Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] 04 жовтня 2017 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позову зазначила те, що 13.02.2017 року о 15.45 год. в м. Кривий Ріг, Металургійному районі, по вул. Вокзальна, буд. 47 водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], виїжджаючи з прилеглої території АЗС «ОККО», яка розташована за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Пісочна, 7-а, не виконав вимоги дії знаку 2.1 «Дати дорогу» та не надав дорогу автомобілю [NUMBER], під її керуванням, який рухався по головній дорозі вул. Нікопольське шосе, та допустив з ним зіткнення. В наслідок зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження, це призвело до матеріальних збитків. Постановою суду від 15.03.2017 року відповідача по справі визнано винним за ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 340 грн. На підставі викладеного просить суд стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду в розмірі 94147,07 грн. та моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн. Позивачка [PERSON] до судового засідання не з'явилася, однак надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. В заяві зазначила про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився жодного разу, причину неявки суду не повідомляв. Факт належного повідомлення його судом про час та місце судового засідання, підтверджено письмовими матеріалами цивільної справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, у разі не подання відповідачем відзиву, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким ЦПК України викладено в новій редакції. Згідно пп.9 п.1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, взявши до уваги заяву позивача, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.02.2017 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Daewoo Lanos», д.н. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], та автомобіля [NUMBER], під керуванням водія [PERSON]. Відповідно до постанови Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.03.2017 року [PERSON] було визнано винним у настанні дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 13.02.2017 року, та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. В силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, які встановлені судовим рішенням, не підлягають доказуванню при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Тобто, наявність вини в діях [PERSON] у настанні дорожньо-транспортної пригоди, в даному випадку, встановлена і не підлягає доказуванню. Відповідно рахунку № 799 від 24.03.2017 року розмір матеріальних збитків, завданих в наслідок ДТП, для відновлення пошкодженого автомобіля [NUMBER], склав 128465,00 грн. (а.с.12). Законом України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов'язок власників транспортних засобів застрахувати цивільно-правову відповідальність водіїв, які керують застрахованим транспортним засобом. Відповідно до встановлених судом обставин на час настання дорожньо-транспортної пригоди, тобто на 13.02.2017 року цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована згідно з Полісом АК 0865835, транспортний засіб марки «Daewoo Lanos» д.н. [NUMBER], страхова компанія ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» (а.с.14). Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно з ст. 12 зазначеного вище зазначеного Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. З матеріалів цивільної справи вбачається, що ПрАТ «СК Арсенал Страхування» на користь [PERSON] (суб'єкт господарювання, який займався ремонтом автомобіля позивачки [PERSON]) перераховано страхову виплату [PERSON], акт № 109.00249017-1 від 31.03.2017 року, рахунок № 799 від 24.03.2017 року, суму в розмірі 37112,73 грн., що підтверджено платіжним дорученням № 305 від 03.04.2017 року (а.с.15). За таких умов, не відшкодована сума матеріальної шкоди [PERSON] склала 91342,27 грн. Однак, оскільки відповідно до положень ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), то суд вважає, що сума невиплаченої матеріальної шкоди в розмірі 91342,27 грн. має бути стягнена відповідача [PERSON] в повному обсязі. До того ж, згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з роз'ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до положень ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Outcome: approved