Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] та просить: - розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 27.10.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дубровицького районного управління юстиції у Рівненській області, про що зроблено відповідний актовий запис за №78; - після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - [PERSON]; - стягнути з відповідача на її користь понесені нею витрати пов'язані із сплатою судового збору. Свої вимоги мотивує тим, що під час спільного проживання у неї з відповідачем виявились протилежні погляди на життя, різні інтереси, що стало причиною суттєвого непорозуміння. Склалася ситуація психологічного навантаження, що і причинило неможливість подальшого продовження шлюбних відносин та ведення спільного господарства. З грудня 2015 року вони проживають окремо. Саме з цього часу їхня сім'я припинила фактично існувати. На даний час ситуація залишилась незмінною, кожен з них продовжує проживати окремо та веде особистий спосіб життя. У судове засідання позивачка не з'явилася, подавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] залишити проживати з нею. Відповідач в судове засідання не з'явився. Згідно поданої ним заяви позовні вимоги визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу та залишення на проживанні з позивачем неповнолітнього сина. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, оскільки у справі достатньо матеріалів про їхні права та взаємовідносини. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 жовтня 2012 року між сторонами зареєстрований шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №78, що підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про шлюб серії І-ГЮ № 082769 (а.с.8). Як вбачається із свідоцтва про народження серії І0-ГЮ №188373 (а.с.9) сторони мають дитину: [PERSON], [INFO]. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями п.3 ч.2 ст.18, ст.51, ч.3 ст.56, ч.1 ст.110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. В ході розгляду справи судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові та поваги один до одного між сторонами втрачено, фактичні шлюбні відносини між ними припинені, примирення між подружжям та збереження сім'ї не можливо, так як це буде суперечити інтересам та волі обох сторін. При таких обставинах, суд дійшов до висновку, що сім'я розпалася остаточно і шлюб існує формально. Приймаючи до уваги, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, а сторони зберегти сім'ю не бажають, суд з урахуванням того, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті і майнові права, а також права їхньої дитини, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу передбачених ч.2 ст.110 СК України, вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved