Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. Уточнивши свої позовні вимоги, [PERSON] просить суд провести поділ спільно нажитого майна подружжя, визнавши за нею право власності на ? частину квартири [ADDRESS]. Визнати за нею право власності на ? частину автомобіля марки КІА Сеrato, реєстраційний номер [NUMBER]. За решту спільно нажитого майна стягнути з [PERSON] грошову компенсацію у розмірі ? від його вартості, а саме 21600 грн. Зобов'язати [PERSON] не чинити їй перешкод в користуванні спірною квартирою та передати позивачці один екземпляр ключів від вхідних дверей квартири. Зобов'язати [PERSON] не чинити позивачці перешкод в користуванні двома гаражами, які знаходяться по [ADDRESS] та передати позивачці один екземпляр ключів від вхідних дверей замків цих гаражів. Встановити наступний порядок володіння та користування спірною квартирою, передавши у володіння та користування [PERSON] одну кімнату, а [PERSON] дві кімнати, залишивши у їх спільному користуванні всі інші приміщення квартири: кухню, ванну кімнату, санвузол та коридор. Зобов'язати [PERSON] передати позивачці другий екземпляр ключів та сигналізації від спірного автомобіля. Встановити порядок спільного користування спірним автомобілем шляхом встановлення днів користування: понеділок, вівторок, середа, четвер - автомобілем користується [PERSON], а п'ятниця, субота, неділя - [PERSON] В обгрунтування позовних вимог, позивачка покликається на те, що вона разом із відповідачем перебували у зареєстрованому шлюб в період з 16.06.2001 року по 7.10.2010 року. Під час шлюбу, у 2007 році ними було придбано квартиру [ADDRESS], фактична вартість якої становила 45000 доларів США. Вказана квартира була зареєстрована на відповідача. Крім цього, 2008 році ними було придбано автомобіль марки КІА Сеrato, реєстраційний номер [NUMBER], який також було зареєстровано на відповідача. Окрім цього, під час шлюбу ними було придбане наступне майно: газова плита Elektrolux, вартістю 2500 грн.; холодильник Elektrolux, вартістю 2000 грн.; пилосос BOSH, вартістю 1000 грн.; пральна машина Whirlpool, вартістю 2600 грн.; м'яка частина меблів, вартістю 1600 грн.; меблева стінка, вартістю 1900 грн.; софа, вартістю 1600 грн. та ліжко, вартістю 2000 грн. Також, спільним майном колишнього подружжя, як стверджує позивачка, зокрема, є два гаражі для автомобілів, які знаходяться по [ADDRESS], загальна вартість яких становить 28000 грн. Усе майно після розірвання шлюбу і по даний час знаходиться в користуванні відповідача. Оскільки, добровільної згоди на поділ майна між колишнім подружжям не досягнуто, а тому просить провести даний поділ в судовому порядку. Крім цього, оскільки позивачка іншого житла не має, а відповідач заперечує можливість їй користуватись та володіти як спірною квартирою, так і автомобілем, а тому вона просить суд встановити порядок спільного користування цим майном, виділивши їй одну кімнату та зобов'язати відповідача передати їй ключі від спірних квартири, двох гаражів та автомобіля. Крім цього, просить встановити порядок спільного користування автомобілем, шляхом встановлення їй днів користування автомобілем у п'ятницю, суботу та неділю. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. Уточнивши свої позовні вимоги, [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] половину сплаченого ним кредитного боргу за кредитним договором № 11113220000 від 6.02.2007 року в сумі 8553,40 доларів США та половину сплаченого ним кредитного боргу за кредитним договором № 89/Р від 20.02.2008 року в сумі 2469,47 доларів США, а всього 11022,87 доларів США. Також, просить суд стягнути з [PERSON] половину сплачених ним страхових платежів за кредитним договором № 11113220000 від 6.02.2007 року в сумі 1675,20 грн. та половину сплачених страхових платежів за кредитним договором № 89/Р від 20.02.2008 року в сумі 9120,59 грн., а всього 10795,79 грн. Крім цього, просить суд зобов'язати [PERSON] сплатити: до установи банку ПАТ «УкрСиббанк» ? залишку по тілу кредиту за кредитним договором № 11113220000 від 6.02.2007 року в сумі 7715 доларів США та нарахованих банком відсотків; до установи банку ПАТ «Кредобанк» ? залишку по тілу кредиту за кредитним договором № 89/Р від 20.02.2008 року в сумі 391,50 доларів США та нарахованих банком відсотків. В обгрунтування позовних вимог, відповідач покликається на те, що він разом із позивачкою перебували у зареєстрованому шлюб в період з 16.06.2001 року по 7.10.2010 року. У період спільного проживання у шлюбі сторонами було придбано у спільну сумісну власність трикімнатну квартиру [ADDRESS], вартістю 160000 грн. та автомобіль марки КІА Сеrato, реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 102500 грн. Спірна квартира придбана ними за кредитні кошти в сумі 31000 доларів США, що були отримані в ПАТ «УкрСиббанк» на підставі кредитного договору № 11113220000 від 6.02.2007 року, який на час розгляду справи ще повністю не виплачено. Тому, вважає, що правомірним буде поділити спірну квартиру по ? ідеальної частини між обома сторонами. При цьому, оскільки ним після розірвання шлюбу було самостійно погашено частину кредиту в сумі 7862,23 доларів США та сплачено відсотки в сумі 9244,57 доларів США, а тому вважає, що половину даної суми, що становить 8553,40 доларів США слід стягнути з [PERSON] Крім того, [PERSON] просить стягнути з [PERSON] кошти в сумі 2782,38 доларів США, які хоча і були сплачені ним в погашення кредиту за спірну квартиру, однак були його особистими коштами, отриманими ним від продажу подарованої йому квартири по [ADDRESS]. Також, ними в період шлюбу за кредитні кошти в сумі 7920 доларів США, отримані в ПАТ «Кредобанк» на підставі кредитного договору № 89/Р від 20.02.2008 року, було придбано автомобіль марки КІА Сеrato, реєстраційний номер [NUMBER], який на момент припинення шлюбу було погашено частково в сумі 2915,11 доларів США. Проте, після розірвання шлюбу ним самостійно було погашено частину кредиту та відсотків в сумі 4938,94 доларів США, а тому вважає, що половину даної суми, що становить 2469,47 доларів США слід стягнути з [PERSON] Крім того, відповідачем в період шлюбу було укладено два договори страхування спірного майна, за якими після розірвання шлюбу ним самостійно було сплачено страхових платежів за спірною квартирою в сумі 3350,40 грн. та аналогічних платежів за спірним автомобілем в сумі 18241,18 грн., половина з яких підлягає стягненню із позивачки, оскільки дані договори були укладені в період шлюбу та в інтересах сім'ї. Також, відповідач вважає, що позивачку слід зобов'язати сплатити до установи ПАТ «УкрСиббанк» ? залишку по тілу кредиту за кредитним договором № 11113220000 від 6.02.2007 року в сумі 7715 доларів США та нарахованих банком відсотків та до установи банку ПАТ «Кредобанк» ? залишку по тілу кредиту за кредитним договором № 89/Р від 20.02.2008 року в сумі 391,50 доларів США та нарахованих банком відсотків, тобто зобов'язати позивачку виконати обов'язки на майбутнє. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, направивши суду письмову заяву про розгляд справи за участі її представника, а даний спір просить розглянути за її відсутності (а.с. 111). Представник [PERSON] - адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги своєї довірительки підтримав повністю з наведених вище підстав, а зустрічний позов [PERSON] заперечив, вважаючи його безпідставним. Просить суд первісний позов задовольнити, а у задоволенні зустрічного позову відмовити. При цьому, зауважив, що його довірителька за умови визнання за нею права власності на ? спірної квартири та автомобіля, згідна відшкодовувати відповідачу половину сплачених ним кредитних зобов'язань після розірвання шлюбу. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат [PERSON] в судове засідання з'явилися, первісний позов заперечили, а заявлений відповідачем зустрічний позов підтримали повністю. При цьому, відповідач суду пояснив, що не заперечує проти визнання за позивачкою права власності на ? спірної квартири та автомобіля, за умови стягнення з неї понесених ним витрат на погашення кредитних та страхових зобов'язань за придбання спірного майна. Також, відповідач пояснив, що ним будь-яких перешкод позивачці у володінні та користуванні спірними квартирою та автомобілем не чинилося, а тому наведені вимоги позивачки вважає безпідставними. Крім цього, відповідач просить стягнути з позивачки кошти в сумі 2782,38 доларів США, які хоча і були сплачені ним в погашення кредиту за спірну квартиру, однак були його особистими коштами, отриманими ним від продажу подарованої йому квартири по [ADDRESS]. Третя особа ПАТ «Кредобанк» явку свого повноважного представника в судове засідання не забезпечила, направивши суду письмове клопотання про розгляд справи у відсутності їх представника, а уразі вирішення спору шляхом передачі частини автомобіля [PERSON], просять суд визначити у рішенні, що позивачка являється стороною кредитного договору та договору застави від 20.02.2008 року, укладених [PERSON] з ПАТ «Кредобанк» (а.с. 91). Третя особа ПАТ «УкрСиббанк» в особі повноважного представника Кондратюк С.К. в судове засідання з'явилась. Первісний та зустрічний позови заперечила повністю, просить суд у їх задоволенні відмовити. При цьому, зауважила, що ПАТ «УкрСиббанк» було видано валютний кредит на придбання спірної між сторонами квартири, яка на даний час перебуває під обтяженням, а тому вважає, що проведення поділу даної квартири без згоди банку є безпідставним, як і внесення будь-яких змін до кредитного договору. Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали та всебічно з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що первісні та зустрічні позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з таких підстав. Нормами статей 10, 11, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 червня 2001 року до 7 жовтня 2010 року. Рішенням Буського районного суду Львівської області від 7.10.2010 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 4). Згідно договору купівлі - продажу квартири від 6.02.2007 року, [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS], вартістю 160000 грн., що еквівалентно 31683,168 доларів США (а.с. 6-7). Право власності на вищевказану квартиру зареєстровано за [PERSON], про що вбачається із витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 13.03.2007 року, копія якого наявна в матеріалах даної справи (а.с. 40). 6 лютого 2007 року між [PERSON] та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11113220000, за яким позичальник отримав в банку на умовах повернення кредит в сумі 31000 доларів США з кінцевим терміном погашення кредиту та сплати відсотків в розмірі 12,3% річних до 4 лютого 2022 року (а.с. 23-27). В силу п. 1.4 цього договору кредит надається позичальнику на придбання квартири [ADDRESS]. Окрім цього, під час шлюбу [PERSON] придбав у АТВТ «Львів-Авто» автомобіль марки КІА Сеrato, вартістю 102500 грн., що стверджується видатковою накладною від 15.02.2008 року, копія якої наявна в матеріалах справи (а.с. 134). Указаний транспортний засіб було придбано за кредитні кошти, отримані в ПАТ «Кредобанк» згідно кредитного договору № 89/Р від 20.02.2008 року. Так, в силу цього договору [PERSON] отримав в банку на умовах повернення кредит в сумі 7920 доларів США з кінцевим терміном погашення кредиту та сплати відсотків в розмірі 5% річних до 19 лютого 2015 року. В силу п. 2.1 цього договору кредит надається позичальнику для здійснення часткової оплати транспортного засобу марки КІА Сеrato, 1,6, 2008 року випуску (а.с. 30). Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 2 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Згідно ч. 3 вищевказаної статті якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. В силу ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. На підставі п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до п. 25 вказаної Постанови, вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. За таких обставин, оскільки спірна квартира та автомобіль були придбані відповідачем під час його перебування в шлюбі з позивачкою за грошові кошти подружжя, а тому вказане майно є об'єктом спільної сумісної власності сторін по даній справі, за якими слід визнати право власності на них по ? їх ідеальної частини за кожним. Разом із тим, суд не приймає до уваги доводи відповідача за первісним позовом в тому, що він частково погасив сплату кредитних коштів за спірну квартиру своїми особистими коштами в сумі 2782,38 доларів США, які отримав від продажу подарованої йому квартири по [ADDRESS], оскільки дані доводи не знайшли свого підтвердження в ході розгляду цього спору, а ґрунтуються виключно на припущеннях, що в силу ч. 4 ст. 60 ЦПК України не є доказом. При цьому, суд вважає, що безпідставними позовні вимоги [PERSON] про встановлення наступного порядку володіння та користування спірною квартирою, передавши у володіння та користування [PERSON] одну кімнату, а [PERSON] дві кімнати, залишивши у їх спільному користуванні всі інші приміщення квартири: кухню, ванну кімнату, санвузол та коридор, оскільки вказані вимоги є неконкретними в частині ідентифікації кімнат та їх площ. Також, суд вважає безпідставними доводи позивачки за первісним позовом про те, що сторонами по справі за час шлюбу було придбано два гаражі, які знаходяться по [ADDRESS], оскільки будь-яких правовстановлюючих документів на вказане майно сторонами представлено не було. Твердження [PERSON] про те, що придбана сторонами за час шлюбу побутова техніка із зазначеною позивачкою в позовній заяві вартістю, на думку суду, є недоведеним, оскільки нею не представлено, а судом не здобуто будь-яких підтверджуючих доказів цьому. Крім цього, суд вважає, що позивачкою [PERSON] не доведено, а судом не здобуто доказів того, що відповідач [PERSON] чинить їй перешкоди у здійсненні права користування та володіння майном, зокрема, спірними квартирою та автомобілем, оскільки дане твердження повністю заперечується відповідачем. Натомість, жодних доказів цьому позивачка суду не представила. За таких обставин, вимоги [PERSON] щодо зобов'язання [PERSON] не чинити їй перешкод в користуванні спірною квартирою, передавши позивачці один екземпляр ключів від вхідних дверей квартири, як і зобов'язання [PERSON] не чинити позивачці перешкод в користуванні двома гаражами, які знаходяться по [ADDRESS], передавши їй один екземпляр ключів від вхідних дверей замків цих гаражів, до задоволення не підлягають. Безпідставною, на думку суду, є і позовна вимога [PERSON] щодо встановлення порядку спільного користування спірним автомобілем шляхом встановлення днів користування: понеділок, вівторок, середа, четвер - автомобілем користується [PERSON], а п'ятниця, субота, неділя - [PERSON], оскільки спірне майно є неподільним, а дана вимога є обтяжливою для обох сторін. Що стосується зустрічного позову [PERSON] про стягнення коштів, то суд приходить до висновку, що він підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Висловлена Верховним Судом України правова позиція у постанові від 19 червня 2013 року в справі № 6-55 цс 13, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою до застосування, судова палата прийшла до висновку, що договір, укладений одним із подружжя, створює обов'язки для другого з подружжя в разі, якщо його укладено в інтересах сім'ї, а одержане за цим договором майно фактично використано на задоволення потреб сім'ї. Так, при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України), про що наголошує Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя». Це означає, що дружина та чоловік, незалежно від припинення шлюбу, мають рівні права та обов'язки щодо спільно нажитого у шлюбі майна, а розірвання шлюбу не звільняє подружжя від зобов'язань за кредитом. Таким чином, у результаті придбання подружжям квартири та автомобіля в кредит боргові зобов'язання перед позикодавцем несуть як чоловік, так і дружина, а не тільки той із подружжя, хто підписав кредитний договір. Як вбачається з довідки ПАТ «УкрСиббанк» від 12.11.2013 року, стан кредитної заборгованості [PERSON] на дату 7.10.2010 року, що є моментом розірвання шлюбу, було фактично сплачено: основного боргу в сумі 7707,77 доларів США та процентів 12054,05 доларів США (а.