивача, відповідача [PERSON] , дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням райвиконкому Ленінської районної ради від 20.09.1978р. за №177/51: 1) виділено як самостійний житловий будинок літ. «Д-1» з надвірними та службовими будівлями що належить [PERSON] з площею земельної ділянки 343 кв.м., надавши адресу [ADDRESS] . 2) Іншу частину домоволодіння (житлові будинки літ. «А-1» та літ. «Г-1» з надвірними та службовими будівлями) які належать [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (померлому) залишити як самостійне домоволодіння у складі 2-х житлових будинків з площею земельної ділянки 513 кв.м. залишивши адресу [ADDRESS] . 3) РЖУ видати свідоцтва про право особистої власності: а) на будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] на ім`я [PERSON] на цілий будинок; б) питання про видачу свідоцтва на домоволодіння по [ADDRESS] на ім`я: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] залишити відкритим до узаконення самовільних прибудов рішенням виконкому. (т.1 а.с.7) Рішенням народного суду Ленінського району м.Харкова від 12.09.1979р. (справа №1054) за [PERSON] та [PERSON] визнано право власності на половину домоволодіння, в рівних частках за кожним, що знаходиться у [ADDRESS] . Перерозподілені ідеальні долі права власності а саме: [PERSON] буде належати право власності 8/50 частин замість Ѕ частини; [PERSON] буде належати право власності на 17/50 частин замість Ѕ частини в домоволодінні [ADDRESS] . (т.1 а.с.12.13) Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.04.1998р. виданого державним нотаріусом 2-ї ХДНК Мороз Г.І. (реєстр №2-2631) спадкоємцем [PERSON] , померлої [INFO] є її дочка [PERSON] . До складу спадкового майна входять 17/50 часток домоволодінні [ADDRESS] , яке складається з житлового будинку літ. «А-1» житловою площею 47,9 кв.м., житлового будинку літ. «Г-1» житловою площею 79,3 кв.м., та надвірних будівель: трьох сараїв літ. «К,М,В», «в» - вхід в сарай», трьох льохів літ. «Е,Ж,О», двох вбиралень літ. «З,Н», огорожі 1,4,9,10,11 та літньої кухні літ. «И». Зазначена частка зареєстрована за [PERSON] в ХМБТІ 06.05.1998р. в реєстрі №25630. (т.1 а.с.74) За договором дарування посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Мороз Г.І. 22.06.2001р. в р.№5383 [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла в дар 17/50 часток домоволодінні [ADDRESS] . На земельній ділянці розміром 513 кв.м. розташоване домоволодіння, яке складається з житлового будинку літ. «А-1» житловою площею 47,9 кв.м., житлового будинку літ. «Г-1» житловою площею 31,4 кв.м., з надвірними будівлями: трьома льохами літ. «Е,Ж,О», двома вбиральнями літ. «З,Н», трьома сараями літ. «В, К, М», літня кухня літ. «И», №5 колонка, №1,4,9-12 огорожа. Зазначена частка зареєстрована за [PERSON] в ХМБТІ 02.07.2001 р. в реєстровій книзі 196-100 в реєстрі №25630. (т.1 а.с.75) Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.11.2016р. виданого державним нотаріусом 5-ї ХДНК Рибкіною О.М. (реєстр №4-453) спадкоємцем майна [PERSON] , померлої [INFO] є її дочка [PERSON] . Спадщина складається з житлового будинку з надвірними будівлями що знаходиться у [ADDRESS] житловою площею 37,3 кв.м., загальною площею 55,7 кв.м. та надвірних будівель: сарай літ. «Б», літньої кухні літ. «Л», душу літ. «Р», колонку №8, огорожі 2,7. Зазначений житловий будинок на праві приватної власності зареєстрований за [PERSON] згідно витягу щодо зареєстрованих речових прав, їх обтяжень на об`єкт нерухомого майна від 11.11.2016р. (т.1 а.с.6,16) Як вбачається з відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно від 13.03.2019р. житлові будинки літ. «А-1», літ. «Г-1» з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS] на праві власності належать [PERSON] - 1/4 частка на підставі рішення народного суду Ленінського району м.Харкова від 12.09.1979р., [PERSON] - 1/4 частка на підставі рішення народного суду Ленінського району м.Харкова від 12.09.1979р., [PERSON] - 17/50 часток на підставі договору дарування від 22.06.2001р. в р.№5383 посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Мороз Г.І., [PERSON] - 8/50 часток на підставі договору купівлі-продажу від 18.02.2012р. р.№160 посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Маслак Н.