Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з вказаним позовом до [PERSON] та свої уточнені позовні вимоги мотивують тим, що вони 06.11.2010 року на підставі договору купівлі продажу придбали 43100 частини будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] Придбана частина житлового будинку становить квартиру № 1 загальною площею 39,7 кв. м. Квартира має відокремлений вхід. З надвірних будівель фактично було придбано і фактично користуються сараєм піл літерою «Д». Всі інші надвірні будівлі належать [PERSON] Долі позивачів в придбаній частині будинку є рівними і їм належить - [PERSON] 43200 частки, [PERSON] - 43200. Між ними і відповідачкою виникають спори щодо порядку володіння і користування домоволодінням. На цей час згоди співвласників на спільне користування житловим будинком не має. Просили поділити домоволодіння [ADDRESS] та виділити в натурі у спільну часткову власність, відповідно до часток, які мали місце в спірному домоволодінні до його розподілу, як окремий об'єкт нерухомого майна: [PERSON] - ? частин, [PERSON] - ? частин, згідно варіанту № 1 (додаток № 1 - варіант розподілу будинку, додаток № 2 - варіант розподілу надвірних будівель) поділу домоволодіння, запропонованого у висновку судової будівельно-технічної експертизи № 10/14(30/13) від 31.03.2014 року, а саме: з житлових будівель - літера за планом А-І: коридор 1-2, площею 3,5 кв.м., кухня 1-3, площею 12,0 кв.м., житлова кімната 1-4, площею 24,2 кв.м., загальною площею 39,7 кв.м.; з надвірних будівель: ганок кр, ? погребу п/г, сарай «Д», сарай «И», припинивши право спільної часткової власності на домоволодіння з [PERSON] Крім того, просили зобов'язати [PERSON] не чинити перешкод в користуванні належним сараєм «Д» та зобов'язати її перебудувати дах сараю-кухні літ «Б» таким чином, щоб дах не знаходився над належним їм сараєм «Д» та вода з даху кухні не попадала на сарай. У судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON] уточнені позовні вимоги з наведених підстав підтримали. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] проти задоволення позову заперечували, вказали що з вказаним позовом не погоджуються і вважають, що у черговий раз позивачі бажають порушити її право власності на 57/100 частин домоволодіння [ADDRESS]. 57/100 частин вказаного вище домоволодіння належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадкування за заповітом від 27.12.1985 року. Що стосується вимог позивачів щодо усунення перешкод у користуванні їх сараєм, то ці вимоги є незаконними, а описані у позові обставини не відповідають дійсності. Зазначили, що фактично жодним чиним сарай Б (літня кухня) позивачам не перешкоджає. Вона побудована ще у 1976 році і її розміри з того часу не збільшувались. На даху літньої кухні встановлені металеві відливи, які направляють талі та дощові води у підставлену металеву діжку і цією водою відповідачка поливає город, вона сама не зацікавлена у тому, щоб вода збігала з даху на сарай позивачів, який фактично перебуває в аварійному стані і використовується позивачами виключно для збереження різного непотребу. Просили відмовити в задоволенні пред'явленого позову. Суд, заслухавши пояснення сторін та представника [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, надані сторонами на засадах змагальності і диспозитивності, оглянувши оригінали окремих документів та проаналізувавши всі докази в їх сукупності, приходить до висновку про те, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних обґрунтувань. Судом встановлено, що будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності: [PERSON], [PERSON] - на підставі договору купівлі продажу від 06.11.2010 року 43100 частин житлового будинку з надвірними будівлями в рівних частинах кожному; [PERSON] - 57/100 частин вказаного вище домоволодіння на підставі свідоцтва про право на спадкування за заповітом від 27.12.1985 року. Зазначені обставини підтверджуються: договором купівлі продажу від 06.11.2010 року, витягом з державного реєстру правочинів, реєстраційним посвідченням від 10.11.2010 року, витягом про державну реєстрацію прав КП «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» від 10.11.2010 року, технічним паспортом на житловий будинок [ADDRESS], свідоцтвом про право на спадок по заповіту від 27.12.1985 року, матеріалами інвентарної справи № 48594 на будинок [ADDRESS] квартал № 600 /а.