Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять здійснити тлумачення заповіту, складеного 07 березня 2000 року на імя [PERSON], Ноур [PERSON] Василісою Микитівною, померлою 17 липня 2005 року, як такого, що дає [PERSON], [PERSON] право на спадкування земельної ділянки площею 3,19 га, кадастровий номер земельної ділянки 5120689500:01:001:0170 на території Шляхівської сільської ради Балтського району Одеської області згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД №065180, виданого на підставі розпорядження Балтської районної державної адміністрації Одеської області від 18 червня 2004 року №267/А-2004, визнати за ними по ? частині кожному право власності на вище вказану земельну ділянку, стверджуючи, що [PERSON] мала право на земельну частку (пай) на території Шляхівської сільської ради Балтського району Одеської області згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД-03 №0100136, виданого на підставі рішення Балтської районної державної адміністрації від 30 квітня 1996 року №224. За свого життя, 07 березня 2000 року, [PERSON] у Шляхівській сільській раді Балтського району Одеської області склала заповіт, реєстр №116, в якому заповіла своїм дочці [PERSON] та сину [PERSON] належний їй сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД-03 №0100136, виданий на підставі рішення Балтської районної державної адміністрації від 30 квітня 1996 року №224. В серпні 2004 року [PERSON] замість сертифікату на право на земельну частку (пай) отримала на своє імя встановленого зразка державний акт на право власності на земельну ділянку площею 3,19 га серії ОД №065180, але, після цього змін до заповіту вона не внесла, вважаючи, що різниці між сертифікатом на право на земельну частку (пай) і державним актом на право власності на земельну ділянку не існує. 17 липня 2005 року [PERSON] померла. Після її смерті спадщину, як спадкоємці за заповітом, фактично прийняли її діти [PERSON] та [PERSON], так як доглядали матір, поховали її, але, отримати встановленим порядком свідоцтво про право на спадщину за заповітом вони не змогли по причині того, що у заповіті предметом спадкування вказано сертифікат на право на земельну частку (пай), а в спадкоємців на руках перебував державний акт на право власності на земельну ділянку. 26 січня 2014 року спадкоємець [PERSON] померла. Спадщину після її смерті, як спадкоємець першої черги за законом, фактично прийняв її син [PERSON], але по причині того, що його матір своєчасно не оформила спадщину у вигляді ? частини земельної ділянки після смерті [PERSON], йому відмовлено у нотаріальній конторі у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Вказані вище обставини позбавили позивачів права на спадкове майно у вигляді ? частин земельної ділянки кожному, з приводу чого вони змушені звернутися до суду з позовом, надали суду заяви, в яких свої позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просять розглянути справу без їх участі. Представник відповідача до судового засідання не зявився, але надіслав на адресу суду заяву, в якій позов визнав у повному обсязі, заперечень до заявлених вимог не має, просить справу розглянути за його відсутності у відповідності з вимогами законодавства України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що мати позивача [PERSON] (баба позивача [PERSON]Ю.) [PERSON] мала право на земельну частку (пай) на території Шляхівської сільської ради Балтського району Одеської області згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД-03 №0100136, виданого на підставі рішення Балтської районної державної адміністрації від 30 квітня 1996 року №224, вище вказаний сертифікат на право на земельну частку (пай) [PERSON] у Шляхівській сільській раді Балтського району Одеської області 07.03.2000 року в рівних частках заповіла своїм дітям [PERSON], [PERSON] (заповіт посвідчений секретарем Шляхівської сільської ради Балтського району Одеської області, реєстр №116, заповіт ніким не змінено і не скасовано), в серпні 2004 року взамін сертифікату на право на земельну частку (пай) [PERSON] отримала встановленого зразка державний акт на право власності на земельну ділянку серії ОД №065180, але, після цього вона, по причині юридичної неосвіченості, не внесла змін до заповіту, вважаючи, що різниці між сертифікатом на право на земельну частку (пай) і державним актом на право власності на земельну ділянку не існує, що вказана обставина не є суттєво важливою при здійсненні права спадкування, заповіт в частині інших питань вона не змінювала і не скасовувала, будучи людиною похилого віку, не маючи юридичної освіти, вона не могла передбачити, що з отриманням державного акту заповіт буде недійсним, не бажала настання таких наслідків, в іншому випадку вона б скасувала заповіт, а як зазначалося вище - відомостей про зміну або скасування заповіту суд не має. Після смерті [PERSON], померлої 17.07.2005 року, спадщину, як спадкоємці за заповітом, фактично прийняли її діти [PERSON] та [PERSON], так як доглядали матір, поховали її, але, отримати встановленим порядком свідоцтво про право на спадщину за заповітом вони не змогли по причині того, що у заповіті предметом спадкування спадкодавцем вказано сертифікат на право на земельну частку (пай), а у спадкодавців на руках перебував державний акт на право власності на земельну ділянку. Після смерті спадкоємця [PERSON], померлої 26.01.2014 року, спадщину, як спадкоємець першої черги за законом, фактично прийняв її син [PERSON], але по причині того, що його матір своєчасно не оформила спадщину у вигляді ? частини земельної ділянки після смерті [PERSON], йому відмовлено у нотаріальній конторі у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Таким чином, шляхом оцінки наданих доказів, суд дійшов висновку, що заповіт, складений [PERSON] 07.03.2000 року на сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД-03 №0100136, поширюється і на державний акт на право власності на земельну ділянку серії ОД №065180, виданий на підставі розпорядження Балтської районної державної адміністрації Одеської області від 18 червня 2004 року №267/А-2004, що позивачі, як спадкоємці за заповітом, першої черги за законом мають законне право володіти, користуватися, розпоряджатися спадковим майном у вигляді вище вказаної земельної ділянки. На підставі викладеного,

Outcome: approved