Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом в якому вказує на те, що у січні 2013 року її мати, [PERSON] JI.M. відповідач по справі, попросила .терміново позичити їй грошові кошти. 31.01.2013 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] позичила [PERSON] грошові кошти у розмірі 100 000 грн. Вказана сума - це гроші, які позивач відкладала на купівлю квартири. [PERSON] обіцяла, що розрахується з позивачкою при першій же нагоді. Позичальниця отримала грошові кошти готівкою в повному обсязі, що підтверджується договором возики та зобов'язалася повернути борг 31.01.2015 року. Позичальниця до дійсного часу не виконала зобов'язання не повернула суму позики. Пунктом 4.3. договору позики передбачено, що при виконанні умов цього договору позичальником - повернення позики позикодавцю, останній повертає позичальнику примірник договору позики з відміткою про погашення цієї позики, знаходження примірника договору на руках у позикодавця буде свідчити про конання позичальником зобов'язань за цим договором. На даний час примірник договору знаходиться у позивача, як у позикодавця, що свідчить про невиконання [PERSON] зобов'язань за договором позики. Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний нуги позикодавцеві позику - грошові кошти у строк та в порядку визначеному договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Пунктом 4.2. Договору позики передбачено, якщо Позичальник не повернув позикодавцю суму позики у термін, встановлений в п.4.1. договору, позикодавець має на захист своїх прав та охоронюваних законом інтересів будь-якими не забороненими законом способами, у тому числі на звернення до суду з відповідним позовом. Посилаючись на вищенаведені обставини, позивач [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь грошові кошти в розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень 00 коп. Представник позивача [PERSON] надав суду письмову заяву про слухання справи в його відсутність, наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала суду заву про визнання позову, просила суд розглянути справу без її участі. Підтвердила, що отримала від позивача [PERSON] грошові кошти в розмірі 100000 грн., які на час розгляду справи у суді, відповідачем не повернуті Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Позов підтверджується договором позики від 31.01.2013 р., відповідно до п.-п. 1.1., 2.1, якого [PERSON] позичила [PERSON] грошові кошти у розмірі 100 000 грн. Згідно з пунктом 4.3. договору, при виконанні умов цього договору позичальником - повернення позики позикодавцю, останній повертає позичальнику примірник договору позики з відміткою про погашення цієї позики, знаходження примірника договору на руках у позикодавця буде свідчити про конання позичальником зобов'язань за цим договором. Пунктом 5.1. договору пере6дбачено, що договір набуває чинності з моменту підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань за цим договором. У відповідності з ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином та у встановлений строк. Згідно зі ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власність іншій стороні кошти, а . позичальник зобов'язується повернути позикодавцю таку ж суму коштів. Договір позики вважається укладеним з моменту передачі грошей. Виходячи з ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позичкодавцем визначеної грошової суми. На підставі ч. 1 ст. 1048 ЦК України позичкодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісячно. В силу ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Оцінюючи здобуті в судовому засіданні докази, в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що відповідачем [PERSON] не виконуються зобовязання за договором позики від 31.01.2013 р., у звязку з чим, з неї підлягає до стягнення на користь позивача 100000 грн. боргу. На підставі викладеного,

Outcome: approved