Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просили позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні неповнолітнього сина - [PERSON]. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачі зазначили, що з 25 квітня 1998 року [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який на підставі рішення Московського районного суду м.Харкова від 09 квітня 2015 року розірвано. Від даного шлюбу вони мають спільного сина - [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу дитина - [PERSON] залишився проживає за адресою: [ADDRESS], [ADDRESS], разом із батьком, мачухою та сестрою. Дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. В сім'ї склалися стійкі доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, її повноцінному світосприйняттю життя та оточуючих людей. Ввесь час з жовтня 2014 року відповідач життям дитини не цікавиться, не телефонувала, не виявляла бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь у його вихованні, не виконувала обов'язку матері утримувати дитину. Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, не піклується про забезпечення необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, взагалі не спілкується з дитиною, що необхідне для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині до доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання дитиною освіти. Приведене у свою чергу підтверджується відповідними документами. Разом з тим, не виконання відповідачем обов'язку матеріально утримувати дитину підтверджується наявністю заборгованості у розмірі 11046,30 гривень станом на 20.10.2016 по сплаті аліментів встановлених рішенням Харківського районного суду Харківської області від 28.04.2016. Таким чином, у зв'язку з викладеним, позивачі звернулась до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні неповнолітнього сина - [PERSON]. В судовому засідання позивачі [PERSON] та [PERSON], а також їх представник позовну заяву підтримали та просили задовольнити. Відповідач та її представник в судовому засіданні заперечувала проти задоволення вимог заяви, вказавши на її безпідставність та необґрунтованість. При цьому, відповідач вказала, що бажає налагодити відносили зі своїм сином, проте у зв'язку з обставинами, що склали, наразі вона не розуміє, яким чином може це зробити. Представник третьої особи - служби у справах дітей Харківської районної державної адміністрації, в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутність. Суд, вислухавши всіх учасників у справі, показання свідків, оцінивши надані до суду докази й їх сукупності, прийшов до наступного. Судом встановлено, що рішенням Московського районного суду м.Харкова від 09 квітня 2015 року шлюб, зареєстрований 25 квітня 1998 року між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], розірвано. Від шлюбу у сторін є неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.09.2000, видане міським відділом реєстрації актів громадського стану м.Харкова, на підставі актового запису №471. [PERSON], [INFO], мешкає за адресою: [ADDRESS] разом з батьком - [PERSON], дружиною батька - [PERSON], сестрою - [PERSON], про що зазначено в інформації з виконавчого комітету Роганської селищної ради №11-17/454 від 12.12.2016. Звертаючись до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дитини, позивачами надано до суду докази, які на їх думку, вказують на обставини ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, з яких встановлено наступне. У відповідності до відповіді на адвокатський запит від 30.11.2016 адвоката [PERSON] за підписом завідувача поштового відділення [PERSON], до поштового відділення, за адресою: [ADDRESS] поштова кореспонденція на ім'я [PERSON], [INFO], який мешкає [ADDRESS] від його матері - [PERSON] в період з 01.01.2016 до 01.12.2016 не надходила. В книзі запису рекомендованих поштових відправлень і повідомлень запис відсутній. Згідно з інформацією з Амбулаторії загальної практики-сімейної медицини села [PERSON] за вих.№3 від 07.12.2016 отриманої на адвокатський запит від 30.11.2016 адвоката [PERSON], [PERSON], [INFO], на обліку в медичній амбулаторії сімейного лікаря знаходиться з 21.09.2011. Дитина часто, тривало хворіючи на гості респіраторні вірусні інфекції, на диспансерному обліку не перебуває. З 2011 року станом здоров'я та його лікуванням займається тільки батько [PERSON], який мешкає разом зі своїм сином. Мати [PERSON] не приймала участь в лікуванні та оздоровленні дитини. З довідки виданої Харківською гімназією №178 «Освіта» Харківської міської ради Харківської області за вих.