Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Моначинівської сільської ради Куп'янського району Харківської області, третя особа : управління держземагенства у Куп'янському районі Харківської області про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, вказуючи на те, що вона являється власниском земельної ділянки розміром 0,23 га для ведення особистого підсобного господарства за адресою : [ADDRESS]. Данний акт виданий на підставі рішення Моначинівської сільської ради від 27 грудня 1994 року № 12. Вона звернулась до управління держземагенства у Куп'янському районі з приводу видачі витягу з державного земельного кадастру про кадастровий номер земельної ділянки, який є обов'язковим документом для реєстрації будинку у державному реєстрі речових прав. Однак їй було роз'яснено, що державний акт являється недійсним, оскільки в ньому невірно вказано цільове призначення земельної ділянки «для ведення особистого підсобного господарства», а законом передача землі для ведення особистого підсобного господарства не передбачена, а оскільки земля передавалась на підставі рішення Моначинівської сільської ради від 27 грудня 1994 року № 12, то і рішення є недійсним. У судове засідання позивачка не з'явилась, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримала позовні вимоги в частині визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю серії. Відповідач у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, з позовом згоден. Третя особа управління Держземагенства у Куп'янському районі Харківської області у судове засідання не з'явилась, при вирішенні спору покладається на розсуд суду. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно державного акту на право власності на землю, позивачка є власником земельної ділянки розміром 0,23 га для ведення особистого підсобного господарства за адресою : [ADDRESS] (а.с.3). Державний акт серія ХР 19-00-054097 виданий на підставі рішення Моначинівської сільської ради від 27 грудня 1994 року № 12. /а.с.2/ Згідно ст. 158 Земельного кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. На час державної реєстрації 27.12.1994 року державного акту на земельну ділянку на ім'я [PERSON] діяв Земельний кодекс України від 18.12.1990р. № 561-ХИ. Згідно зі статтями 6, 56 цього Кодексу України передбачено право приватної власності громадян на землю для ведення особистого підсобного господарства. Відповідно до статті 17 цього Земельного кодексу України передбачалося, що передача земельних ділянок у колективну та приватну власність проводилася Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки на підставі рішень. Статтею 23 Земельного кодексу України передбачалося, що право власності або право постійного користування землею посвідчувалося державним актами, які видавалися і реєструвалися сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Як вбачається із копії державного акту на ім'я [PERSON] зазначений акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за 1996 № 184. Тож реєстрація вказаного державного акту проведена у 1994 році Моначиновською сільською радою. У зв'язку зі змінами в законодавстві та прийняттям 25.10.2001 року Земельного кодексу України, який набрав чинності 01.01.2002 року, передача у громадянам земельних ділянок для ведення особистого підсобного господарства з набуттям чинності зазначеного Кодексу України не передбачалася. Відповідно до статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Статтею 118 Земельного кодексу України передбачено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Цією ж статтею Земельного кодексу України передбачено, що відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. Отже, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про зобов'язання сільської ради надати рішення про надання земельної ділянки позивачу з цільовим призначенням згідно законодавства не відповідають встановленому чинним земельним законодавством порядку приватизації земельних ділянок. Таким чином, суд вважає, що з урахуванням викладеного, позовні вимоги [PERSON] в частині визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю серії ХР 19-00-054097, виданий на ім'я [PERSON] на підставі рішення Моначинівської сільради № 12 від 27.12.1994 року на земельну ділянку розміром 0,23 га, розташовану на території Моначинівської сільради з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за 1996 рік №184 знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та підлягають задоволенню, в іншій частині позову слід відмовити.

Outcome: partial