с. 41). Натомість, з іншої довідки ПАТ «УкрСиббанк» від 27.08.2014 року, стан кредитної заборгованості [PERSON] на дату 27.08.2014 року, було фактично сплачено: основного боргу в сумі 15570 доларів США та процентів в розмірі 21298,62 доларів США (а.с. 135). Відтак, з наведено вбачається, що відповідачем [PERSON] з моменту розірвання шлюбу по 27.08.2014 року було самостійно сплачено за кредитними зобов'язаннями колишнього подружжя - 7862,23 доларів США основного боргу та 9244,57 доларів США, що є різницею періодів (7.10.2010 року - 27.08.2014 року). А, тому вимога відповідача про стягнення з позивачки половини сплаченого останнім кредитного боргу за кредитним договором № 11113220000 від 6.02.2007 року в сумі 8553,40 доларів США, що мало місце після розірвання шлюбу, є підставною та підлягає до задоволення. Крім того, як вбачається з довідки ПАТ «Кредобанк» від 4.11.2013 року, [PERSON] погашено за кредитним договором № 98/Р від 20.02.2008 року заборгованість за період з 01.10.2010 року по 31.10.2013 року, тобто після припинення шлюбу, в сумі 3382,91 доларів США основного боргу та 611,03 доларів США сплачено нарахованих відсотків (а.с. 43). Крім того, в період з 7.11.2013 року по 25.07.2014 року сплачено 945 доларів США на погашення кредиту за придбаний автомобіль за кредитним договором № 98/Р від 20.02.2008 року, про що вбачається із квитанцій, копії яких наявні в матеріалах даної справи (а.с. 130-133). А, відтак вимога відповідача про стягнення з позивачки половини сплаченого останнім кредитного боргу за кредитним договором № 98/Р від 20.02.2008 року в сумі 2469,47 доларів США, що мало місце після розірвання шлюбу, є підставною та підлягає до задоволення. Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. За таких обставин, оскільки кредитні зобов'язання [PERSON] були виконані ним саме у доларах США, на підставі правомірно отриманого в іноземній валюті кредиту, а відповідач просить стягнути кошти саме в іноземній валюті, а тому суд вважає, що такі кошти слід стягнути з [PERSON] в іноземній валюті, що не оспорюється самою позивачкою. Разом із тим, до задоволення підлягає зустрічна позовна вимога [PERSON] про стягнення з [PERSON] половини сплачених, після розірвання шлюбу, першим страхових платежів за кредитним договором № 11113220000 від 6.02.2007 року в сумі 1675,20 грн., що стверджується наявними у справі доказами (а.с. 128-129) та половини сплачених ним страхових платежів за кредитним договором № 89/Р від 20.02.2008 року в сумі 9120,59 грн., підтвердженням чого є наявні у справі докази (а.с. 122-127), а також виходячи із зобов'язання обох з подружжя по утриманню спільного майна, і відповідно до вимог ч. 4 ст. 65 СК України, оскільки кожен мав би порівну сплатити свою частку боргу. При цьому, зустрічна позовна вимога [PERSON] про зобов'язання [PERSON] сплатити: до установи банку ПАТ «УкрСиббанк» ? залишку по тілу кредиту за кредитним договором № 11113220000 від 6.02.2007 року в сумі 7715 доларів США та нарахованих банком відсотків, а також до установи банку ПАТ «Кредобанк» ? залишку по тілу кредиту за кредитним договором № 89/Р від 20.02.2008 року в сумі 391,50 доларів США та нарахованих банком відсотків, на думку суду, до задоволення не підлягає, оскільки стосується виконання зобов'язань на майбутнє, що в силу чинного законодавства є безпідставним. Ураховуючи викладене, на підставі ст.ст. 60, 61, 65, 69, 70, 71, 72 СК України, постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»,

Outcome: partial