overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

Позивачка 08 червня 2016 року звернулася до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вступила в шлюб з відповідачем 27 серпня 2006 року. Шлюб зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №587. Від шлюбу мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого з листопада 2015 року були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просила шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 27 серпня 2004 року. Шлюб був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №587./а.с.5/ Від шлюбу мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO]../а.с.6/ Встановлено також, що з листопада 2015 року сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Майнового спору немає. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сімї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-03 00:00:00

Позивачка 08 червня 2021 року звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 2020 року. Сімейне життя не склалося через постійні скандали, перестали бути пов`язані спільним побутом, тому позивачка просить розірвати шлюб. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Відповідач позов визнав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Зі свідоцтва про шлюб, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 24.10.2020, актовий запис №30. Сторони мають спільну малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Відповідно до вимог ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України (надалі - СК України), кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Однією з основних засад шлюбу, передбачених ст. 24 СК України є його добровільність. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Згідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд встановив, що сторони не проживають разом більше року, подружні відносини остаточно припинені і більше не відновлялись, спільного господарства не ведуть. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, посилається на те, що сім`ю зберегти неможливо, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи категоричне небажання сторін відновлювати подружні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього кодексу. За бажанням позивачки суд залишає їй шлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

Позивачка, 09.02.2015 року, звернулася в Шишацький районний суд Полтавської області з позовом до відповідача з зазначеними позовними вимогами в обґрунтування яких вказала, що згідно виконавчого листа № 2-145/08, виданого Шишацьким районним судом Полтавської області 12.03.2008 року, відповідач сплачував аліменти на її користь на утримання двох неповнолітніх синів - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі по 250 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення повноліття. Нещодавно позивачці було повернуто вказаний виконавчий лист по тій причині, що сини досягли повноліття. Відповідач [PERSON] не регулярно сплачував аліменти на утримання неповнолітніх синів, в зв'язку з чим, станом на 30.01.2015 року, має борг по сплаті аліментів на загальну суму 22003, 00 гривеньвик. Оскільки відповідач в добровільному порядку заборгованість по сплаті аліментів не погашає, позивачка просила суд стягнути з нього на її користь вказаний борг. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги з підстав, викладених нею у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, суду пояснив, що борг зі сплати аліментів виник у зв'язку з відсутністю постійного місця роботи та скрутним матеріальним становищем, в якому він знаходився з ряду інших об'єктивних причин. Заслухавши пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, перевіривши та оцінивши наявні письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки не підлягають до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі і мають двох спільних синів - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які на даний час є повнолітніми. Згідно виконавчого листа № 2-145/08, виданого Шишацьким районним судом Полтавської області 12.03.2008 року, відповідач сплачував аліменти на користь позивачки на утримання двох неповнолітніх синів в твердій грошовій сумі, по 250 гривень щомісячно на кожну дитину, до досягнення повноліття. Начальником ВДВС Шишацького РУЮ Полтавської області Гордієнко А.М., 24.12.2014 року, з посиланням на п.6 ч.1 ст. 49 та ст. 50 Закону України « Про виконавче провадження», було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження по виконавчому № 2-145/08 виданому Шишацьким районним судом 12.03.2008 року про стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки, в зв'язку з досягненням дітьми повноліття. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заборгованість по сплаті аліментів в сумі 22003,00 гривень за відповідачем рахується за виконавчим листом № 2-145/ 08, виданим Шишацьким районним судом Полтавської області 12.03.2008 року, а тому повторному стягненню не підлягає, в зв'язку з цим вважає, що позивачкою невірно вибраний спосіб захисту свого порушеного права, оскільки вона повинна була оскаржити як незаконну постанову начальника ВДВС Шишацького РУЮ Полтавської області Гордієнко А.М., від 24.12.2014 року про закінчення виконавчого провадження, тому її позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

