Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

Позивачка 12.03.2016 року звернулась з позовом про стягнення з відповідача аліментів, в якому просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 всіх видів доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також просила стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у розмірі 1/4 всіх видів доходів у зв'язку із її перебуванням у відпустці по догляду за дитиною - сином [PERSON], [INFO], починаючи з 12.03.2016 року до досягнення ним трирічного віку. В обґрунтування позову посилалась на те, що 29.06.2007 року між сторонами було зареєстровано шлюб, від якого сторони мають спільних дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між подружжям не склалось, з березня 2015 року сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини припинені. Зазначає, що відповідач добровільно виконує свої обов'язки по утриманню дітей, сплачуючи щомісяця 3000 грн. на їх утримання, проте позивачка вважає за необхідне встановити рішенням суду розмір аліментів, які повинен сплачувати відповідач на утримання дітей та її, як матері, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною. В судовому засіданні позивачка вимоги, викладені в позовній заяві, підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав та проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей у вказаному розмірі не заперечував. Наслідки визнання позову йому роз'яснені та зрозумілі. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідно до ст.ст.181,183,184 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу матері, батька або при нерегулярному, мінливому доході, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, - у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.06.2007 року. Однак сімейні стосунки у сторін не склалися, а тому 07.09. 2015 року рішенням Солом'янського районного суду м. Києва шлюб був розірваний. Від цього шлюбу сторони мають двох дітей: дочку - [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO], які проживають на даний час з позивачкою окремо від відповідача. Відповідач добровільно виконує свої обов'язки по утриманню дітей, сплачуючи щомісяця 3000 грн. на їх утримання, проте позивачка вважає за необхідне встановити рішенням суду розмір аліментів, які повинен сплачувати відповідач на утримання дітей та її, як матері, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Згідно з даними довідки про доходи, виданої [PERSON] 28.04.2016 року ТОВ «Лісовий альянс», його дохід за період з 01.10.2015 року по 31.03.2016 року склав 20 894,70 грн. Договори про сплату аліментів та про припинення права на аліменти у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно між сторонами не укладалися, стягнень по іншим аліментним зобов'язанням відповідач не має. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Так, згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Враховуючи те, що відповідач як батько зобов'язаний утримувати неповнолітніх дітей та проти заявленого до нього розміру аліментів не заперечував, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки і наявність законних підстав для їх задоволення та вважає за необхідне стягнути, починаючи з 12.03.2016 року, з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 всіх видів доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ними повноліття та аліменти у розмірі 1/4 всіх видів доходів на утримання позивачки, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною - сином [PERSON], [INFO], до досягнення ним трирічного віку.

Outcome: approved