В. (т.1 а.с.190-192) Відповідно висновків судової земельно-технічної експертизи №8382 від 20.11.2019р. у дослідницькій частині висновку експертизи запропоновано єдиний варіант порядку користування земельною ділянкою в домоволодінні [ADDRESS] відповідно до рішення Ленінського РВК м.Харкова №177/51 від 20.09.1978р. (без урахування 34 кв.м. самовільно захопленої землі по червоній лінії домоволодіння). Межа між домоволодіннями [ADDRESS] та [ADDRESS] визначена відповідно до рішення Ленінського РВК м.Харкова №177/51 від 20.09.1978р. Надано варіант порядку користування земельною ділянкою: І співвласнику (житловий будинок літ. «Д-1») виділяється в користування земельна ділянка площею 343 кв.м., у т.ч. під будівлями. ІІ співвласнику (житлові будинки літ. «А-1» та літ. «Г-1») виділяється в користування земельна ділянка площею 513 кв.м., у т.ч. під будівлями. Границя розподілу земельної ділянки поділяє земельну ділянку на земельні ділянки: від лінії забудови по [ADDRESS] , розділивши огорожу на відрізки розміром 3,95 м і 12,50 м, далі по прямій лінії довжиною 9,80 м (відступив від житлового будинку літ. «Д-1» 2,60 м та 2,80 м), потім повернув наліво по прямій лінії довжиною 1,70 м, далі повернув направо по прямій лінії довжиною 2,60 м, потім по прямій лінії до границі земельної ділянки, розділивши огорожу на відрізки розмірами 12,0 м і 6,50 м. (схема додаток №1). (т.1 а.с.213-218) Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів. Відповідно до частини першої статті 318 ЦК України кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Зазначені положення щодо користування власністю цілком повинні застосовуватись до майнових прав на майно (зокрема до права користування земельною ділянкою). Відтак право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, яке знаходиться на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Однак у будь якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи (частина п`ята статті 319 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушень не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Ч. 1 та 2 ст. 120 ЗК України передбачено, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, у разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Відповідно до п.п. 18, 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Земельна ділянка під домоволодінням за адресою [ADDRESS] , була розділена Рішенням райвиконкому Ленінської районної ради від 20.09.1978р. за №177/51, шляхом виділу з неї 343 кв.м під самостійне домоволодіння з наданням йому нової адреси: [ADDRESS] , власником якої на даний час є позивачка [PERSON] . Розділ земельної ділянки і її подальше використання між сусідами відбувався в добровільному порядку. Проте, як зазначає позивач, самостійно домовитися про встановлення чітких меж домоволодінь за адресами [ADDRESS] та [ADDRESS] , вони не можуть, що і стало причиною звернення до суду. Призначена судом земельно-технічна експертиза (з попередження експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок), надала єдиний можливий варіант розділу земельної ділянки під домоволодіннями за адресами [ADDRESS] та [ADDRESS] . Даний висновок відповідно до ст.ст.76, 77, 78, 80 ЦПК України, є належним, допустимим та достатнім доказом для вирішення спору. Зауваження відповідачки [PERSON] щодо різного тлумачення висновку експертизи без сучасної геодезичної кадастрової зйомки не спростовують висновків експертизи, яка була проведена за наявними чинними технічними документами щодо сусідніх домоволодінь. Разом із цим, суд наголошує, що відповідачкою [PERSON] зі своєї сторони не було надано матеріалів геодезичної кадастрової зйомки земельної ділянки, хоча вона не була позбавлена можливості надавати свої докази протягом розгляду даної справи. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачкою доведені обставини, на які вона посилається в уточненому позові, який базується на висновках судової земельно-технічної експертизи №8382 від 20.11.2019р., а тому він підлягає задоволенню в повному обсязі. Оскільки позивачка не заявляє вимог про відшкодуванні судових витрат з відповідачів, суд вказані витрати з відповідачів не стягує. На підставі викладеного,

Outcome: approved