Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що їй на праві власності належить квартира за адресою: [ADDRESS]. В належній їй квартирі значаться зареєстрованими її діти [PERSON] та [PERSON], які не є власниками житла. Відповідачі у квартирі не проживають з червня 2009 року, виїхали за межі м. Рубіжне, де мають інше житло. Вона не має можливості оформити субсидію по оплаті комунальних послуг. В даний час відповідачі в добровільному порядку не бажають знятися з реєстраційного обліку, у зв'язку чим перешкоджають їй як власнику квартири здійснювати право користування та розпорядження цим майном. Просить суд усунути перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом зняття відповідачів з реєстрації, визнавши їх такими, що втратили право користування даною квартирою. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити та, будучи допитаною судом за її згодою в якості свідка, пояснила, що відповідачі є її дітьми, які з 2009 року в належній їй на праві власності квартирі не проживають, виїхали на постійне місце проживання за межі м.Рубіжне. Вона сама сплачує комунальні послуги, не може оформити субсидію, оскільки відповідачі значаться зареєстрованими в квартирі. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, причину неявки суду не повідомили, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином через засоби масової інформації. Заяви про розгляд справи за їх відсутність від відповідачів не надходило. Відповідно до ч.4 ст. 169, 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі доказів, які додані до справи, та постановити заочне рішення. 17.03.2016р. згідно ст.225 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Судом в порядку ст.ст.63, 180 ЦПК України для встановлення фактичних даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, була допитана свідок [PERSON], яка суду пояснила, що вона є рідною сестрою позивачки [PERSON] Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є рідними дітьми позивачки, які виїхали з м. Рубіжне приблизно в 2009 році на інше місце проживання, створивши свої сім,ї. Відповідачі в квартирі позивачки з того часу не проживають, особистих речей відповідачів в квартирі позивачки немає. Суд, вислухавши пояснення позивача, допитаного в якості свідка, свідка [PERSON], всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS]( а.с. 29-30) Згідно довідки КП «Бюро технічної інвентаризації» від 04.02.2016 року №936 у зазначеній квартирі з 13.10.2011 року значиться зареєстрованим син позивачки - [PERSON], [INFO], з 01.10.2011 року - донька [PERSON], [INFO] (а.с.12). Згідно розпорядження міського голови м.Рубіжне №36 від 15.02.2016 року «Про перейменування вулиць м.Рубіжне» [ADDRESS] перейменована на [ADDRESS]. Однак, відповідачі [PERSON] та [PERSON] за місцем реєстрації не проживають більше року, що підтверджується показаннями допитаної в якості свідка позивачки та свідка [PERSON] У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Після встановлення зазначених обставин суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Право власності є непорушним. У відповідності зі ст. ст. 317, 319 ЦК України власник має право володіння, користування і розпорядження своїм майном. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В суді встановлено, що відповідачі дійсно за місцем реєстрації не проживають більше одного року без поважної причини, не приймають ніякої участі в утриманні квартири. Відповідачами доказів щодо збереження за ними права користування жилим приміщенням та доказів на підтвердження поважності причин їх відсутності з 2009 р. в квартирі, належній позивачу, суду не надано. Після встановлення зазначених обставин суд приходить до висновку, що усунення перешкод в користуванні власністю повинне бути вчинене шляхом визнання відповідачів [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги щодо зняття відповідачів з реєстраційного обліку суд вважає такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється, зокрема, і на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування жилим приміщенням. Тобто, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, передбачає подальше її зняття з реєстраційного обліку. Покласти судові витрати на відповідачів позивач не просить. На підставі ст.41 Конституції України, ст.ст. 317, 319, 321,391,405 ЦК України,

Outcome: partial