Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до виконавчого комітету Чернівецької міської ради про визнаннч права власності на нерухоме майно за набувальною давністю в якому вказують, що вони [PERSON] та [PERSON] є єдиними спадкоємцями першої черги майна свого батька [PERSON], який помер 16.06.2014 року. Дружина померлого у встановленому порядку від спадщини відмовилась. Зазначають, що з 1998 року їхня сімя проживає у [INFO] загальною площею 64,8 кв.м. з яких житлова 40,4 кв.м. З того часу у позивачів ніколи не виникало питання про наявність правовстановлюючих документів на житло, проте, після смерті батька, з метою прийняття належної їм спадщини, останні звернулись до приватного нотаріуса [PERSON] із відповідною заявою, проте їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказану квартиру. Після цього, позивачам стали відомі наступні обставини за яких батько отримав вказане житло. Так, 13.03.1992 р. між Чернівецьким автотранспортним підприємством 17755 - Замовником (на даний момент ВАТ Чернівецьке автотранспортне підприємство 17755, яке перебуває в процесі припинення) та заводом залізобетонних виробів Чернівецької облспоживспілки Постачальником, на якому працював [PERSON]М, був укладений Договір поставки, у відповідності до пункту 1 якого Постачальник виготовлює і відпускає за плату залізобетонні та бетонні вироби в асортименті та в терміни, погоджені сторонами для будівництва Замовником житлового будинку по вул. Заводській (на даний час вул. Горобиновій, відповідно до рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради). Згідно з пунктом 4 даного Договору за виготовлення та поставку залізобетонних виробів Замовник зобовязувався надати Постачальнику для заселення його черговиком трьохкімнатну квартиру за плату у відповідності до кошторисної вартості будинку без вартості комунікацій. Листом від 12.10.1992 р., вих. № 176, Чернівецьке АП 17755 повідомило завод залізобетонних виробів Чернівецької облспоживспілки про те, що трьохкімнатна квартира № 7 на третьому поверсі чотирьохповерхового будинку поселення «Сонячний» (на даний час буд.1 по вул. Горобиновій) виділяється підприємству взамін за виготовлення будівельних виробів, відповідно до договору від 13.03.1992 р. Позивачі зазначають, що у даному листі була зроблена описка та насправді йдеться про трьохкімнатну квартиру під № 6. Протоколом № 8 засідання профспілкового комітету Чернівецького заводу залізобетонних виробів облспоживспілки від 17.08.1996 р. було прийняте рішення про виділення квартири на третьому поверсі черговику [PERSON]. Проте при наданні [PERSON] квартири не було дотримано вимог закону щодо оформлення її передачі. У відповідності до ЗУ «Про споживчу кооперацію» в редакції від 16.07.1993 р., що діяв на той час, майно споживчих товариств та їх спілок може бути продано, передано, здано в оренду, надано в позичку і безплатне тимчасове користування членам споживчих товариств, державним, кооперативним та іншим організаціям, трудовим колективам, окремим громадянам тільки за рішенням загальних зборів, конференцій та з'їздів відповідних спілок або уповноважених ними органів. Окрім того, не було дотримано вимог ст.53 ЖК України в редакції від 01.01.1993 р., що діяла на той час, відповідно до якої жилі приміщення в будинках громадського житлового фонду надаються громадянам за спільним рішенням органу відповідної організації та її профспілкового комітету з наступним повідомленням виконавчому комітетові відповідно районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів про надання жилих приміщень для заселення. Проте, навіть вважаючи квартиру своєю, у [PERSON] не було можливості належним чином набути та зареєструвати право власності на неї, оскільки даний будинок протягом 15 років не здавався в експлуатацію в звязку із відмовою ВАТ «АТП-17755» від підписання акту робочої комісії про готовність закінченого будівництвом обєкта та здачу будинку в експлуатацію В подальшому рішенням 36 сесії VI скликання Чернівецької міської ради від 30.05.2013 р. № 856 було надано згоду на прийняття у комунальну власність територіальної громади м. Чернівців незавершеного будівництва одинадцятиквартирного житлового будинку на вул. Горобиновій,1. Наступним рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 10.06.2014 р. № 266/9 затверджено акт приймання-передавання з балансу житлового фонду управління житлово-комунального господарства Садгірської районної у місті Чернівцях ради на баланс обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив Горобинова-1» одинадцятиквартирного житлового будинку № 1 на вул. Горобиновій, на якому в даний час і знаходиться квартира. Так, за життя [PERSON] не зміг набути та оформити право власності на вказану квартиру. Позивачі, як його спадкоємці, вважають, що вони мають право на набуття право власності на квартиру за набувальною давністю у відповідності до ст.344 ЦК України, зважаючи на те, що вони безперервно, починаючи з 1998 року проживали у цій квартирі, відкрито та вільно користувались нею, сплачували за комунальні послуги та вони не знали і не могли знати про те, що володіють житлом незаконно. На підставі викладеного, позивачі просять суд ухвалити рішення, яким визнати за ними право васності за набувальною давністю на квартиру [ADDRESS] загальною площею 64,8 кв.м. В судове засідання [PERSON] не зявився, проте скерував до суду письмову заяву з проханням справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Позивач [PERSON] в судовому засіданні дала пояснення аналогічні викладеним в позові, позовні вимоги підтримала, просила визнати право власності на вказану квартиру за набувальною давністю. Представник виконавчого комітету Чернівецької міської ради в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала проти задоволення позову. Третя особа в судове засідання не зявилась, проте від неї до суду надійшло клопотання про розгляд справи без її участі. Суд дослідивши матеріали справи, вислухавши доводи сторін, оцінивши належність, допустимість та достовірність доказів, приходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Судом, із копії свідоцтва про смерть серії І-МИ № 134688 встановлено, що 16.06.2014 року помер [PERSON].(а.с.14) Після сметрі [PERSON] залишилось спадкове майно, до якого входить нерухоме майно у вигляді квартири [ADDRESS] загальною площею 64,8 кв.м. (а.с.16-20, 50) Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як вбачається із матеріалів справи, зокрема із постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 17.12.2014 року виданої приватним нотаріусом [PERSON], позивачі [PERSON] (згідно свідоцтва про шлюб серії І-МИ № 077682 від 26.04.2012 року) та [PERSON] є дітьми [PERSON], та у звязку із тим, що дружина померлого [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини, є єдиними спадкоємцями за законом після смерті їх батька. Разом з тим, вказаною постановою їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру номер 6 по вул. Горобиновій, 1 у м. Чернівці у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності зазначеного майна спадкодавцеві. (а.с.50) Щодо прав померлого [PERSON] на вищевказане майно судом встановлено наступне. Відповідно до договору поставки, укладеного 13.03.1992 року між Чернівецьким АТП 17755 (Замовник) та заводом залізобетонних виробів Чернівецького облспоживспілки (Постачальником), Постачальник виготовляє та відпускає Замовнику за плату залізобетонні вироби та за це Замовник зобовязується надати Постачальнику для заселення одну трикімнатну квартиру по вулиці Заводській (нині Горобиновій). (а.с.22) В подальшому, на виконання договору від 13.03.1992 року Чернівецьке АТП виділило трикімнатку квартиру № 7 на 3-му поверсі 4-х поверхового будинку в поселенні «Сонячне», про що свідчить лист № 176 від 12.10.1992 року. Довідкою обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив» Горобинова-1 від 05.06.2014 року надано відомості про наявність описки у вищезазначеному листі, а саме помилково вказано однокімнатну квартиру № 7, замість належної 3-кімнатної квартири № 6. (а.с.23, 21) Встановлено та матеріалами справи підтверджено також і той факт, що померлий [PERSON], який працював інженером на заводі залізобетонних виробів Чернівецького облспоживспілки, перебував на квартирному обліку з 1985 року, що вбачається із довідки № 13-06/67 від 09.12.2013 року виданої Чернівецькою облспоживспілкою. (а.с. 26, 24) Так, 17.08.1996 року на засіданні профспілкового комітету Чернівецького заводу ЗБВ ОСС було прийнято рішення про виділення належної заводу квартири на 3-му поверсі черговику [PERSON] (а.с.25) На підставі вказаного рішення [PERSON] та його сімя у складі дружини [PERSON]. сина [PERSON] та доньки [PERSON] вселились у вказану квартиру з 28.12.1998 року де і проживають по теперішній час, що вбачається із довідки обслуговуючого кооперативу ЖБК Горобинова-1 від 05.06.2014 року. (а.с.21, 25) Проте при наданні [PERSON] квартири не було дотримано вимог закону щодо оформлення її передачі. Чернівецький завод залізобетонних виробів облспоживспілки є підприємством споживчої кооперації, засновником якого є Чернівецька обласна спілка споживчих товариств. І у відповідності до ч.2 ст. 10 ЗУ «Про споживчу кооперацію» в редакції від 16.07.1993 р., що діяв на той час, майно споживчих товариств та їх спілок може бути продано, передано, здано в оренду, надано в позичку і безплатне тимчасове користування членам споживчих товариств, державним, кооперативним та іншим організаціям, трудовим колективам, окремим громадянам тільки за рішенням загальних зборів, конференцій та з'їздів відповідних спілок або уповноважених ними органів. Окрім того, не було дотримано вимог ст.53 ЖК України в редакції від 01.01.1993 р., що діяла на той час, відповідно до якої жилі приміщення в будинках громадського житлового фонду надаються громадянам за спільним рішенням органу відповідної організації та її профспілкового комітету з наступним повідомленням виконавчому комітетові відповідно районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів про надання жилих приміщень для заселення. Набути та зареєструвати право власності на квартиру у встановленому порядку померлий планував після введення будинку в експлуатацію не підозрюючи, що у нього відсутні підстави для набуття права власності на зазначене житло. В подальшому набути та зареєструвати право власності на виділене житло [PERSON] не виявилось можливим, оскільки зведений житловий будинок по вул. Горобиновій, 1 більше ніж 15 років в експлуатацію введений не був. Захищаючи права мешканців будинку, рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 07.11.2011 року Чернівецьке АТП 17755 було зобовязано ввести в експлуатацію вказаний багатоквартирний будинок. (а.с.29) Так рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 10.06.2014 року № 266/99 затверджено акт приймання-передавання з балансу житлового фонду управління житлово-комунального господарства Садгірської районної у місті Чернівцях ради на баланс обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив Горобинова-1» одинадцятиквартирного житлового будинку № 1 на вул. Горобиновій, що стало кінцевим етапом у процесі введення будинку в експлуатацію з визначенням його балансоутримувача, проте до цього часу [PERSON] не дожив. Про дані факти, зокрема про відсутність зареєстрованого права власності на квартиру та про відсутність підстав для такої реєстрації, спадкоємцям [PERSON] стало відомо вже після смерті їхнього батька. У відповідності до ч. 1, 2 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Пункт 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» (далі Постанова) № 5 від 07.02.2014 вказує про те, що при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Судом встановлено, що квартира номер 6, є нерухомим майном, частиною будинку № 1 по вул. Горобиновій у м. Чернівці, який зданий в експлуатацію, являється житловим приміщенням із загальною площею 64,8 кв.м, в тому числі житловою 40,4 м.кв., право власності на яке в даний час та від моменту його створення не зареєстроване за жодним власником та перебуває на балансі обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив Горобинова-1». Матеріалами справи встановлено також, що заволодіння [PERSON] вказаною квартирою було добросовісним, тобто він при заволодінні майном не знав і не міг знати про відсутність у нього підстав для набуття права власності, а тому завжди вважав квартиру своїм майном, право власності на яке зможе зареєструвати після здачі будинку в експлуатацію. Із дослідженої судом довідки ЖБК Горобинова-1 встановлено, що [PERSON] та його спадкоємці (позивачі) безперервно проживали у квартирі із 1998 року по теперішній час, що складає більше 16 років та до володільця не предявлялись будь-які вимоги про повернення майна. Відповідно до п. 11 Постанови ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Таким чином спадкодавець та спадкоємці (правонаступники) відповідно до ч. 1, 2 ст. ст. 344 ЦК України володіли (безтитульно) вказаним майном більше 10-ти років, що є необхідною умовою для визнання права власності на нього за набувальною давністю. Знайшло своє підтвердження і посилання позивачів про відкритість володіння квартирою, яке було очевидним для всіх інших осіб. Той факт, що померлий вважав квартиру своєю власністю підтверджує і та обставина, що захищаючи свої права, з метою подальшого реєстрації права власності на житло [PERSON] брав участь у розгляді цивільної справи про зобовязання АТП 17755 здати в експлуатацію багатоквартирний будинок, де виступав із своєю дружиною в якості позивачів. (а.с.29-35) Також, протягом всього часу проживання у квартирі він справно сплачував плату за надані комунальні послуги. Разом з тим, ніхто інший крім позивачів не предявив позов до суду та не ставив вимоги до померлого та його сімї про повернення квартири. Ніхто інший не претендує на дане майно. Із пояснень представника відповідача також стає зрозумілим про добросовісність, відкритість та безперервність користування сімєю [PERSON] квартирою в якій вони проживають. За таких умов, за наявності всіх необхідних елементів для визнання за позивачами права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, таких як добросовісність набуття та користування квартирою, відкритість, безперервність та тривалість, яка мала місце більше 10-ти років, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог в повному обсязі та необхідність визнання за спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] право власності на описане нерухоме майно за набувальною давністю.

Outcome: approved