Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Згурівського районного суду Київської області з вищезазначеною позовною заявою, в якій зазначає, що вона з відповідачем [PERSON] перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 06 жовтня 1990 року відділом реєстрації актів цивільного стану Згурівського райвиконкому Київської області, актовий запис № 43. Дошлюбне прізвище позивачки - [PERSON]. Від шлюбу сторони мають лише повнолітніх дітей. Подружжя втратило взаєморозуміння та взаємоповагу, між ними часто виникають сварки. Шлюбні відносини між ними фактично припинились, спільного господарства сторони не ведуть та мають окремі бюджети. Шлюб існує лише формально. Примирення сторін не можливе. Подальше збереження шлюбу та спільне життя сторін є неможливим та суперечить інтересам позивачки. Враховуючи викладене, позивачка [PERSON] просить суд : 1. Розірвати шлюб між нею та [PERSON] 2. Після розірвання шлюбу іменуватись шлюбним прізвищем. 3. Не стягувати з відповідача на її користь сплачений судовий збір. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечував, обґрунтовуючи це бажанням зберегти шлюб та почуттям кохання до дружини. Дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами встановлено, що позивачка [PERSON], дошлюбне прізвище якої - [PERSON], та відповідач [PERSON] 06 жовтня 1990 року уклали шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Згурівського райвиконкому Київської області, актовий запис № 43, що встановлено з свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.4). В силу ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю. Сім'я розпалась остаточно та примирення між сторонами є неможливим. Судом вживались всі необхідні та достатні заходи для примирення подружжя, сторонам надавався час на примирення, проте бажання позивачки розірвати шлюб не змінилось. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що мають істотне значення. Виходячи з принципу добровільності шлюбу та заборони примушування до шлюбу, суд не вбачає можливості зберегти шлюб [PERSON] та [PERSON] Суд вважає за необхідне шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвати, після розірвання шлюбу надалі іменувати позивачку шлюбним прізвищем - [PERSON], не застосовувати до відповідача ст. 141 ЦПК України та понесені позивачкою судові витрати залишити за нею.

Outcome: approved