Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON], які діють в своїх та інтересах неповнолітньої [PERSON] звернулись до суду з позовом та просить визнати за ними та неповнолітньою [PERSON],[INFO], право користування житловою кімнатою № 312, житловою площею 12,0 м.кв.. будинку № 193а по вулиці Клочківській в м. Харкові. В обґрунтування позовних вимог позивачі вказали, що вони та їх неповнолітня дочка [PERSON] постійно проживають і зареєстровані в кімнаті № 312, житловою площею 12,0 м.кв., будинку № 193а по вул. Клочківській в м. Харкові. В зазначене житлове приміщення, яке являлось відомчим гуртожитком ДП «Харківський завод електроапаратури» їх вселила адміністрація цього підприємства у звязку з трудовими правовідносинами з [PERSON] Рішенням адміністрації та профспілкового комітету № 98 від 19.07.02 р. [PERSON] було надано на їх сімю з трьох осіб, вказану кімнату в якій вони проживають до цього часу. В 2010 році адміністрація повідомила [PERSON], що готуються документи на передачу будинку до комунальної власності. Також її повідомлено, що свого часу, при вселенні та наданні вказаної кімнати, ордер на неї не оформлявся. Оскільки, в разі передачі будинку у власність міста, новий власник може заперечувати правомірність їх проживання в наданій кімнаті позивачі звернулись до суду за визнанням права користування цим житлом. Представник позивачів в судове засідання не з»явився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просив розглянути справу у його відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, надав заяву, в якій позов визнає та просив розглянути справу у його відсутність. Орган опіки та піклування Дзержинської районної в м. Харкові ради в судове засідання не з»явився, про час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не сповістив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] разом з чоловіком [PERSON] та їх дочкою [PERSON], постійно проживають і зареєстровані в кімнаті № 312, житловою площею 12,0 м.кв., будинку № 193а по вул. Клочківській в м. Харкові, що підтверджується копією паспорта та довідкою з місця проживання. В зазначене житлове приміщення, яке являлось відомчим гуртожитком ДП «Харківський завод електроапаратури», їх вселила адміністрація цього підприємства у звязку з трудовими правовідносинами з [PERSON] Рішенням адміністрації та профспілкового комітету № 98 від 19.07.02 р. [PERSON] було надано на її сім»ю з трьох осіб вказану кімнату, в якій вони проживають до цього часу. В 2010 році адміністрація повідомила позивачів, що готуються документи на передачу будинку до комунальної власності. Також їх повідомлено, що свого часу, при вселенні та наданні вказаної кімнати, ордер на неї не оформлявся. Оскільки, в разі передачі будинку у власність міста, новий власник може заперечувати правомірність їх проживання в наданій кімнаті вони звернулись до суду за визнанням права користування цим житлом. Судом встановлено, що за вказаних обставин, які підтверджуються наданими документами та конклюдентними діями сторін, правовідносини позивачів з підприємством, щодо проживання в гуртожитку регулювались сторонами розд. 4 ЖК УРСР та Примірним положенням про гуртожитки, затвердженим постановою РМ УРСР від 03.06.86 р. № 268. За весь час проживання у спірному житловому приміщенні відповідач не оспорював і не оспорює правомірність подальшого проживання позивачів в ньому та пропонує для подальшого проживання інше житлове приміщення. Наведені обставини дають підстави для визнання права позивачів користування спірним житловим приміщенням, оскільки, в разі передачі будинку у власність міста, за відсутності ордеру, новий власник може заперечувати правомірність її проживання в наданій кімнаті. Відповідно ст. 1 ЖК України, ст. 47 Конституції України, громадяни мають право на житло. На підставі викладеного,

Outcome: approved