\~\~\~\~ Позивачка 09.06.2016 р. звернулася до суду з позовом в якому вказала, що її родині надано статус прийомної сімї, в яку з 01.05.2016 року влаштований на виховання та спільне проживання [PERSON], [INFO]. Батько дитини [PERSON] покинув його у дитячому інфекційному відділенні Селидівської ЦМЛ, мати дитини [PERSON] позбавлена батьківських прав. Відповідачі матеріальної допомоги на утримання дитини не надають. Просить суд стягнути з відповідачів на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходів) щомісячно. Позивач належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій підтримав позов, та не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Відповідачі належним чином повідомлені про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з'явились. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Селидівської міської ради в судове засідання не заявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Відповідно положень\~ст. 224 ЦПК України, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши інші докази, судом встановлено, що відповідно свідоцтва про народження І-НО № 715193, виданого повторно 07.06.2016 року Селидівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 77, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Малолітній [PERSON], [INFO], позбавлений батьківського піклування, про що свідчить акт закладу охорони здоровя та органу внутрішній справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоровя, складеного 27.07.2015 року, згідно якого [PERSON] покинув дитину у дитячому інфекційному відділенні Селидівської ЦМЛ, рішення Селидівського міського суду Донецької області від 21.06.2002 року, яке набрало законної сили 22.07.2002 року, згідно якого [PERSON] позбавлено батьківських прав, та рішенням Селидівської міської ради №134 від 25.11.2015 року, згідно якого [PERSON], [INFO], надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Рішенням Селидівської міської ради №65 від 27.04.2016 року створено прийомну сімю на базі родини [PERSON] і влаштовано до неї на виховання та спільне проживання неповнолітнього [PERSON], [INFO]. На підставі\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч. 1\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Оскільки позивачка 09.06.2016 року звернулася до суду з даним позовом, суд вважає необхідним стягнути аліменти з 09.06.2016 р. Згідно ч. 3\~ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідачів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

Позивачка 09.07.2014 р. звернулася до суду з позовом в якому вказала, що з відповідачем вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22.12.2007 р. та мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. 06.09.2013 року шлюб між ними було розірвано на підставі рішення Селидівського міського суду. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просить стягнути з відповідача на утримання дитини аліменти у розмірі 1/4 частини від доходу відповідача щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до повноліття дитини Позивач у судове засідання не з'явився про день та час слухання справи повідомлений належно, надала суду заяву з клопотанням слухати справу у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився про день та час слухання справи повідомлений належно.. Відповідно ст. 225 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Дослідивши інші докази, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками дитини - [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.06.2002 року, виданого відділом реєстрації актів громадського стану Селидівського міського управління юстиції Донецької області. Як встановлено у судовому засіданні, відповідач добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Згідно зі ст.181 СК України, рішенням суду, кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері чи батька. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальний стан як дитини, так і платника аліментів, та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач має одну неповнолітню дитину, має змогу виплачувати аліменти на утримання дитини. Інших утриманців відповідач не має. Суд вважає, що слід стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у частковому співвідношенні до його заробітку (доходів) у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів. Відповідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки позивачка 09.07.2014 року звернулася до суду з даним позовом, суд вважає необхідним стягнути аліменти з 09.07.2014 р. Враховуючи вищевикладене, суд вважає що позов необхідно задовольнити. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

Позивачка 09.07.2014 року звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В заяві послалася на те що, шлюб з відповідачем зареєстровано 25.12.2007 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину. Через непорозуміння в сім'ї в них погіршилися відносини і на протязі півтора року вони не проживають разом та не ведуть спільного господарства. Просить шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не з'явились, подали письмові заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутності. Позивачка вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач зазначив, що позов визнає. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Дослідивши докази суд встановив слідуюче: Шлюб між сторонами був зареєстрований 25.12.2007 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маневицього районного управління юстиції Волинської області., що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюю серії [NUMBER] від 17.04.2014 року Від подружнього життя сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що через непорозуміння в сім'ї в сторін погіршилися відносини і на протязі тривалого часу вони не проживають разом, спільного господарства не ведуть. За таких обставин суд вважає, що сім'я сторін розпалась остаточно, збереження сім'ї не відповідало б інтересам позивачки. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

Позивачка 09.07.2014 року звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу ( а. с. 2 ), посилаючись на те, що шлюб укладений ними 27.12.2011 року розпався через не складення сімейного життя по причині різних частих побутових непорозумінь, внаслідок чого на даний час проживають окремо. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спору про майно не мають. Тому, вважає, що шлюб розпався остаточно та його збереження не можливо. Прохала розірвати між ними шлюб. В судове засідання сторони у справі не з»явилися. Позивачка надавши суду заяву про розгляд справи в її відсутності, де позов підтримала, надавши можливі докази на підтвердження своїх вимог та погодилась на розгляд справи в заочному порядку та за відсутності відповідача( а. с. 41 ). Відповідач повторно в засідання не з»явився з причин відсутності адресата за адресою його реєстрації, про що є докази в матеріалах справи ( а. с. 7, 26 - 31, 33 - 34 ). Оскільки позивачці не відоме фактична адреса проживання відповідача, то судом було дано було оголошення в пресу ( а. с. 38, 40 ). Від нього не надійшло заяви про відкладення справи слуханням або про причини не явки. Тому, суд за згоди позивачки, вважає за можливе розгляд справи по суті по наявним матеріалам справи у відсутності належно повідомлених сторін в заочному порядку згідно ст. 169 ч. 4, 224 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони 27.12.2011 року в Крюківському ВРАЦС Кременчуцького МУЮ Полтавської області уклали шлюб ( актовий запис № 666 ) ( а. с. 3 ). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Внаслідок складення певних обставин, непорозумінь сімейне життя у сторін не склалося, тому, сторони проживають окремо, не підтримують шлюбно - сімейних стосунків. Спору про майно не мають. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки за встановлених судом обставин подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Шлюб існує формально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

Позивачка 09.07.2015 р. звернулася до суду з позовом в якому вказала, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого народила доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходів) щомісячно до повноліття дитини. Позивач, належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій просила задовольнити позов та проводити розгляд справи без її участі. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не зявився, надав заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Дослідивши інші докази, судом встановлено, що відповідно свідоцтва про шлюб серії І-HO № 305645, виданого 14.12.2012 року виконкомом Гірницької міської ради м. Селидове Донецької області, сторони перебувають з 14.12.2012 року у зареєстрованому шлюбі, актовий запис № 78. Згідно копії свідоцтва про народження серії І-НО № 530788 від 12.06.2013 року, виданого виконкомом Гірницької міської ради м. Селидове Донецької області, актовий запис № 45, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Враховуючи вищевикладене, суд вважає що позов необхідно задовольнити відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Оскільки позивачка 30.06.2015 року звернулась до суду з даним позовом (відповідно до штампу на конверті), суд вважає необхідним стягнути аліменти з 30.06.2015 р. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

Позивачка 09.07.2015 р. звернулася до суду з позовом в якому вказала, що вона перебувала із відповідачем у фактичних шлюбних відносинах з червня 2002 року, від яких вони мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходів) щомісячно до повноліття дітей. Позивач, належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не зявилась, надала заяву, в якій просила задовольнити позов, винести по справі заочне рішення та проводити розгляд справи без її участі. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не зявився. У відповідності з вимогами ст. ст. 224-225 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Дослідивши інші докази, судом встановлено, що відповідно свідоцтва про встановлення батьківства серії І-НО № 119349, виданого 11.04.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Селидівського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 06, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно свідоцтва про народження серії І-НО № 477443, виданого 28.08.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 185, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Згідно довідки КП «СЄЗ м.Селидове» №1809 від 25.06.2015 року [PERSON], дійсно проживає у [INFO], разом з сином [PERSON], [INFO], донькою [PERSON], [INFO]. Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення повноліття. Стаття 181 Сімейного Кодексу України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу його матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Виходячи з обставин справи, а також приймаючи до уваги те, що у відповідача інших дітей на утриманні не має, даних про те, що він є непрацездатним у суду немає, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивачки аліментів у частці від його доходу, яка складатиме 1/3 частку від всіх видів доходу відповідача щомісяця, на утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], починаючи стягнення з 09.07.2015 року і до досягнення дітьми повноліття. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача.

Outcome: approved