Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів про відновлення їх порушених прав шляхом зобов`язання знесення самовільного будівництва. В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, що відповідач [PERSON] в жовтні 2018 року незаконно, без дозвільних документів збільшила балкон за адресою: [ADDRESS] , облаштувавши додатковий вихід на балкон та збільшивши житлову площу. Збільшений балкон загородив вид з сусідніх вікон та повноцінний доступ світла. Відповідач [PERSON] декілька років тому незаконно, без дозвільних документів збільшила балкон за адресою: [ADDRESS] , збільшивши житлову площу, самовільно демонтувала опалення та незаконно установила газове автономне опалення, яке стало джерелом проникнення газових відходів до сусідніх квартир. Збільшений балкон загородив вид з сусідніх вікон та повноцінний доступ світла, забезпечив доступ сторонніх осіб до сусідніх квартир. Внаслідок незаконних дій відповідачів [PERSON] та [PERSON] в будинку з`явилися тріщини, додаткове навантаження створює небезпеку руйнування всього будинку. Крім того, відповідачі [PERSON] та [PERSON] перешкоджають ремонту внутрішньодомових мереж загального користування КП «ХТМ»: не допускають працівників до своїх квартир для подальшого ремонту опалювального стояка. Відповідач [PERSON] незаконно збудувала цегляну стіну та двері на сходовому майданчику 5-го поверху в 1-му під`їзді за адресою: [ADDRESS] , також, залила бетоном горище для подальшого облаштування мансарди. Своїми діями відповідач [PERSON] захватила місця спільного користування, перекрила доступ працівникам комунальних служб , крім того, заливка бетону на дерев`яне покриття горища може призвести до обвалення горищного перекриття. В зв`язку з викладеним, позивачі просять зобов`язати відповідачів демонтувати незаконні забудови та привести будинок в початковий вид згідно проекту. Відповідачами у встановлений строк та станом на момент прийняття рішення по справі не надано заперечень щодо розгляду справи у порядку спрощеного провадження, відзиву на позовну заяву та доказів, котрими підтверджуються заперечення проти позову. Треті особи не надали пояснення на позовну заяву. Розглянувши подані матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затверджуваного проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. У відповідності до ч.7 ст. 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво. Відповідно до пункту 17 Постанови № 6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)», позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред`явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, з підстав, передбачених статтями 391,396 ЦК, статтею 103 ЗК. Відповідно до положень норм статей 16,386,391 ЦК України, власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право, в тому числі шляхом знесення будівлі у разі порушення прав власника і неможливості усунення цих порушень іншим способом. Таким чином за позовом власника рішення про знесення самочинного будівництва може бути ухвалено на підставі статті 391 ЦК України в разі доведеності ним відповідно до вимог частини 3 статті 12 ЦПК України факту створення йому перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном при неможливості усунення цих перешкод в інший спосіб. Згідно частини 1 пункту 22 Постанови № 6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)», знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Відповідно до частини 1, 3-5 пункту 24 Постанови № 6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)», знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови. Положення частини 7 статті 376 ЦК України передбачають можливість знесення самочинного будівництва за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування лише у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил, та в разі неможливості проведення відповідної перебудови або відмови особи, яка здійснила (здійснює) будівництво від її проведення. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 19 листопада 2014 року у справі № 6-180цс14. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Позивачі вказують, що прибудови зведені без їх згоди, з порушенням будівельних норм; прибудова перешкоджає попаданню у їх квартири сонячного світла; прибудови псують архітектурний зовнішній вигляд будинку та порушують санітарні норми; самочинне будівництво зачепило несучі конструкції житлового будинку. Як на доказ порушення своїх прав позивачі посилаються на листування з Московським ВП ГУМВС в Харківській області, Адміністрацією Московського району по питанням житлово-комунального хазяйства, Департаментом територіального контролю Харківської міської ради, Департаментом житлового господарства, КП «Жилкомсервіс». Проте, із зазначених документів не вбачається, що прибудови побудовані з порушенням будівельних норм; псують архітектурний зовнішній вигляд будинку та порушують санітарні норми; що технічний стан прибудов незадовільний, не придатний до нормальної експлуатації, та самочинне будівництво зачепило несучі конструкції житлового будинку, не вбачається також, що прибудова перешкоджає попаданню у квартиру сонячного світла не доведена належними та допустимими доказами. Висновок експерта на підтвердження таких обставин відсутній, та позивачами клопотання про проведення судової будівельно-технічної експертизи не заявлялося. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed