Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на дитину та на утримання дружини, мотивуючи свої вимоги тим, що з 16 жовтня 2015 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. На даний час вони з відповідачем проживають окремо. Дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. На даний час вона не працює, здійснює догляд за дитиною. Джерелом її доходу є одноразова допомога при народженні дитини, якої недостатньо, щоб забезпечити дитину всім необхідним. Між нею та відповідачем існують суперечки щодо його участі у матеріальному утриманні дитини та її (позивачки) утриманні, тому вона бажає, щоб відповідач сплачував аліменти за рішенням суду. Відповідач має добрий стан здоровя, інших неповнолітніх дітей не має, аліментів нікому не сплачує, повинен організувати своє життя так, щоб забезпечувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Вважає, що він має можливість сплачувати аліменти на дитину у розмірі 1/4 частини його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також аліменти на її (позивачки) утримання до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/4 частини його доходу. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня предявлення позову до суду і до повноліття дитини, а також аліменти на її, [PERSON], утримання у розмірі 1/4 частини його доходу, починаючи стягнення з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною трьох років. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 19). Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання позивачки, суд вирішив можливим розглянути справу у її відсутність. Відповідач відзив на позовну заяву не подав, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.17, 18), до суду не зявився, про причини неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. З матеріалів справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 жовтня 2015 року (а.с. 8). Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-БП № 195181, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Конотопу Конотопського міськрайонного управління юстиції у Сумській області (а.с. 9). Дитина проживає та зареєстрована разом з позивачкою за адресою [ADDRESS] (а.с. 10) та перебуває на її утриманні. Відповідач проживає в [INFO], що вбачається з матеріалів справи. Позивачка не працює, перебуває на обліку в управлінні соціального захисту Кролевецької райдержадміністрації та отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні однієї дитини (з липня 2017 року по грудень 2017 року у сумі 5160 грн. 00 коп.) (а.с.11). Між сторонами відсутня домовленість щодо участі відповідача в утриманні дитини та позивачки, як дружини, до досягнення дочкою трьох років. Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 5 ст. 150 СК України передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Стаття 141 СК України передбачає, що мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно п.2, 3, 4 ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач є працездатним, за змістом позову інших осіб на утриманні не має, повинен влаштовувати своє життя так, щоб забезпечувати свою дитину. За таких обставин, враховуючи вищевикладене та положення ст.ст.180, 182, 183 Сімейного кодексу України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання дитини, розмір яких суд визначає 1/4 частину всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Згідно з частинами 2, 4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі (ч.1 ст.80 СК України). Судом встановлено, що дитина [PERSON], [INFO], проживає з матірю (позивачкою), а тому остання має право на утримання від чоловіка батька дитини (відповідача) до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. При визначенні розміру коштів на утримання [PERSON] суд враховує, що відповідач є працездатним, може надавати матеріальну допомогу, при цьому, суд також враховує, що позивачка не надала суду доказів на підтвердження тієї обставини, що відповідач на сьогодні має фінансову можливість сплачувати аліменти на дружину у розмірі 1/4 частини його доходу, тому суд визначає розмір утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною [PERSON] трьох років. В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити. Відповідно до ч.1 ст.79 та ч. 1 ст. 191 СК України стягнення аліментів присуджується відповідачу від дня пред'явлення позову. У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 1409 грн. 60 коп. Відповідно до ст. ст. 84, 91, 180, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial