Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Ленінського районного суду м. Запоріжжя до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання сина [PERSON] . В обґрунтування позову позивачка вказала, що рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20.02.2007 року з [PERSON] на користь позивачки стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) до повноліття дитини [PERSON] , [INFO] . На виконання рішення суду видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження Комунарським ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ в Запорізькій області. Протягом тривалого часу відповідач неналежним чином ставиться до виконання судового рішення, внаслідок чого станом на 24.10.2017 року за ним утворилася заборгованість по виплаті аліментів в сумі 24480 грн. 66 коп., що підтверджується розрахунком державного виконавця. Зазначену суму заборгованості по аліментам відповідач сплатив 02.11.2017 року, на підтвердження чому надано копію меморіального ордеру № 18516 від 02.11.2017 року. Однак, на думку позивачки, така поведінка відповідача вкрай ускладнює можливість підтримання належного мінімального прожиткового рівня, а також - отримання позитивних наслідків від процесу виховання та навчання неповнолітнього сина. У відповідності до ч. 1ст. 196 СК України,у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Загальна сума пені за несвоєчасну сплату аліментів за період з січня 2010 року по вересень 2017 року відповідно до розрахунку позивачки на підставі розрахунку державного виконавця від 24.10.2017 року становить 152614,12 грн. Позивачка просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 24485,66 грн. та покласти судові витрати на відповідача. Справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 22.05.2020 року заочним рішення Ленінського районного суду позовні вимоги позивачки було задоволено, стягнено на її користь з відповідача пеню у розмірі 24485,66 грн. 23.07.2020 року відповідач [PERSON] подав заяву про перегляд заочного рішення. 02.10.2020 року заява відповідача була задоволена, скасовано заочне рішення суду та справу призначено до судового розгляду. Відповідач [PERSON] відзив на позов не надавав. Представник позивач адвокат Уткін О.Є. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні. Відповідач в судовому засідання заперечував проти позову, оскільки вважає, що заборгованість їм погашена у повному обсязі, заборгованість виникла саме з вини позивачки. Третя особа: державний виконавець Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області в судове засідання не з`явився з невідомих причин. Дослідивши матеріали справи та надані докази, заслухавши сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. ст.81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано Комунарським ВРАЦС ЗМУЮ 22.01.2008р. актовий запис №27. У шлюбі у них народилась дитина, син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя № 2-907/2007 від 20 лютого 2007 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.01.2007 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам, наданого державним виконавцем Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області станом на 24.10.2017 року заборгованість відповідача перед позивачкою по аліментам на утримання неповнолітньої дитини за виконавчим листом № 2-907/2007 від 05.02.2007 року склала 24480,66 грн. Розрахунок заборгованості по сплаті аліментів відповідачем не оскаржений. Зазначену суму заборгованості по аліментам відповідач сплатив 02.11.2017 року, що підтверджується копію меморіального ордеру № 18516 від 02.11.2017 року. Відповідно до ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. При цьому за змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Статтею 71 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено порядок стягнення аліментів. Так, виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем на вимогу стягувача протягом трьох робочих днів у випадках, встановлених законом. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів дійсна протягом одного місяця з дня її видачі. При розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Загальна сума пені за несвоєчасну сплату аліментів за період з 01 грудня 2009 року по 24 жовтня 2017 року за розрахунками позивачки становить 152 614,12 грн., який зроблений нею на підставі Розрахунку державного виконавця про заборгованість по аліментам від 24.10.2017р., що заборгованість відповідача перед позивачкою по аліментам на утримання неповнолітньої дитини за виконавчим листом № 2-907/2007 від 05.02.2007 року склала 24480,66 грн. Відповідно до роз`яснень, наведених в п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів. Жодних доказів того, що заборгованість відповідача по сплаті аліментів утворилась з вказаних вище причин, суду не було надано. Враховуючи, що на підставі рішення суду з відповідача на користь позивача стягуються аліменти, виконавчий лист за яким перебуває на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби, зазначене рішення суду відповідачем не виконуються у повному обсязі, через що наявна заборгованість, яка за розрахунком ВДВС станом на 24.10.2017 року становила 24480,66 грн., тому суд вважає можливим позов [PERSON] задовольнити, та стягнути з відповідача на користь позивачки пеню за прострочення сплати аліментів, в розмірі не більше 100 відсотків заборгованості, що становить в розмірі 24480,66 грн. На підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову про стягнення пені по аліментам. Оскільки позивачка згідно діючого законодавства звільнена від сплати судового збору, тому сума судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп. повинна бути стягнена в дохід держави з відповідача.

Outcome: approved