Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

Позивачі звернулися із позовом до суду та просять стягнути з відповідача [PERSON] на їх користь по 93930 гривень боргу кожному з позивачів. Також просять стягнути з відповідача понесені витрати по сплаті судового збору по 939 гривень 30 копійок на користь кожного з позивачів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18.07.2020 між позивачами та відповідачем були укладені договори позики шляхом написання розписок. Відповідно до укладених договорів [PERSON] взяв в борг у [PERSON] та [PERSON] грошові кошти в еквіваленті по 3350 дол США у кожного, які зобов`язався повернути до 30.11.2020. Станом на час звернення до суду, відповідач грошові кошти, отримані в борг не повернув, направлену на його адресу претензію з вимогою про повернення боргу, залишив без уваги та реагування. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання на виклик суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзиву на позову заяву не надав. У зв`язку з цим, відповідно до вимог ст.ст.280, 281 ЦПК України, судом ухвалено здійснювати заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивачів [PERSON] та [PERSON] , дослідивши матеріали справи, та оцінивши їх в сукупності, суд дійшов наступного висновку. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору. Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Стаття 1047 ЦК України передбачає, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Розписка про отримання у борг грошових коштів за своєю правовою природою є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладання, так і умови договору. Письмова форма договору позики, з огляду на його реальний характер, є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Відповідно до наданих позивачами в судовому засіданні розписок від 18.07.2020, написаних відповідачем [PERSON] власноручно, останній взяв в борг у [PERSON] та у [PERSON] грошові кошти в розмірі в еквіваленті по 3350 доларів США у кожного з позивачів та зобов`язався їх повернути в строк до 30.11.2020. Проте, відповідач [PERSON] не виконав взятих на себе зобов`язань, та не повернув суму боргу в обумовлений термін, незважаючи на неодноразові звернення позивачів з цього приводу. Так, 01.12.2020 на ім`я [PERSON] [PERSON] було направлено претензію про повернення коштів в розмірі 3350 доларів США або еквівалента в гривнях, що становить 95475 гривень. Вказане поштове відправлення, відповідно до повідомлення Укрпошти від 06.01.2021, було вручене адресату 11.12.2020. Аналогічну претензію 01.12.2020 було направлено на ім`я відповідача [PERSON] , яку згідно з копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, було вручено особисто [PERSON] 08.12.2021. Із вказаних \~боргових розписок вбачається наявність між сторонами боргових зобов`язань у вигляді договору позики, за змістом якого відбулась передача відповідної суми коштів від позивачів до позичальника. Позичальник\~- відповідач [PERSON] у добровільному порядку суми боргу за розписками не повернув, а отже зобов`язання належним чином не виконано. Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених законом або договором. Статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа, кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Отже, наявність оригіналу боргової розписки у позивача, кредитора, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. Згідно з ч.3 ст.1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. У відповідності до ст. 533 ЦК України, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за відповідним курсом відповідної валюти на день платежу. Згідно з\~ч.1\~ст.\~13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 78 ЦПК України визначено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Отже, враховуючи вище викладене, а також те, що боргові розписки від 18.07.2020 підтверджують факт укладення договору позики, а відтак і отримання коштів [PERSON] та виникнення у нього обов`язку в їх поверненні, який він не виконав, зважаючи на те, що оригінали боргових розписок знаходились у позивачів по справі, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості за договорами позики. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому стягненню з відповідача підлягає судовий збір по 939 грн 30 коп. на користь кожного з позивачів

Outcome: approved