с. 20-24, 44-48, 62/. Частиною 1 ст. 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Згідно зі статтями 364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності, у натурі або його поділ з дотриманням вимог статті 183 ЦК України. За відсутності згоди співвласника на поділ спільного майна це питання вирішується судом. Згідно ч.2 ст. 367 ЦК України у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Згідно п.п. 6, 7 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. У відповідності з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 1 ст. 58 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Між позивачами [PERSON], [PERSON] і [PERSON] виникають спори щодо порядку володіння і користування домоволодінням. На час подачі позову до суду склався певний порядок користування будинком і в якому [PERSON] займає квартиру за № 2. У користуванні позивачів знаходиться квартира № 1. Для встановлення можливих варіантів реального розподілу спірного домоволодіння і земельної ділянки судом призначалась судова будівельно-технічна експертиза. Експерт згідно висновку експертного дослідження від 31.03.2014 року № 10/14 пропонує тільки один варіант реального розподілу домоволодіння [ADDRESS] з врахуванням порядку користування нерухомістю, що склався. Згідно висновку експертного дослідження пропонується виділити: 1. [PERSON], [PERSON] в натурі у спільну часткову власність, відповідно до часток, які мали місце в спірному домоволодінні до його розподілу, як окремий об'єкт нерухомого майна: [PERSON] - ? частин, [PERSON] - ? частин (додаток № 1 - варіант розподілу будинку, додаток № 2 - варіант розподілу надвірних будівель) поділу домоволодіння, а саме: з житлових будівель - літера за планом А-І: коридор 1-2, площею 3,5 кв.м., кухня 1-3, площею 12,0 кв.м., житлова кімната 1-4, площею 24,2 кв.м., загальною площею 39,7 кв.м.; з надвірних будівель: ганок кр, ? погребу п/г, сарай «Д», сарай «И»; всього на суму 60529 грн. (що на 41961 грн. менше, ніж необхідно на ідеальну частку, і що становить на праві власності 25/100 частин домоволодіння, замість 43/100 (аріфметична частина), 2. [PERSON] з домоволодіння [ADDRESS] 75/100 частин (додаток № 1 - варіант розподілу будинку, додаток № 2 - варіант розподілу надвірних будівель), а саме: з житлових будівель - літера за планом А-І: житлова кімната 2-3, площею 15,8 кв.м., житлова кімната 2-4, площею 16,0 кв.м., житлова кімната 2-5, площею 8,2 кв.м.; літера за планом а1: кухня 2-6, площею 12,2 кв.м.; част. а2: част. санвузла 2-7, площею 1,4 кв.м.; а3: част. санвузла 2-7, площею 2,0 кв.м., загальною площею 55,6 кв.м.; з надвірних будівель: част. а2 тамбур, площею 1,1 кв.м., п/г ? погребу, сарай-кухня «Б», вбиральня «Г», сарай «В», сарай «Е», сарай «З», сіни «б», погріб п/г1, навіс «Л», навіс «Н», ворота з хвірткою №3, огорожа №4; всього на суму 177819 грн.(що на 41961 грн. більше, ніж необхідно на ідеальну частку і що становить на праві власності 75/100 частин домоволодіння, замість 57/100 (аріфметична частина). Суд вважає за можливим погодитись з даними висновками експерта і здійснити реальний розподіл домоволодіння [ADDRESS] згідно зазначеного вище висновку. Щодо позовних вимог про зобов'язання [PERSON] не чинити перешкод [PERSON], [PERSON] в користуванні належним сараєм «Д» та зобов'язати її перебудувати дах сараю-кухні літ «Б» таким чином, щоб дах не знаходився над належним їм сараєм «Д» та вода з даху кухні не попадала на сарай. З питань «чи відповідає покрівля, влаштована над будівлею літньої кухні (літ. «Б» за технічним паспортом), яка належить відповідачці [PERSON] вимогам державних будівельних норм? Яким чином повинен бути організований водовідвід з даної покрівлі?», призначалась судова будівельно-технічна експертиза. Відповідно до вимог ст. 146 ЦПК України, у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може встановити факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] неодноразово перешкоджала проведенню судової будівельно-технічної експертизи, не надаючи доступ судовому експерту на об'єкт дослідження (а.с. 93, 103-105, 126, 136, 195, 199). Судовим експертом у висновку експертного дослідження від 31.03.2014 року № 10/14, щодо відповідності покрівля будівлі сараю-кухні літ. «Б», яке знаходиться у користуванні [PERSON], домоволодіння [ADDRESS], зроблені наступні висновки: «Дослідивши конструкцію даху будівлі сараю-кухні літ. «Б» зі сторони земельної ділянки співвласників [PERSON], [PERSON] по [ADDRESS], виявивши при огляді, що покрівля будівлі сараю-кухні літ. «Б» виконана з азбестоцементних хвилястих листів, дах являє собою ламану односкатну конструкцію, ухил покрівлі направлений в бік будівлі сараю літ. «Д» співвласників [PERSON], [PERSON] та система водовідведення з покрівлі кухні-сараю літ. «Б» виконана над будівлею сараю літ. «Д» і звис азбестоцементних листів над будівлею сараю літ. «Д» складає 0,4 м (з урахуванням системи водовідведення). Співставивши з наведеними вище нормативними документами, можна зробити висновок, що стосується конструкції даху будівлі сараю-кухні літ. «Б», то частково порушує вимоги норм, передбачених у ДБН В.2.6-14-97 «Конструкции зданий и сооружений. Покрытия зданий и сооружений», а саме: п. 1.3 табл. 1 ... допустимий похил покрівлі повинен бути 33%..., а також порушує ч. 3 ст. 79 Земельного Кодексу України: «Право власності на земельну ділянку розповсюджується на простір що знаходиться над та під поверхнею ділянки на висоту і на глибину необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд». Провести всі необхідні заміри та встановити точний ухил покрівлі було неможливо, так як не був наданий доступ співвласником [PERSON] на її територію земельної ділянки. Виходячи з наведеного вище, співвласники [PERSON] і [PERSON] не мають можливості використовувати свою земельну ділянку в повній мірі та проводити необхідні поліпшення по покращенню фізичного (технічного) стану будівлі сараю літ. «Д». Відповідно до норм прямої дії ст.13 Конституції України власність зобов'язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом. Згідно ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З огляду на вказані положення закону позивачі не зобов'язані нести тягар убезпечення себе від порушення їх прав з боку інших осіб за доведеності такого порушення. На думку суду викладені обставини дають підстави для захисту права власності позивачів, оскільки є безсумнівним той факт, що така експлуатація об'єктів, збільшує навантаження на покрівлю будівлі сараю літ. «Д», зменшує її загальну експлуатаційну придатність та перешкоджає проводити необхідні поліпшення по покращенню фізичного (технічного) стану будівлі сараю літ. «Д». Дані позовні вимоги підлягають до задоволення з зобов'язанням відповідачки [PERSON] перебудувати конструкцію даху будівлі сараю-кухні літ «Б» у відповідності до вимог норм, передбачених у ДБН В.2.6-14-97 «Конструкции зданий и сооружений. Покрытия зданий и сооружений», а саме п. 1.3 таблиці 1 «… допустимий похил покрівлі повинен бути 10-33%» та відповідно до вимог ч. 3 ст. 79 Земельного Кодексу України. На підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідачки на користь позивачів судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп. При подачі позову [PERSON], [PERSON] сплатили судовий збір з позову у загальному розмірі 536 грн. 80 коп., а повинні були сплатити 605 грн. 29 коп., тобто недоплачена частина судового збору становить 68 грн. 49 коп., яка підлягає стягненню з відповідачки [PERSON] на користь держави. Питання позивачами про відшкодування понесених по справі судових витрат за проведення судової будівельно-технічної експертизи ні у позові, ні під час розгляду справи не ставилось, оригінал квитанції за оплату послуг по проведенню судової експертизи суду надано не було та даний документ не був предметом дослідження в судовому засіданні. На підставі викладеного, ст. ст. 15, 16, 356-358, 364, 367 ЦК України,

Outcome: approved