Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом, який уточнили та яким просили визнати за ними як спадкоємцями за законом першої черги право власності в рівних частках за кожним (тобто по 1/2 частині) на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], що належала померлому [INFO] [PERSON], мотивуючи тим, що нотаріальною конторою їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із тим, що відсутня будинкова книга і неможливо встановити місце відкриття та факт прийняття спадщини іншими спадкоємцями померлого першої черги, а також державна реєстрація права власності на квартиру за правовстановлюючим документом - дублікатом свідоцтва про право особистої власності № 175, виданим 09 грудня 2013 року виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради Одеської області , не була проведена за [PERSON]. В судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] уточнені позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти задоволення позову. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності від 10.01.1993 року за № 733, виданого виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради народних депутатів на підставі розпорядження виконавчого комітету міської ради народних депутатів від 30.12.1992 року за № 362, належала квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], що також підтверджено довідкою наданою КП «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 14.03.2014 року за № 50. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17.11.2005 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області [PERSON] помер [INFO]. Відповідно до ст. ст. 1216,1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS]. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено витягом зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 36555595 від 07.02.2014 року, згідно якого, інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - дружина [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 19.10.1999 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ізмаїльської міської ради Одеської області; - син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 19.03.2002 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського управління юстиції в м. Севастополі та свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 21.03.1995 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ізмаїльської міської ради народних депутатів Одеської області, згідно якого, [PERSON] після реєстрації шлюбу змінив прізвище на «[PERSON]». - син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05.10.1995 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ізмаїльської міської ради народних депутатів Одеської області. Інших спадкоємців, які заявляли свої права на спадкове майно, немає. Згідно ч. 4 ст. 1268 ЦК України, малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу Судом встановлено, що позивач [PERSON], [INFO] на час відкриття спадщини після смерті [PERSON], а саме [INFO] був малолітньою особою, а тому вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ч. 4 ст. 1268 ЦК України. [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] разом із спадкодавцем не проживав та до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини не подавав, тобто вважається таким, що не прийняв спадщину відповідно до ст. ст. 1268, 1269 ЦК України Статтею 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. [PERSON] діючи від свого імені та від імені та в інтересах малолітнього [PERSON], як спадкоємиця першої черги після смерті [PERSON] у передбачений строк звернулась Ізмаїльської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджено в витягом зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину за № 36555632 від 07.02.2014 року, тобто вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України. Письмовою відповіддю наданою державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори від 07.02.2014 року за № 272/2-21 позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із тим, що відсутня будинкова книга і неможливо встановити місце відкриття та факт прийняття спадщини іншими спадкоємцями померлого першої черги, а також державна реєстрація права власності на квартиру за правовстановлюючим документом - дублікатом свідоцтва про право особистої власності № 175, виданим 09 грудня 2013 року виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради Одеської області не була проведена за [PERSON]. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved