Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до Калинівського районного суду Вінницької області і з позовом до Калинівської міської ради Вінницької області про визначення часток у спільному сумісному майні. В обґрунтування позову послались на те, що позивачам та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 15.10.1993 року виконкомом Калинівської міської ради народних депутатів на підставі розпорядження від 14.10.1993 року № 119 належить квартира [ADDRESS]. Дана квартира зареєстрована за ними у Вінницькому обласному об'єднанні БТІ 01.09.193 року в реєстраційній книзі № 1 за реєстровим номером 22/80, але частки у свідоцтві не визначені. [INFO] року [PERSON] померла і після її смерті відкрилася спадщина у вигляді частки на квартири. Позивачі вказують, що у зв'язку із тим, що під час видачі свідоцтва на право власності на квартиру [ADDRESS] не визначені частки співвласників останні позбавлені можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. Позивачі у судовезасіданні не з'явились, надализаяви, у якіхпросять суд провести розглядсправи за їхвідсутності. Позовнівимогипідтримує у повномуобсязі. Представник відповідача у судовезасідання не з'явився, надав суду заяву про розглядсправи за йоговідсутності. Позоввизнає у повномуобсязі. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положеньцього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх наявними у матеріалах справи письмовими доказами, надавши їм оцінку, приходить до висновку про необхідність задоволення позову виходячи з наступного. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України встановлено, щодо казами є будь-які дані, на підставіяких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які маютьзначення для вирішення справи. Згідно ч. 2 статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чизаперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Судом установлено наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] від 04.07.2013 року [PERSON] померла [INFO] року. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло виданого 15.10.1993 року виконкомом Калинівської міської ради народних депутатів на підставі розпорядження від 14.10.1993 року № 119 [PERSON] та [PERSON] належить квартира [ADDRESS] без визначення часток. Дана квартира зареєстрована за ними у Вінницькому обласному об'єднанні БТІ 01.09.193 року в реєстраційній книзі № 1 за реєстровим номером 22/80. Відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. А згідно ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разіподілу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смертіспіввласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що частки [PERSON] та [PERSON] є рівними та становлять по ? кожного. За таких обставин, позов підлягає частковому задоволенню із визначенням за [PERSON] та [PERSON] по ? частки квартири [ADDRESS]. Щодо вимоги про визначення за [PERSON] ? частки квартири [ADDRESS] суд вважає позов у цій частині необґрунтованим оскільки, станом на день розгляду справи остання не набула права власності на зазначену квартиру. На підставівикладеного та

Outcome: partial