Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом в обґрунтування якого вказала, що 28 липня 2015 року відповідач [PERSON] одержала від неї у позику для власних потреб грошові кошти в сумі: 7500 грн. і зобовязалась повернути їх до 30 жовтня 2015 року. На підтвердження укладення договору позики та його умов, відповідач власноручно написала розписку, датовану 28.07.2015 року._ Пройшла дата повернення позики, однак, відповідач взяті на себе зобовязання не виконала і кошти в сумі 7500 грн. не повернула по теперішній час. Відповідно до ст.ст. 1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у строк та в порядку, шо встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно правового висновку ВСУ викладеного у цивільній справі від 18.09.2013 року №6-63 цс 13, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Оскільки відповідач ухиляється від обовязку повернути суму позики, тому позивачка вимушена звернутись до суду. Позивачка [PERSON] просить суд стягнути на її користь з [PERSON] борг за договором позики в сумі 7500 грн., а також витрати на оплату судового збору. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує та просить направити копію рішення поштою (а.с.6). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час, місце та дату судового засідання належним чином повідомлена, про що свідчить поштове повідомлення (а.с.11). Відповідно до ч.4 ст. 169, 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі доказів, які додані до справи, та постановити заочне рішення. 23 грудня 2015 року відповідно до вимог ст. 225 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до вимог ч.2\~ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позивачем в обгрунтування вимог позову було надано до суду оригінал розписки від 28.07.2015 року (а.с.7) з якої вбачається, що відповідачка [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою: [INFO] отримала від позивачки [PERSON] в борг грошову суму в розмірі 7500 грн. та зобовязується повернути позику в строк до 30.10.2015 року. Згідно до вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач суму боргу позивачу до теперішнього часу не повернув.\~\~\~\~ На підставі викладеного, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідачки на користь позивачки борг за договором позики у розмірі 7500 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позивачкою при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 487,20 грн., що підтверджується квитанцією (а.с.1), він також підлягає стягненню з відповідачки на користь позивачки

Outcome: approved