Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Свої позовні вимоги [PERSON], що вона з відповідачем [PERSON] з 26.11.2011 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від вказано шлюбу сторони мають спільного малолітнього сина - [PERSON], [INFO], який на даний час проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно не надає позивачці матеріальної допомоги, хоча є працездатною особою, а позивачка в свою чергу на теперішній час не працює, оскільки доглядає дитину до досягнення трирічного віку, та отримує лише допомогу по догляду за дитиною. Тому, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її утримання як дружини, у розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача, починаючи з моменту подання позову та до досягнення [PERSON] трьох років. Стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору та на правову допомогу. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про місце, дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується особистим підписом останнього на розписці про отримання судової повістки та довідкою про доставку SMS-повідомлення щодо документу «повістка про виклик до суду» (а.с. 18, 24). Причин неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзив на позов не подав. Враховуючи повторну неявку у судове засідання належним чином повідомленого відповідача, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до положень ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 26 листопада 2011 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вугледарського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] та [PERSON] 26 листопада 2011 року зареєстрували шлюб (а.с. 6). Від зазначеного шлюбу сторони мають спільного малолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 28 липня 2017 року, виданим Вугледарським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (а.с. 7). Згідно довідки №02-2/10-7720 від 11.12.2017 року, виданої Вугледарським міським управлінням соціального захисту населення, позивачка перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення та отримує допомогу при народженні дитини, розмір якої за період з 01.06.2017 року до 30.11.2017 року загальною сумою 3440,00 гривень (а.с. 5). Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан позивачки, яка виховує малолітнього сина, на даний момент не працює, оскільки доглядає дитину до трирічного віку, приймаючи до уваги, майновий стан відповідача, який є працездатною особою, суд вважає, що [PERSON] у змозі сплатити аліменти на користь позивачки на її утримання у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів), щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення [PERSON] трьох років. Відповідно до ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суд дійшов висновку про доцільність задоволення вимог позову [PERSON] в частині стягнення аліментів на її утримання, а остання у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, суд вважає необхідним, на виконання вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави в особі Державної судової адміністрації України витрати зі сплати судового збору у розмірі 640,00 гривень. Щодо вимог позову про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд, враховуючи, що позивачкою в порушення вимог ст. 137 ЦПК України не надано суду жодного доказу на підтвердження понесених нею витрат на правову допомогу, вважає необхідним в задоволенні даної частини вимог позову відмовити. Зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного,

Outcome: partial