Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду із позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON] державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, з врахуванням уточнених позовних вимог, просять виділити в натурі 2/5 частки із спільної власності, а саме: житлові приміщення, які у технічному паспорті від 08.10.2007 р. позначені під №7 і №9 у квартирі, яка знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Ф. Ліста[ADDRESS]. Визнати за ними право власності на виділених в натурі 2/5 частки із спільної власності, а саме із квартири, яка знаходиться за адресою: м.Львів, вул. Ф. Ліста, 9/8. Зобовязати [PERSON] державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції здійснити реєстрацію права власності за ними на виділених в натурі 2/5 частки із спільної власності, а саме із квартири, яка знаходиться за адресою: м.Львів, вул. Ф. Ліста, 9/8. В обґрунтування поданого позову та уточнених позовних вимог покликаються на те, що вони є співвласниками квартири, яка знаходиться за адресою: м.Львів, вул. Ф. Ліста, 9/8, що випливає із свідоцтва про право власності на квартиру №16317 від 16.03.1994 р. та інформації із реєстру прав власності на нерухоме майно від 29.01.2015 р. Крім них, співвласниками згаданої квартири є [PERSON] колишній чоловік позивачки та його батько [PERSON] Пятим співвласником квартири була також [PERSON], яка померла, 26.03.1993 р. Дана квартира перебувала у їхній спільній сумісній власності, однак як виявилось померла [PERSON] заповіла свою частину квартири, тобто 1/5 відповідачам, які спадщину прийняли. Проте, не внесли дані відомості до реєстру прав власності на нерухоме майно. Вважають, що ідеальними частками співвласниками квартири є наступними: [PERSON] 1/5; [PERSON] 1/5; [PERSON] (1/5+1/5) 3/10; [PERSON] (1/5+1/5) 3/10. Відтак, позивачі разом мають -2/5 частки у квартирі, відповідачі -3/5 частки у квартирі, яка знаходиться за адресою: м.Львів, вул. Ф. Ліста, 8/9. Отже, враховуючи вищенаведене та те, що дана квартира перебуває у спільній частковій власності та те, що позивачами сплачуються комунальні послуги відповідно до своїх часток, просять позов задоволити. У судовому засідання представник позивача [PERSON] - [PERSON] та представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні до позову. Просили позовні вимоги задоволити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги заперечив, оскільки позивачі у даній квартирі не проживають та не сплачують за комунальні послуги, в наслідок чого виникли борги. Також, відповідач вказав на те, що визнає право позивачів на частки у квартирі, однак не такі, які вони просять. Готовий дати свій варіант розподілу квартири. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні щодо виділу часток не заперечив, однак має свій варіант щодо такого поділу. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позицію відповідача [PERSON] щодо виділу часток підтримала. Просила надати сторонам термін для укладення мирової угоди, однак така останніми суду не надана. Представник відповідача [PERSON] державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби ЛМУЮ у судове засідання не зявився хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши надані по справі докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру №16317 від 16.03.1994 р. та інформації із реєстру прав власності на нерухоме майно від 29.01.2015 р. власниками квартири [ADDRESS] є [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], яким належить 1/1 частка даної квартири. /а.с.13, 14-16/. Відповідно до 11 сторінки паспорта, вбачається, що [PERSON], з 04.05.2001 р. зареєстрований за адресою: [INFO]./а.с.9/. Як вбачається із копії спадкової справи №730/2004 р. заведеної після смерті [PERSON], яка померла 26.05.1993 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія ІІІ-СГ №427551/а.с.93/ [PERSON] та [PERSON] звернулись в Першу Львівську державну нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. /а.с.93, 94/. Так, після всіх наданих документів 14.04.2005 р. державним нотаріусом Першої Львівської державної нотаріальної контори [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частку спадкового майна [PERSON] та [PERSON] /а.с.13, 14/. Згідно довідки виданої ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» №2/17075 від 08.12.2014 р., що видана [PERSON], [PERSON] про те, що згідно даних ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» станом на 29.12.2012 р. квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] 11.04.2005 р. видавався витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно для оформлення спадщини на 1/5 частину квартиру, після смерті [PERSON], номер витягу 6966517; реєстраційний номер:10442378, даними про прийняття і реєстрацію даної спадщини станом на 29.12.2012 р. бюро не володіє. /а.с.19/. Згідно ч.ч.1, 2 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно), а також може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Частиною 1 ст.369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Як зясовано у судовому засіданні між сторонами виникають непорозуміння та суперечки з приводу користування, утримання та збереження майна, угод про спосіб виділення в натурі його частки із сумісного володіння не досягнуто. Згідно ч.ч.1, 2 ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Як розяснено у п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22.12.1995 р., квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. Як вбачається із проектної документації яку розробив Державний інститут проектування міст щодо реконструкції квартири №8 у м.Львові по вул.Ф. Ліста, 9, яку суд приймає до уваги, вбачається, що існуюче планування квартири №8 та її інженерне забезпечення дозволяє виконати її розділення без змін у несучих конструкціях. /а.с.20-32/. Відповідно до п.37 Постанови КМ України №703 від 22.06.2011 р. «Про затвердження порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», передбачено, що орган державної реєстрації прав, нотаріус проводить державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна, що утворився в результаті поділу об'єкта нерухомого майна або виділу частки об'єкта нерухомого майна, у порядку, передбаченому для державної реєстрації прав щодо нерухомого майна, право власності на яке заявлено вперше. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отже, враховуючи вищенаведене та те, що виділ в натурі приміщення позначені на технічному паспорті №9 (15,3 кв.м.) та №7 (28,7 кв.м.) із влаштуванням окремого входу являється можливим та надалі можуть використовуватись як ізольовані квартири із житловою кімнатою, кухнею та санвузлом, загальна площа якої становитиме 43,8 кв.м., а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів підлягають до задоволення. Відповідно до ч.6 ст.154 ЦПК України, якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову. Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 08.06.2015 р. вжито заходи забезпечення позову, однак суд вважає за необхідне частково скасувати такі.

Outcome: approved