Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,треті особи: орган опіки та піклування Олександрівської райдержадміністрації,орган опіки та піклування Добропільської міської ради. Позов мотивовано тим, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] . Фактично з 2015 року дитина перебуває на повному утриманні та вихованні позивачки до цього часу. Батьки дитини не приймають участі у вихованні дитини з 2016 року. [PERSON] офіційно ніде не працює, постійно виїздить на заробітки до Росії, а мати-тривалий час перебуває у розшуку та ,за неофіційною інформацією,засуджена до позбавлення волі на території Російської Федерації. Позивачка вважає, що батьки не виховують хлопчика,не дбають про нього ,тобто, ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Позивачка проживає з онуками [PERSON] ,[INFO].,та [PERSON] ,[INFO] Остання отримала статус дитини, позбавленої батьківського піклування та передана під опіку позивачці через те, що мати дівчинки - відповідачка по справі, перебуває у розшуку ,а її батько записаний у свідоцтві про народження зі слів матері. Фактично онуки виховуються та утримуються позивачкою . Отже, з огляду на те,що відповідно до ст. 164 СК України, відповідачі не виявляють до сина батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, є підстави для позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , призначення позивачки його опікуном та стягнення аліментів з відповідачів на утримання сина в розмірі ј частини усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Олександрівського районного суду від 07 жовтня 2019 року провадження по справі відкрито та призначено підготовче засідання за правилами загального позовного провадження ( а.с.41 т.1) 31 жовтня 2019 року підготовче провадження закрито та справу призначено до розгляду на 25 листопада 2019 року ( а.с. 61 т.1). Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день розгляду справи належним чином повідомлені. Відповідачем [PERSON] до суду надіслано заяву про розгляд справи без його участі. Відзив на позовну заяву відповідачі не надали. Відповідно до ч.8 ст.178, ч.2 ст.191 ЦПК України , у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Позивачка в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги відносно відповідача [PERSON] та відмовилась від позову відносно відповідачки [PERSON] з огляду на те, що остання відбуває покарання у виді позбавлення волі. Ухвалою Олександрівського районного суду від 1 липня 2020 року судом прийнято відмову позивачки від позовних вимог щодо [PERSON] та провадження в цій частині закрито. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з письмовою заявою від 30 червня 2020 року про розгляд справи без його участі, з позовними вимогами погодився повністю, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON] . В судовому засіданні позивачка пояснила, що [PERSON] та донька позивачки - [PERSON] є батьками малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Донька позивачки окрім сина має старшу дитину від попереднього шлюбу- доньку [PERSON] , [INFO]. Розпорядженням голови районної державної адміністрації від 8 червня 2018 року, [PERSON] , як дитина, що позбавлена батьківського піклування, була передана під опіку позивачки. Позивачка посилається ,що батьки малолітнього [PERSON] офіційно не працюють тривалий час, ведуть асоціальний спосіб життя .Сина привезли до позивачки ще у 2015 році, вважаючи, що бабуся повинна виховувати та утримувати його , а самі виїздять на заробітки. Мати дитини - [PERSON] з квітня 2018 року знаходилась у розшуку , місце перебування її тривалий час не було відоме. Згодом встановлено, що вона відбуває покарання в місцях позбавлення волі за вироком суду в Росії. Відповідач з 2015 року сина не утримує та не виховує, посилаючись, що він їздить на заробітки. Спочатку він інколи приїздив до сина, привозив гостинці, а з 2016 року сина не відвідує та не утримує. У телефонній розмові посилався , що ніби-то мати дитини має домовленість з позивачкою на утримання обох онуків. Відповідач відмовляється забирати сина , але і гроші на його утримання не надає. Коли приїздить із заробітків, уникає зустрічі з позивачкою та сином, перестав відповідати на телефонні дзвінки. Він не цікавиться життям та станом здоров`я сина, не виявляє до нього батьківської турботи, незважаючи на те, що дитина відстає у розвитку від однолітків, має вади психіки та потребує консультації лікарів і корекції поведінки . Позивачка отримує мінімальну пенсію, маючи хворобу серця, знаходиться на диспансерному обліку у лікаря , отже, потребує періодичного лікування, тому самотужки не може утримувати онука. Крім того, дитина потребує обстеження та лікування. Необхідно вирішити питання оформлення до школи чи інтернату, а тому виникла потреба в оформленні опікунства над нею. Також вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання сина, бо добровільно він його не утримує. Позивачка заявила, що під час розгляду справи в житті відповідача сталися зміни. Так, з квітня 2020 року він постійно проживає вдома, в м. Білозерське Добропільського району, працевлаштувався. Однак, з цього часу жодного разу не відвідав сина, не цікавиться його життям та здоров`ям, не вирішує питання влаштування сина до школи, хоча дитина вже пропустила один навчальний рік , бо досягла семирічного віку. Батько дитини не звертає уваги, що [PERSON] , окрім консультації психіатра та психолога рекомендовано і оперативне втручання з приводу фізичної вади . Відповідач не хоче забирати сина від позивачки, категорично не бажає його утримувати та виховувати. Усіляко уникає спілкування із позивачкою щодо вирішення вищезазначених питань. Син також не згадує батька, не має до нього почуттів та не пам`ятає як він виглядає. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Олександрівської районної державної адміністрації Донецької області, в судовому засіданні заперечень проти позову не заявила, вважає, що позовні вимоги щодо відповідача [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Добропільської міської ради залишила вирішення позову щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] на розсуд суду. Представник заявила, що висновку з цього питання орган опіки та піклування не підготували, бо такі рішення приймаються колегіально і вже двічі було прийнято рішення про неможливість надання висновку, яке діє і на цей час. Орган опіки обізнаний щодо проживання та працевлаштування відповідача за місцем реєстрації, але з огляду на те, що відповідач не приїхав до них за викликом, уникаючи спілкування , такий висновок не може бути складений. Крім того, додаткового звернення про складання висновку не надходило. Щодо визнання позивачки опікуном та передачі їй під опіку дитини, то на думку представника, позов в цій частині не підлягає задоволенню з огляду на те, що він заявлений зарано, до вирішення питання про позбавлення батька дитини батьківських прав. Вивчивши письмові матеріали справи, суд встановив таке. [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження, виданим виконкомом Степанівської сільради Олександрівського району Донецької області 16 серпня [INFO], актовий запис № 12 від 16 серпня [INFO](а.с.10). За довідкою виконкому Білозерської міськради м.Добропілля Донецької області від 07.05. 2019 року,відповідач [PERSON] зареєстрований у [ADDRESS] ( а.с.77). Згідно довідки Степанівської сільради Олександрівського району Донецької області № 552 від 20 травня 2019 року, [PERSON] ,[INFO].,проживає разом з бабусею - [PERSON] , [INFO]., в [ADDRESS] . З 2015 року . [PERSON] - [PERSON] не приймає участі у вихованні сина та не бачився з ним з 2016 року( а.с.12). За довідкою Степанівської сільради № 656 від 2 липня 2019 року, [PERSON] має такий склад сімї: [PERSON] , [INFO], - онука та [PERSON] , [INFO], - онук. За актами обстеження умов проживання [PERSON] від 20 травня та від 2 липня 2019 року, побутові умови проживання сім'ї задовільні, але будинок старий і потребує капітального ремонту. Сім`я проживає на пенсію бабусі. Розпорядженням голови Олександрівської районної державної адміністрації №133/01-08 від 08 червня 2018 року «Про встановлення опіки», [PERSON] , [INFO], передано під опіку [PERSON] (а.с.20). Згідно рапорту ст.ДОП Олександрівського ВП Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області Воронцова Р., в [ADDRESS] ,мешкає [PERSON] ,[INFO], з онуками [PERSON] , [INFO], та [PERSON] , [INFO] Батьки неповнолітніх з 2015 року не приймають участі у вихованні дітей,місце перебування їх не відоме. [PERSON] за місцем мешкання характеризується з позитивної сторони ,скарг та заяв відносно неї не надходило(а.с.16). За характеристикою, складеною головою Степанівської сільради Олександрівського району Донецької області від 2 липня 2019 року ,позивачка [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS] . На даний час перебуває на пенсії та одна виховує двох неповнолітніх онуків : [PERSON] , [INFO], яка знаходиться під опікою, та [PERSON] ,[INFO]. Мати дітей - [PERSON] знаходиться у місцях позбавлення волі. Позивачка отримує мінімальну пенсію. Скарг від сусідів та односельців на поведінку [PERSON] до виконкому не надходило(а.с.23). За довідками Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 27 червня 2019 року , [PERSON] отримує пенсію за віком в розмірі 1497 грн.( а.с .24). [PERSON] перебуває на диспансерному обліку в Олександрівській ЦРЛ з 2002 року з приводу хвороби серця та судин. Вона неодноразово супроводжувала онука [PERSON] на прийом до сімейного лікаря з приводу хвороби, вакцинації, що підтверджено довідками лікаря Степанівської амбулаторії від 26 квітня 2019 року. Листом від 22 листопада 2019 року за № 01/36-777 орган опіки та піклування Олександрівської райдержадміністрації повідомив про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] у зв`язку із її розшуком( а.с 67). За повідомленням Добропільського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області №б/н від 08.08.2019р., відповідачка [PERSON] , [INFO] ,перебуває у розшуку за скоєння кримінального правопорушення,передбаченого ч.2 ст.307 КК України(а.с.9). Виконком Добропільської міської ради надав суду лист від 8 листопада 2019 року за № 05/1332-10/02 з додатками про неможливість надати висновок про доцільність або недоцільність позбавлення батьківських прав відповідачів у зв`язку із тим, що мати дитини позбавлена волі та відбуває покарання за вироком суду , а батько - тривалий час не проживає за місцем реєстрації і місце його фактичного перебування не відоме. За актом від 7 травня 2019 року [PERSON] за місцем реєстрації в [ADDRESS] , не проживає, має велику заборгованість з квартирної плати ( а.с. 71-77). Виконком Добропільської міської ради повторно надав суду лист від 17 січня 2020 року за № 03/0063-10/02 з додатками про неможливість надати висновок про доцільність або недоцільність позбавлення батьківських прав відповідачів у зв`язку із тим, що мати дитини позбавлена волі та відбуває покарання за вироком суду , а батько - тривалий час не проживає за місцем реєстрації і місце його фактичного перебування невідоме. Він приїздить один раз на три-чотири місяці, тривалістю 1-3 дні . Зі слів сусідів знаходиться на заробітках в Росії ( а.с.114-120). 28 січня 2020 року судом постановлена окрема ухвала , якою служба у справах дітей Добропільської міської ради зобов`язана провести перевірку фактів невиконання посадовими особами органу опіки та піклування покладених на них обов`язків та надати висновки і пояснення по справі в строк до 18 лютого 2020 року. Незважаючи на вжиті судом заходи щодо отримання висновку органу опіки та піклування Добропільської міської ради щодо доцільності або недоцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав та встановлення опіки, листом за підписом начальника служби у справах дітей Добропільської міської ради вкотре заявлено про неможливість надання висновку щодо позбавлення відповідача батьківських прав . Витребуваний висновок не був наданий до закінчення судового розгляду по справі . Опитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] - голова Степанівської сільської ради пояснив, що позивачка дійсно проживає на території сільської ради разом із онуками , яких вона виховує та утримує самотужки. Малолітній [PERSON] має належний догляд, увагу та виховання. Батько дитини приїздив до села один чи два рази, а з 2016 року взагалі не спілкується з сином. Сім`я позивачки потребує матеріальної допомоги, бо проживає на мізерну пенсію позивачки. Свідки [PERSON] та [PERSON] зазначили, що проживають неподалік від позивачки та засвідчили, що вона більш ніж три роки самотужки виховує та утримує онуків, які фактично залишені батьками . Малолітній [PERSON] потребує додаткової уваги, лікування, догляду, бо відстає у розвитку від однолітків. Відповідач дитиною не цікавиться , гроші на утримання не дає, тому позивачка має матеріальні труднощі. Сусіди допомагають сім`ї чим можуть. Представник органу опіки та піклування Олександрівської районної адміністрації вважає, що в інтересах дитини, її соціального захисту, доцільно позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої сина [PERSON] , [INFO] , як такого, що не виконує покладених на нього батьківських обов`язків щодо виховання дитини та стягнути з нього аліменти на утримання дитини. Розглядаючи матеріали щодо призначення позивачки опікуном малолітнього онука, орган опіки та піклування вважає, що позивачка може бути призначена опікуном після набрання чинності рішення, якщо відповідач буде позбавлений батьківських прав, бо відповідного подання органу опіки та піклування Добропільської міської ради у матеріалах справи немає. Таким чином, суд вважає встановленим, що відповідач [PERSON] не виконує своїх обов`язків по вихованню та утриманню дитини, покладаючись на бабусю та з 2016 року не забрав сина додому , не спілкується з ним та не опікується. У відповідності до ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я , фізичний , духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Верховний Суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року із змінами у 2008 р. наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків, як підстава для позбавлення батьківських прав має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав суд впевнився не лише в невиконанні батьком дитини обов`язків по вихованню, а також встановив, що він ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, категорично відмовляється спілкуватися з сином, утримувати його, вирішувати невідкладні питання щодо лікування та навчання дитини, наслідком чого, порушуються права та законні інтереси останнього. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші заходи впливу виявилися безрезультатними. Статтею 3 Конвенцію про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальності своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Суд вважає, що відповідач не був позбавлений можливості для виховання та утримання свого сина, але він не виявив бажання докласти зусиль для відновлення відносин з дитиною після повернення додому та з квітня 2020 року жодного разу не зустрівся з дитиною, уникаючи спілкування з сином та позивачкою. На чергові звернення до нього позивачки щодо матеріальної забезпеченості сина, відповідач посилається на матеріальну скруту, висловлює думки про обов`язок бабусі утримувати та виховувати дитину, на ніби-то існуючу домовленість між позивачкою та матір`ю дитини щодо утримання та виховання онука. Отже, суд розцінює поведінку відповідача як свідоме ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання сина . При цьому відповідач працює, інших утриманців не має, на даний час проживає за місцем реєстрації , що неподалік від місця проживання сина,має задовільний стан здоров`я. На підставі викладеного, суд вважає, що позов в частині позбавлення відповідача батьківських прав підлягає задоволенню. Розглядаючи позовні вимоги в частині призначення позивачки опікуном малолітнього [PERSON] , [INFO] народження, суд виходить з такого. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно ст. 62 ЦК України, опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. Відповідно до ч. 4 ст.63 ЦК України, опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Позивачка [PERSON] тривалий час опікується малолітньою дитиною, добросовісно виконуючи взяті на себе обов`язки по вихованню та утриманню хлопчика , але у матеріалах справи відсутнє подання органу опіки та піклування щодо призначення позивачки опікуном малолітнього та в судовому засіданні представники третіх осіб не заявили такого клопотання,посилаючись на відсутність рішення суду про позбавлення батьківських прав. Відтак, позовні вимоги в частині встановлення опіки та стягнення аліментів задоволенню не підлягають. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України , судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial