overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

Позивачі свої вимоги мотивують тим, що 06.04.2015 року помер [PERSON] якій є чоловіком [PERSON] та батьком [PERSON] й [PERSON] В 1963 році за рахунок спільних коштів подружжя [PERSON] було придбано будинок № 6 по провулку Дунайському в м. Суми, частину якого 1986 році вони продали, а 64/100 частини будинку залишилися у власності подружжя, але оформлений будинок був померлого. Зазначили, що вказана частка будинку є спільної сумісною власністю [PERSON] та померлого [PERSON] Вони є єдиними спадкоємцями померлого, які прийняли спадщину, але не можуть оформити спадкові права, оскільки було втрачено оригінал правовстановлюючого. Тому просять визнати за ними в рівних частках (по 32/300 частині кожному) право власності на спірний будинок в порядку спадкування за законом, а за позивачем [PERSON] також визнати право власності на 32/100 частини будинку як частку у спільному майні подружжя. Відповідач та 3-я особа повідомлені про час та місце розгляду справи, але до суду не зявилися. Заслухавши пояснення позивачів, дослідивши подані суду докази, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 19.10.1959 року перебували у зареєстрованому шлюбі. 23.07.1963 року подружжям [PERSON] за рахунок спільних коштів було придбано будинок по провулку Дунайському в м. Суми, але покупцем за вказаним договором було вказано [PERSON] Після відчуження частини будинку, [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на 64/100 частин будинку № 6 по провулку Данайський в м. Суми. Наведені вище обставини підтверджуються копією договору купівлі-продажу, копією свідоцтва про право власності та довідками Управління комунального майн та власності СМР з яких вбачається, що власником 64/100 частин спірного будинку є [PERSON] Згідно зі ст. 22 КпШС України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є спільної сумісною власністю, а тому позивачка [PERSON] та її чоловік [PERSON] мають право на ? частину спірного обєкта нерухомості кожен, тобто кожен з них має право на 32/100 частини будинку.. З матеріалів справи вбачається, що 06.04.2015 [PERSON] помер, а спадкоємцями померлого в рівних частках є його діти [PERSON] та [PERSON], а також його дружина [PERSON]. До складу спадщини померлого входить 32/100 частини спірного будинку. Позивачі як спадкоємці померлого за законом не можуть оформити спадщину, оскільки втрачено оригінал правовстановлюючого документу свідоцтва про право власності на частину будинку, якій виданий замість договору купівлі-продажу. Наведені вище обставини підтверджуються копією спадкової справи, копіями свідоцтв про народження, одруження та розірвання шлюбу, а також постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Правовідносини склалися між сторонами врегульовані ст. 22 КпШС України, ст. ст. 1220, 1258, 1261, 1268, 1269 ЦК України Таким чином, суд вважає що права позивачів порушені і підлягають захисту, а тому їх вимоги суд вважає за необхідне задовольнити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-06 00:00:00

Позивачі свої вимоги мотивують тим, що [INFO] помер їх батько [PERSON] , який проживав у не приватизованій квартирі за адресою: [ADDRESS] разом з ними. Батько винаймав вище вказану квартиру на підставі ордеру № 4072 від 27.11.1990р. За весь час проживання в зазначеній вище квартирі батько не скористався своїм правом приватизувати квартиру. Зі смертю батька виникла необхідність зміни договору найму житлового приміщення, визнання позивача наймачем житлового приміщення, просять змінити договір найму житлового приміщення - квартири [ADDRESS] Суми та зобов`язати відповідача укласти з ними договір найму житлового приміщення-квартири [ADDRESS] . Представник позивачів - адвокат Новіков С.П. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав відзив, в якому зазначив, що позивачі не зареєстровані у спірній квартирі, в ній зареєстровані дружина померлого наймача [PERSON] та її дочка [PERSON] , а тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. (а.с.13, 66-67) Суд, заслухавши представника позивачів, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивачів - [PERSON] , який був зареєстрований та проживав у не приватизованій квартирі за адресою: [ADDRESS] , в якій також зареєстровані його дружина [PERSON] та її дочка [PERSON] на підставі ордеру № 4072 від 27.11.1990р (а.с. 4, 5, 6, 50). Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання [PERSON] , вона зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Також, суду не надано було паспорт громадянина України [PERSON] , з якого б убачалося місце її реєстрації в квартири [ADDRESS] , проживання в певний період часу на підтвердження доводів, зазначених у позові. Крім цього, не надано суду як один із доказів свідоцтво про одруження (інший документ), з якого б убачалося, що [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » і що це є одна і та ж особа. Слід зазначити, що [PERSON] також суду не надано жодних доказів на підтвердження реєстрації та місця проживання за адресою: [ADDRESS] . Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивачами взагалі жодними доказами не доведено факту реєстрації, спільного проживання з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , і те, що користувалися житлом як члени сім`ї наймача, сплачували комунальні платежі, вели сумісне господарство, а тому, виходячи з вищенаведеного, у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-27 00:00:00

Позивачі свої вимоги мотивують тим, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є позивачі по справі, але в установлений законом строк [PERSON] та [PERSON] не звернулися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, оскільки останні дізналися про існування спадкового майна лише в червні 2019 року. На даний час позивачі просять визначити їм додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , оскільки строк вони пропустили з поважних причин. В судове засідання позивачі не з`явилися, від них надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник Юнаківської сільської ради Сумського району до суду також не з`явився, направивши заяву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечував. Приватний нотаріус Бирченко Ю.В. до суду не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 16). Після її смерті залишилось спадкове майно. Позивач [PERSON] є донькою померлої [PERSON] , тобто є спадкоємцем за законом (а.с. 18, 20). Позивач [PERSON] є донькою померлого сина [PERSON] (який помер [INFO] ), відповідно є онукою померлої [PERSON] і є спадкоємцем за законом після смерті останньої (а.с. 19. 21-23). Позивач, як спадкоємці за законом у червні 2019 року звернулися до приватного нотаріуса Сумського районного нотаріального округу Бирченко Ю.В. з заявами про прийняття спадщини, але у прийнятті заяви було відмовлено в зв`язку з пропуском встановленого строку на прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду за визначенням додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 24). Позивачі пояснюють причину пропуску строку для звернення з заявою тим, що вони дізналися про існування спадкового майна лише в червні 2019 року. Відповідно до ч. 3 ст.1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. За наведених обставин суд вважає, що позивачами строк для прийняття спадщини був пропущений з поважних причин, а тому відповідно до ст. 1272 ЦК України їм необхідно визначити додатковий строк в два місяці, достатній для подання ними заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

Позивачі свої вимоги мотивують тим, що [INFO] померла їхня матір [PERSON], і після її смерті залишилося не житлове приміщення (кімната ліфтера) за адресою [ADDRESS], яке надавалося їй та позивачам для проживання керівником ВЖРЕУ-3, в якому матір працювала двірником. Таким чином, позивачі користуються цим приміщенням безперервно, на законних підставах протягом 11 років, тому просили визнати за ними право власності в порядку набувальної давності на зазначене нерухоме майно - квартиру [ADDRESS], загальною площею 29,35 кв. м в рівних частках за кожним позивачем. В судовому засіданні позивачі підтримали позовні вимоги. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, в письмовій заяві просив розглянути справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачів, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.7). Позивачі у справі - [PERSON], [PERSON] є доньками померлої [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження (а.с.5, 6). За життя померлій [PERSON], як працівнику ВЖРЕУ-3, та її дітям було надано в користування не житлове приміщення (кімната ліфтера) за адресою [ADDRESS], в якому позивачі проживають з 2003 р. до теперішнього часу. Відповідно технічного паспорту та довідки-характеристики, вартість даної квартири б/н складає 70217 грн., загальна площа - 29,35 кв. м. Квартира знаходиться на 2-му поверсі 14- поверхового будинку, складається з однієї кімнати, кухні, коридору, гардеробної та санвузла, обладнана лоджією. (а.с.8-10). Правовідносини, що склалися, врегульовані Цивільним кодексом України в редакції 2004 року, оскільки згідно з п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим кодексом. Відповідно до ст. 344 ЦК України визнається, що особа, яка добровільно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно, якщо інше не встановлено цим кодексом. Право власності на це майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

Позивачі свої вимоги мотивують тим, що [INFO] року померла їх мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на належне померлій майно в тому числі на кооперативну квартиру [ADDRESS]. Вони є єдиними спадкоємцями померлої, які прийняли спадщину, але не можуть оформити спадкові права, оскільки за життя їх мати не зареєструвала право власності на кооперативну квартиру, за яку померлою в повному обсязі було сплачено паєнакопичення. Тому просять визнати за ними в рівних частках (по ? частині кожному) право власності на трьохкімнатну квартиру [ADDRESS] загальною площею 63,45 кв.м. вартістю 115961 грн. в порядку спадкування за законом після смерті матері. В судовому засіданні позивачі та їх представник позивачів позов підтримали. Інші сторони в судове засідання не з'явилися, суд вважає за можливе провести розгляд справи за їх відсутністю, оскільки вони повідомлені про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про власність» (якій втратив чинність в 2007 році та був чинним на час виникнення спірних правовідносин) - Член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. [PERSON] є власником кооперативної квартири [ADDRESS] загальною площею 63,45 кв.м. та вартістю 115961 грн, що підтверджується довідкою ЖБК про сплату паєнакопичення, вартість квартири та її технічні характеристики. Також встановлено, що за життя [PERSON] не отримала правовстановлюючих документів на квартиру. [INFO] року [PERSON] померла, а спадкоємцями померлої в рівних частках є її діти - позивачі у даній справі. Вказані висновки суду підтверджуються копією світова про смерть [PERSON], копіями свідоцтв про народження позивачів, довідкою про проживання позивачів разом з померлою на час її смерті, повідомленням нот контори про відсутність спадкової справи після [PERSON] Позивачі як спадкоємці померлої [PERSON] за законом не можуть оформити спадщину, оскільки померла за життя не оформила правовстановлюючі документи на квартиру. Правовідносини склалися між сторонами врегульовані ст. ст. 1220, 1258, 1261, 1268, 1269 ЦК України Таким чином, суд вважає що права позивачів на отримання спадщини порушені і підлягають захисту, а тому їх вимоги суд вважає за необхідне задовольнити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Позивачі свої вимоги мотивують тим, що [INFO] р. померла [PERSON], вона являється матір'ю позивачів, які є спадкоємцями першої черги після її смерті, оскільки заповіту вона не склала. При зверненні до нотаріальної контори для прийняття спадщини - отримали відмову, оскільки за життя [PERSON] не оформила право власності на майно, а саме квартиру [ADDRESS], яке їй належало на підставі рішення членів ЖБК № 63 «Домобудівельник-3» від 18.08.1985 р. та ордеру №2359 , факту повної сплати членських внесків, тому просять визнати право власності на вказане майно в порядку спадкування. В судове засідання сторони не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивачів надійшла заява про розгляд справи без участі позивачів та його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому не заперечує проти визнання за позивачами права власності на дану земельну ділянку та просить розглянути справу без участі його представника. Представник 3-ї особи просить слухати справу в їх відсутність. В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.11), [PERSON] є матір'ю позивачів [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження ( а.с.9-10). Після її смерті відкрилася спадщина, а саме на квартиру [ADDRESS], яка належала їй на підставі рішення членів ЖБК №63 «Домобудівельник-3» від 18.08.1985 р. № 9, ордеру на житлове приміщення № 2359 ( а.с.20) та факту сплати членських внесків, що підтверджується довідкою житлово-будівельного кооперативу №63 «Домобудівельник-3» від 04.02.2014 р. № 182 ( а.с.19). Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В статті 316 цього Кодексу зазначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. У відповідності до ч. 5 ст. 11 Цивільного кодексу України, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. За таких обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а тому необхідно визнати за [PERSON], [PERSON] право власності в рівних частках по ? кожному на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за померлою [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

Позивачі свої вимоги мотивують тим, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані в квартирі [ADDRESS] в м.Суми, але фактично ніколи не мешкали у вказаному житловому приміщенні, в кінці 2010 року відповідачі виїхали до м.Барселона, Іспанія і з того часу не з'являлися у вказаній квартирі. Тому просить визнати відповідачів таким , що втратили право користування житлом, для того, щоб в повній мірі реалізувати своє право власності на квартиру. В судове засідання не з'явилися учасники процесу, про час розгляду справи повідомлялися належним чином. В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: Судом встановлено, що відповідачі [PERSON], [INFO], [PERSON],[INFO], [PERSON],[INFO], є зареєстрованими за адресою: [ADDRESS], що підтверджується відміткою в паспортах про реєстрацію та довідкою наданою ТОВ «Оселя» (а.с. 10-13). Однак, за вказаною адресою вони не проживають з 2010 р., не сплачують комунальні платежі, їх речей в квартирі немає. Відповідачі в квартирі не проживають без поважних причин понад 6 місяців. Відповідно до вимог ст.ст. 71, 72 ЖК України, якщо особа без поважних причин не проживає в житловому приміщенні понад 6 місяців, ця особа за рішенням суду визнається такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Таким чином встановлено, що відповідачі понад встановлений законодавством 6-місячний строк не мешкають у спірній квартирі без поважних причин, позивачами не чиняться перешкоди у здійснені ними права власності на квартиру, тому їх слід визнати такими, що втратили право на користування спірним жилим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

Позивачі свої вимоги мотивують тим, що вони є власниками квартири [ADDRESS]. У вказаній квартирі також зареєстрований колишній співмешканець [PERSON] - [PERSON]. Зазначили, що відповідач наприкінці квітня 2013 року забрав свої речі, залишив житлове приміщення та з того часу у ньому не мешкає та не бере участі в його утриманні. Тому просять визнати відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщення. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилися, подала клопотання про розгляд спрви за її відсутністю. Представник 3-ї особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений. Відповідач повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, але до суду не з'явився. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази подані сторонами, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. Судом було встановлено, позивачі є співвласниками квартири [ADDRESS] (а.с. 10). У вказаній квартирі зареєстрований, поряд з іншими особами, відповідач, що підтверджується довідкою (а.с. 11). Як зазначив у судовому зсіданні представник позивача, відповідач є колишнім співмешканцем позивача [PERSON], з якою вони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Також встановлено, що у квітні 2013 року відповідач забрав свої речі та проживати у спірному житловому приміщенні перестав. З травня 2013 року у спірному житловому приміщенні відповідач без поважних причин не мешкає, що підтверджується актами (а.с. 12, 13) та поясненнями позивача та свідків [PERSON], [PERSON]. Відповідно до положень ст. 405 ЦК України - Члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Правовідносини, що виникли між сторонами є житловими та цивільними і врегульовані ст. 405 ЦК України. Таким чином, суд вважає, що згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України відповідач втратив право користування спірним житловим приміщення, а тому вимоги позивача в даній частині підлягають задоволенню.

Outcome: approved