№04-09/765-16 від 05.12.2016 вбачається, що [PERSON], [INFO], навчається в Харківській гімназії№178 «Освіта» в 11-А класі. За період навчання в гімназії мати учня не приходила до шкоди, не цікавилась успіхами у навчанні та поведінкою сина, не брала участі у роботі батьківських зборів. Класний керівник підтримує зв'язку з батьком учня. У відповідності до характеристики [PERSON], [INFO], учня 11-А класу Харківської гімназії №178 «Освіта» Харківської міської ради Харківської області (вих.№04-09/766-16 від 05.12.2016), останній навчається в гімназії з восьмого класу. Зарекомендував себе як дисциплінарний учень. Володіє навчальним матеріалом на достатньому та середньому рівні. Навчається не в повну міру своїх сил. Має довільну змішану пам'ять, виявляє конкретне мислення. На уроках уважний. Має добрий загальний розвиток. До виконання громадських доручень ставиться сумлінно. Брав активну участь у роботі учнівського самоврядування. Стриманий, врівноважений, розсудливий учень. Правила поведінки свідомо виконує. Підтримує дружній стосунки з багатьма учнями. Батько приділяє належну увагу вихованню сина, бере участь у проведенні батьківських зборів. Згідно з постановою державного виконавця Харківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Харчишина О.С. від 23.06.2016, відкрито виконавче провадження №51485007 за виконавчим листом №635/9052/15-ц, виданого 28.04.2016 Харківським районним судом Харківської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки - [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки від її заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07.12.2015 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. З листа Головного управління юстиції у Харківській області за вих.№07.02-23/07.02-31/П-257 «Про результати розгляду звернення від 29.06.2016» судом встановлено, що станом на 20.10.2016 за [PERSON] обліковується заборгованість зі сплати аліментів на суму 11046,30 гривень. На приведені вище докази позивачі посилаються як на такі, що вказують на ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню за дитиною - [PERSON]. До суду також було надано копії документів на підтвердження листування з Харківським ВП ГУНП в Харківській області з приводу відкриття кримінального провадження, стосовно подій, які, начебто, мали місце 25 липня 2016 року (акт депутат Малорогаснької селищної ради від 24.01.2017, відповідь з Харківського ВП ГУНП В Харківській області за вих.№5606аз/119-90/01/25-2017 від 22.05.2017, відповідь з Харківського ВП ГУНП В Харківській області від 12.08.2017, заява [PERSON] від 25.07.2016 про притягнення до кримінальної відповідності [PERSON], пояснення [PERSON] від 25.07.2016, висновок за результатами розгляду заяви гр.[PERSON] від 08.08.2016). Однак, суд прийшов до висновку, що дані документи не можуть бути взяті до уваги, адже згідно з висновком від 08.08.2016 вчинення кримінально караного діяння не було підтверджено, порушень громадського порядку не встановлено. Разом з тим, згідно висновку наданого Харківською районною державною адміністрацією Харківської області за вих.№01-19/371 від 01.03.2017 встановлено, що усунення від виконання батьківських обов'язків з боку [PERSON], [INFO], відносно неповнолітнього [PERSON], [INFO], має місце. Виходячи з інтересів [PERSON] [PERSON] районна державна адміністрація вважає доцільне позбавити батьківських прав гр. [PERSON], [INFO], відносно неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у судовому порядку. Суд даючи оцінку даному висновку вказує на те, що в ньому не викладено яким чином служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації з'ясовувала взаємовідносини батьків, їх емоційний і психологічних стан та відношення до участі у вихованні дитини кожного з них. Отже, прийняти до уваги висновок Харківської районної державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав суд не може через неповноту аналізу ситуації. З метою спростування обставин, на які вказують позивачі як на такі, що демонструють ухилення відповідача він обов'язку по вихованню дитини, відповідачем до суду надано докази на підтвердження того, що до розлучення та спільного проживання, нею виконувались всі обов'язки по піклуванню за дитиною, проте після розлучення розпочався психологічний тиск на дитину зі сторони батька, що і стало однією з причин негативного відношення дитини до матері. Як вбачається з інформації з Малороганської ЗОШ І-ІІІ ступенів за вих.№01-27/40 від 23.02.2017 наданої на запит адвоката Харківської обласної колегії адвокатів [PERSON], [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS], у даному закладі навчався з 27.09.2011 (6 клас) по 27.08.2013. Вибув у зв'язку з вступом до Харківської гімназії №178 «Освіта» Харківської міської ради (наказ по школі від 27.08.2013 №14). Мати, [PERSON], за час навчання у школі [PERSON] брала активну участь у вихованні свого сина, піклувалася про всебічний розвито дитини, відвідувала батьківській збори, постійно цікавилась успіхами у навчанні [PERSON], підтримувала зв'язок з класним керівником та адміністрацією шкоди з питань виховання та навчання [PERSON]. У відповідності до відповіді з Харківської гімназії №178 «Освіта» Харківської міської ради за вих.№04-09/93-17 від 17.02.2017 наданого на запит адвоката Харківської обласної колегії адвокатів [PERSON], [PERSON] був зарахований до 8-А класу гімназії 28.08.2013 на підставі заяви батьків [PERSON] та [PERSON], особової справи учня та медичної карти. Раніше він навчався у Малороганській загальноосвітній школі Харківської районної ради Харківської області. Надати інформацію про участь матері у вихованні дитини за період навчання [PERSON] у 2013/2014 н.р. та 2014/2015 н.р. неможливо, у зв'язку з тим, що класний керівник [PERSON] була звільнена у серпні 2015 року. За період навчання в гімназії з 01.09.2015 по січень 2017 року мати учня [PERSON] не приходила до школи, не цікавилась у спіхами у навчанні та поведінкою, не брала участі у роботі батьківських зборів. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] (батьки відповідача) вказали, що дійсно були неодноразові намагання відповідача налагодити зв'язок з рідними дітьми, зокрема, з неповнолітнім сином, в тому числі шляхом телефонних розмов, проте такі намагання супроводжувалися відповідними перешкодами з боку батька дитини. З приводу ж наявної заборгованості зі сплати аліментів, в судовому засіданні судом з'ясовано, що як і у [PERSON] (на утримання неповнолітніх сина і доньки, які мешкають із [PERSON].), так і у [PERSON] (на утримання неповнолітньої доньки, яка мешкає зі [PERSON].) мається заборгованість зі сплати аліментів. Як вказано сторонами в судовому засідання та жодною зі сторін не заперечувалось, розмір заборгованості по сплаті аліментів у кожного майже рівний (з незначною різницею). Суд, проаналізувавши приведені вище докази та приймаючи рішення у даній справі керується наступними положення законодавства України. Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН від 20 листопада 1959 року, як принциповим положенням визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно зі статтею 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. В пункті 16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно роз'яснень, які містяться в абз.2 п.18 приведеної вище постанови Пленуму, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом. Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов'язків. Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так, у п. 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» (від 07.12.2006 року), суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Йохансен проти Норвегії» від 07 серпня 1996 року, п. 78.) Практика Європейського суду з прав людини встановлює акценти, відповідно до яких при розгляді сімейного спору пріоритет мають інтереси дитини над інтересами батьків; діти, народжені у шлюбі, і діти, народжені поза шлюбом, є рівними у своїх правах; будь-яке обмеження, накладене на особисте спілкування у відносинах між батьками та дітьми, повинне ґрунтуватися на належних до справи та обґрунтованих причинах, висунутих для захисту інтересів дитини і для подальшого об'єднання сім'ї. (рішення у справах «Савіни проти України» від 18 грудня 2008року та «МакМайкл проти Сполученого Королівства» від 24 лютого 1995 року). Підсумовуючи викладене вище, суд зазначає, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Матеріали справи дійсно містять докази складних, неприязних стосунків між матір'ю та сином, та наявність загостреної конфліктної ситуації, що створює для відповідача перепони у прийнятті участі у вихованні дитини через неприязні стосунки з колишнім чоловіком, але це не впливає на обсяг обов'язків батьків по відношенню до дитини, а також не може свідчити про свідоме нехтування своїми обов'язками відповідачем. Суд, змістовно підходячи до вирішення даної справи та даючи оцінку всіх зібраним доказам у справі, не вбачає підстав ухилення відповідача від виконання обов'язків по вихованню за дитиною. Враховуючи те, що позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, суд приходить до висновку про відсутність визначених законом підстав для позбавлення батьківських прав [PERSON]. Таким чином, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовної заяви [PERSON], [PERSON] до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Харківська районна державна адміністрація Харківської області про позбавлення батьківських прав слід відмовити.

Outcome: dismissed