Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-26 00:00:00

Позивачка 12 лютого 2020 року звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку в розмірі 58510 грн. 56 коп. Свої вимоги мотивує тим, що вона з 22.10.2007 року працювала на різних посадах ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА», а 30 жовтня 2018 року була звільнена з роботи за власним бажанням відповідно до ст.38 КЗпП України згідно наказу № 584-к від 30.10.2018 року. У день звільнення відповідач не провів з нею повного розрахунку, у зв`язку з чим вона була змушена звернутися до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості по заробітній платі та рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 30 жовтня 2019 року з ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА» на її користь стягнуто 15550 грн. 94 коп. заборгованості по невиплаченій заробітній платі з урахуванням сплачених обов`язкових податків та зборів. Вказане рішення суду було виконане 04 лютого 2020 року. На підставі ст.117 КЗпП України просить стягнути з ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА» на її користь середній заробіток у зв`язку із затримкою проведення розрахунку при звільненні за період з 30.10.2018 року по 04.02.2020 року в розмірі 58510 грн. 56 коп. без врахування обов`язкових податків та зборів із розрахунку: 185,16 грн. середньоденний заробіток х 316 робочих днів. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 13 лютого 2020 року справу прийнято до розгляду та відкрито у ній провадження, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Представник відповідача, діючи на підставі довіреності від 08.01.2020 р., 02.03.2020 року подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позов визнав частково, зазначивши, що позивачці до виплати підлягає сума у розмірі 5702,28 грн., а розбіжність між сумою зазначеною позивачкою і довідкою №27 від 25.02.2020 року пов`язана з тим, що останньою в розрахунок взято день фактичного зарахування коштів на її рахунок, а не день перерахування відповідачем коштів до ВДВС. Із врахуванням наведеного, вважає, що оскільки кошти перераховані позивачці несвоєчасно після надходження у ВДВС не з вини підприємства, тому підстав стягувати середній заробіток за затримку виплати заробітної плати за цей день немає, просив позов задоволити частково. У зв`язку із тим, що відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. У відповідності до ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Статтею 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Як встановлено судом, позивачка з 22.10.2007 року працювала на різних посадах ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА». 30 жовтня 2018 року вона була звільнена з роботи за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України, згідно наказу №584-к від 30.10.2018 року /а.с. 7-8/. З матеріалів справи вбачається, що при звільненні [PERSON] не було виплачено всіх сум, що належали їй від ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА», що також підтверджується довідкою №326 від 12.09.2019 року, згідно якої заборгованість ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА» перед [PERSON] становить 15550 грн. 94 коп., а середньоденний заробіток складає 185 грн. 16 коп./ а.с.9/. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 30 жовтня 2019 року з Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» стягнуто на користь [PERSON] 15550 грн. 94 коп. заборгованості по невиплаченій заробітній платі, з урахуванням вже сплачених обов`язкових податків та зборів. Дана обставина встановлена рішенням суду і додаткового доведення не потребує. Згідно ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як вбачається із роз`яснень, даних у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, якщо роботодавець не доведе відсутності у цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. На підставі п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМ України від 08.02.1995р. №100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Відповідно до п. 8 цього Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). Відповідач не надав суду жодних доказів відсутності вини підприємства у невиплаті належних позивачці при звільненні сум і навпаки визнав обставини позову. Однак, розраховуючи суму, яка підлягає до стягнення, суд приходить до наступного висновку. З платіжного доручення ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» № 174 від 21 січня 2020 року вбачається, що ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» перерахувало на рахунок Залізничного ВДВС ГТУЮ у Львівській області кошти у розмірі 17256 грн. 03 коп. за виконавчим провадженням №60888078 від 18.12.2019 р., в тому числі 15550 грн. 94 коп. заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] , 1555,09 грн. виконавчий збір та 150 грн. витрати на проведення виконавчих дій. Таким чином, слід вважати, що станом на 22.01.2020 р. відповідач ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» провів повний розрахунок із позивачкою і виплатив їй всю заборгованість із заробітної плати, яка належала їй до виплати при звільненні. Згідно довідки №27 від 25 лютого 2020 року, виданої Державним підприємством «Львівський державний завод «ЛОРТА», середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 185 грн. 16 коп., а середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 30 жовтня 2018 року по 22 січня 2020 року за 308 робочих днів становить 57029 грн. 28 коп. Даний розрахунок проведений у відповідності до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМ України. Таким чином, затримка розрахунку при звільненні [PERSON] існувала у період з 31.10.2018 р. по 22.01.2020 р, а отже 308 робочих днів. Виходячи із наведеного, до стягнення підлягає сума у розмірі 57029,28 грн. /із розрахунку 308 днів х 185,16 грн. середньоденна заробітна плата/. Суд критично оцінює пояснення позивачки про те, що її середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30.10.2018 р. до 04.02.2020 р. становить 58510 грн. 56 коп. без урахування податків та зборів, оскільки наведене спростовується платіжним дорученням ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» № 174 від 21 січня 2020 року. Виходячи з наведеного та враховуючи, що позивачка перебувала у трудових відносинах із відповідачем і в день звільнення їй не були виплачені належні від підприємства суми, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 57029 грн. 28 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30 жовтня 2018 року по 22 січня 2020 року, без урахування податків та інших обов`язкових платежів. Оскільки позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 819 грн. 51 коп. (57029,28:58510,56 х 840,80= 819,51 грн.).

Outcome: partial