Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В позові посилається на те, що рішенням Хустського районного суду від 19.03.2018 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. Під час шлюбу у них народилося четверо дітей син [PERSON], [INFO],\~ донька [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Неповнолітні діти проживають разом з позивачкою та знаходяться на її повному\~ утриманні, оскільки відповідач належним чином матеріально не утримує неповнолітніх дітей, хоча офіційно зареєстрований як фізична особа підприємець та має стабільний дохід, що підтверджується податковими звітами. Вона не в змозі самостійно утримувати дітей та забезпечувати їх необхідним. Позивачка вважає, що з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей по 50 відсотків від його заробітку щомісячно до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася. Подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, що стверджується наявною в матеріалах справи розпискою. Про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення про заочний розгляд даної справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Заяв та клопотань від сторін до суду не поступало. Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не проводилось. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що рішенням Хустського районного суду від 19.03.2018 року шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано (а.с. 14). Під час шлюбу у сторін народилося четверо дітей син [PERSON], [INFO],\~ донька [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] (а.с. 7-10). Відповідач [PERSON] свої зобовязання по утриманню дітей належно не виконує. Неповнолітні діти проживають разом з позивачкою та перебувають на її повному утриманні, оскільки відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей добровільно не надає. При розгляді даної справи зі змісту позовної заяви та письмовим доказами\~ встановлено, що відповідач [PERSON] офіційно зареєстрований як фізична особа підприємець та має стабільний дохід, що підтверджується податковими звітами (а.с. 11, 12), а тому на думку суду питання про розмір аліментів, що повинні стягуватися з відповідача слід вирішувати на підставі ст. 183 СК України, визначивши розмір аліментів від частки його заробітку (доходу). Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 pоку, батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обовязків. Такий обовязок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач належним чином матеріально не утримує своїх неповнолітніх дітей, враховуючи матеріальне становище самих дітей, стан здоровя та матеріальне становище відповідача, який є працездатним та зареєстрований як фізична особа-підприємець, не має інших утриманців, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід щомісячно стягувати на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання чотирьох неповнолітніх дітей по 50 відсотків від його заробітку до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved