Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалися на те, що їм на праві спільної сумісної власності належить житловий будинок [ADDRESS] . Крім позивачів в спірному будинку також зареєстровані відповідачі, які з 2010 року не проживають за місцем реєстрації, є громадянами Російської Федерації та проживають на її території. З урахуванням зазначеного, позивачі просять визнати відповідачів такими, що втратили право користування будинком [ADDRESS] , усунути перешкоди у здійсненні права власності шляхом зняття відповідачів з реєстрації за вказаною адресою та скасувати реєстрацію відповідачів у спірному будинку. Позивачі у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечували. Пояснили, що відповідач [PERSON] та її неповнолітній син [PERSON] у 2010 році виїхали на постійне місце проживання до Російської Федерації, де мешкають разом по теперішній час. Відповідач [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього [PERSON] , згідно з матеріалами справи проживає на території Російської Федерації. У зв`язку із зазначеним, суд звертався із судовим дорученням про надання правової допомоги до компетентного органу Російської Федерації для повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду даної цивільної справи та проведення її опитування щодо позовних вимог. З Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) до суду надійшли документи, складені в ході виконання судового доручення Грибановським районним судом Воронезької області, в яких зазначено, що у зв`язку з повторною неявкою відповідача [PERSON] виконати судове доручення неможливо. Представник відповідача Відділу реєстрації фізичних осіб по Заводському району м. Запоріжжя Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, однак до судового засідання не з`явився, причину своєї неявки суду не повідомив, відзиву не подав, а тому суд прийшов до переконання про можливість розгляду справи за його відсутності. Представник третьої особи - [PERSON] , у поданій заяві просила розглянути справу на розсуд суду. Допитані у судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] , кожен окремо, підтвердили, що відповідач [PERSON] та її неповнолітній син [PERSON] не проживають у будинку [ADDRESS] більше шести років. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 10609347 від 11.05.2006, на підставі договору купівлі-продажу від 27.04.2006, посвідченого державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 4-489, жилий будинок [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] та [PERSON] по Ѕ частині (а.с.6-9). [PERSON] є дружиною [PERSON] з 02.08.1969 року (а.с.5). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Як вбачається із відповідей, наданих на запит суду Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради № 01-71/15473, № 01-71/15472, від 25.09.2019 року відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] з 26.06.2010 по теперішній час (а.с.21,22). Відповідно до копії паспорту громадянки Російської Федерації [PERSON] , [INFO] , остання з 22.02.2017 зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.13), що також підтверджується адресною довідкою від 13.03.2020, наданою відділом МВД Російської Федерації по Терновському району Воронезької області Грибановському районному суду Воронезької області в ході виконання судового доручення. Згідно зі свідоцтвом про народження [PERSON] [NUMBER] , останній народився [INFO] у м. Реутов Московської обл. Росії, матір`ю зазначена [PERSON] (а.с.14). Згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] , [PERSON] 21.07.2012 уклала шлюб з громадянином Росії [PERSON] , зареєстрований відділом ЗАГС Терновського району Воронезької області, актовий запис № 36 (а.с.15). Відповідно до довідки № 1 від 13.08.2019, виданої керівником квартального комітету № 58 Заводського району м. Запоріжжя, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає з жовтня 2013 року (а.с.12). Як вбачається із копії акту обстеження умов проживання від 14.05.2019, складеного головними спеціалістами відділу по Заводському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради у будинку [ADDRESS] проживають і мають постійне місце проживання: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ; [PERSON] разом із дитиною [PERSON] , які зареєстровані за даною адресою, виїхала до Росії шість років тому (а.с.17). Судом встановлено та підтверджується поясненнями допитаних свідків, що відповідачі протягом тривалого часу в спірному будинку не проживають. Вказані обставини свідчать про те, що відповідачі на теперішній час добровільно відмовились від права користування спірним жилим приміщенням. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином судом встановлено, що позивачі є співвласниками вказаного будинку, але їх право щодо володіння своїм майном порушується відповідачами, у зв`язку із чим, суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Разом із цим, позовні вимоги щодо примусового зняття з реєстраційного обліку відповідачів за вказаною адресою задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, рішення суду по справам даної категорії є окремою безпосередньою підставою зняття з реєстрації осіб, які визнані за рішенням суду такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про примусове зняття з реєстрації відповідачів. На підставі викладеного та

Outcome: partial