Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

\~ Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просять: визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою № 90 будинку № 18 по вул. Івана Авраменка у м. Кривому Розі. В обґрунтування своїх вимог зазначили наступне. Їм, позивачам, з відповідачем [PERSON] відповідно до свідоцтва № С-1439 про право власності на житло від 21.05.1998 року належить квартира [ADDRESS] ( Корнійчука) у м. Кривому Розі Дніпропетровської області. У вказаній квартирі зареєстровані, але з 2001 року не мешкають відповідачі [PERSON], [PERSON], що підтверджується актом від 16.08.2017 року. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Водночас відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» з зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Відповідачі не проживають у спірній квартирі більше одного року, не беруть участі в утриманні житла, тому вони втратили право користування ними відповідно до положень ч. 2 ст. 405 ЦК України. За змістом ст. 405 ЦК України, ч. 1 ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ч. 2 ст. 405 ЦК України). Відповідачі [PERSON], [PERSON] користувалася квартирою № 90 будинку № 18 по вул. Івана Авраменко (Корнійчука) у м. Кривому Розі як члени сімї власника майна та відповідно до ст. ч. 2 ст. 405 ЦК України їх право користуванням майном було втрачено через відсутність без поважних причин понад один рік . Перебування відповідачів на реєстраційному обліку створює для нас необгрунтовані матеріальні витрати з комунальних платежів. Позивачі, кожен окремо, у судовому засіданні позов підтримали повністю, підтвердивши зміст позовної заяви. Відповідачі у судове засідання не зявилися, подали до суду заяву, згідно якої позов визнали повністю, просять розглянути справу за їх відсутності.

Outcome: approved