Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

Позивачі звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири та стягнення моральної шкоди. В позові зазначали, що їм на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло видане 21.12.2006 року. В позові вказували, що 05.07.2012 року їх квартира була затоплена з вини власників квартири №36, яка розташована на два поверхи вище. Зазначали, що даний факт підтверджується актом обстеження їх квартири, складеним комісією КГЖЕП «Автозаводське» 07.07.2012 року за №04/02-06. Вказували, що внаслідок затоплення в належної їм квартири були пошкоджені стіни та стелі двох житлових кімнат, кухні, кладової. Повністю знищені речі, одяг, побутова техніка. Зазначали, що внаслідок залиття, квартира стала фактично непридатною для проживання, внаслідок чого [PERSON], разом з двома малолітніми дітьми змушена була виїхати з власного помешкання та орендувати інше житло. Згідно висновку експертного будівельно-технічного дослідження №45-13 від 23.05.2013 року вартість відновлювального ремонту приміщень квартири [ADDRESS] в зв'язку з її залиттям становить 7787,40 гривень. Вказували, що співвласник квартири №36 [PERSON], відразу після затоплення, обіцяла у позасудовому порядку відшкодувати їм завдані збитки, але до теперішнього часу матеріальна шкода залишається не відшкодованою. Крім того зазначали, що їм була завдана і моральна шкода, яка виразилась у душевних стражданнях та негативних емоціях, переживаннях з приводу пошкодження майна та неможливості нормального користування ним. Залиття квартири спричинило у них негативні зміни у звичайних умовах їх життя, оскільки [PERSON] з малолітніми дітьми та чоловіком доводиться орендувати інше житло, внаслідок неможливості проживання в затопленій квартирі, так як умови проживання в їх квартирі з моменту затоплення не відповідають ні санітарним, ні побутовим, ні технічним вимогам житлових приміщень. Розмір моральної шкоди позивачі оцінюють в 10000 (десять тисяч) гривень. Вказували, що під час підготовки позову до суду ними була зроблена експертиза по визначенню вартості ремонтних робіт по відновленню квартири [ADDRESS], вартість якої склала 700 (сімсот) гривень. Вважають, що вартість експертизи також має бути стягнута з відповідачів в солідарному порядку. Просили суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку на користь [PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 7787 (сім тисяч сімсот вісімдесят сім) гривень 40 копійок. Стягнути з відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку на користь [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] моральну шкоду в сумі 10000 грн.(десять тисяч). Стягнути з відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку на користь [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] вартість проведеної експертизи в сумі 700 (сімсот) гривень. Позивачі та представник позивача - адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі за обставин викладених у описовій частині позову та в доповненні до позову. Відповідачі та їх представник [PERSON] факт залиття квартири [ADDRESS] 05.07.2012 року в судовому засіданні не визнали. Просили суд в задоволені позову відмовити за його безпідставністю, недоведеністю та необґрунтованістю. Суд заслухавши пояснення сторін їх представників, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], вивчивши матеріали справи, співставивши всі докази, хронологію подій, які мають значення для постановлення рішення по суті справи, прийшов до висновку, що позов [PERSON], [PERSON], [PERSON], які діють в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири та стягнення моральної шкоди - не підлягає до задоволення за наступних підстав. Судом встановлено, що в позовній заяві позивачі вказують, що 05.07.2012 року їх квартира була затоплена з вини власників квартири № 36, яка розташована на два поверхи вище. Даний факт, на їх думку, підтверджується актом обстеження квартири, складеним комісією КГЖЕП «Автозаводське» від 07.07.2012 року за № 04/02-06. В судовому ж засіданні встановлено, що факт затоплення квартири позивачів мав місце 22.06.2012 року. Встановлено, що акт про залиття квартири від 07.07.2012 року, який долучений до справи та відповідно яким позивачі обґрунтовують свої позовні вимоги, було складено зі слів позивачів без фактичного огляду квартири відповідачів та комунікацій. Про складання зазначеного акту відповідачам нічого не було відомо, акт вони не підписували, про складання акту їх ніхто не повідомляв. Крім того встановлено, що управляючі компанії ТОВ «Житлорембудсервіс» та «Добробит» згідно з рішенням виконкому Кременчуцької міської ради від 08.08.2008 року № 818 «Про визначення виконавців послуг з управління житловим фондом, який знаходиться в комунальній власності міста» - є виконавцями послуг з управління житловим фондом комунальної власності міста, до повноважень яких належить забезпечення всіх послуг, що входять до тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території. Встановлено, що споживачам житлового будинку [ADDRESS] (будинок позивачів) надає послуги з управління та утримання житлового будинку та прибудинкової території ТОВ «Житлорембудсервіс». Встановлено, що фіксування факту залиття житла - регулюється «Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій», що затверджені Наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року №76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій». Згідно абзацу 2 пункту 2.3.6 цих Правил, у разі залиття квартир, складається відповідний Акт. Акт комісії підписується членами комісії, а керівник підприємства, яке надає послуги з утримання будинків та прибудинкових територій, затверджує Акт. Згідно п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, форма якого передбачена додатком № 4. Згідно Додатку № 4 в акті повинні бути відображені: дата складання акту (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім'я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири. поверх, форма власності; прізвище, ім'я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини, дата залиття; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. Згідно п. 3.3 договору про надання послуг з управління житловим фондом комунальної власності міста від 24.07.2008 року № 197, укладеним між Кременчуцькою міською радою та ТОВ «Житлорембудсервіс», до повноважень управителів відноситься встановлення та належна документація фактів заподіяння шкоди майну споживачів у випадку усного чи письмового звернення споживача. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що акт про залиття квартири від 07.07.2012 року, який долучений до справи, складено з грубими порушеннями чинного законодавства України. Крім того представники КГЖЕП «Автозаводське» не були уповноважені складати Акт обстеження квартири у разі залиття, а тому такий Акт неможливо вважати як належний доказ по справі. Суд також критично оцінює висновок експертного будівельно-технічного дослідження № 45-13 від 23.05.2013 року долучений до матеріалів справи. Встановлено, що дослідження проводилося майже через рік після вказаної позивачем дати залиття. Висновок експертного дослідження не відповідає Акту обстеження від 07.07.2012 року, тобто в Акті обстеження, в судовому засіданні, були виявлені інші пошкодження ніж ті, що вказані спеціалістом у висновку. Таким чином, виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що висновок експертного дослідження складався не об'єктивно, без врахування первинних документів, без участі відповідачів. А тому суд приходить до висновку, що вказане експертне дослідження неможливо прийняти, як належний доказ при розгляді вказаної справи. На підставі досліджених матеріалів справи, суд вважає, що вина відповідачів в судовому засіданні - позивачами не доведена, а тому в частині відшкодування матеріальної шкоди позивачам необхідно відмовити. Згідно статті 23 Цивільного кодексу України зазначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно статті 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року, із відповідними змінами, «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до норм ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодування в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. В частині відшкодування моральної шкоди, суд приходить до переконливого висновку, що в цій частині позовних вимог також необхідно відмовити, так як суду не було надано доказів про те, що діями відповідачів позивачам було спричинено шкоду у вигляді фізичних та моральних страждань, що призвело до передчасного, значного погіршення стану здоров'я, втрату певної вигоди, відповідних наслідків в ускладненні стану здоров'я та істотність вимушених змін у життєвих стосунках позивачів, що в свою чергу призвело до додаткових зусиль для організації ними свого життя. Інших доказів, що підтверджують доводи позивачів, щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди з відповідачів - суду не надано і суд їх не встановив.

Outcome: dismissed