Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] \~звернулась з\~позовом до\~ [PERSON] \~в якому\~просила визнати\~за нею\~право власності\~ власності на Ѕ частку будинку [ADDRESS] після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] в м. Харкові. Свій позов мотивувала тим, що вона, [PERSON] , та відповідач [PERSON] є дітьми [PERSON] та [PERSON] . Їхній батько [PERSON] помер [INFO] в м. Харкові, їхня мати [PERSON] померла [INFO] в м. Харкові про що 12.03.2018 року. Будинок [ADDRESS] належав на праві власності [PERSON] . При житті [PERSON] було складено заповіт від 08.05.2007 року, посвідчений Харківською державною нотаріальною конторою №12 яким він заповів все належне йому майно на день смерті своїм дітям [PERSON] та [PERSON] [PERSON] також при житті 08.05.2007 року склала заповіт, посвідчений Харківською державною нотаріальною конторою №12, яким зробила розпорядження на випадок смерті та заповіла все належне їй майно дітям: дочці [PERSON] та синові [PERSON] . Спадщину після смерті батька [PERSON] прийняли його діти [PERSON] - шляхом звернення до нотаріальної контори у встановлений законом шестимісячний строк, [PERSON] прийняв спадщину оскільки на момент смерті постійно проживав разом із спадкодавцем. [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] на користь дітей [PERSON] та [PERSON] про, що зробила відповідну заяву до нотаріальної контори. Між тим, отримати свідоцтво про право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] . [PERSON] не може виходячи з того, що оригінал правовстановлюючого документу на спірний будинок та заповіт від імені батька знаходяться у відповідача а надати їх нотаріусу для оформлення мною свідоцтва про право власності за заповітом він відмовляється. Відповідач відмовляється надати ці документи нотаріусу, що відповідно позбавляє її права оформити свідоцтво на спадщину за заповітом після смерті батька. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, представник позивача через канцелярію суду надала заяву про слухання справи за її відсутності, та не заперечувала проти постанови заочного рішення, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов не надав. У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідач в установлений ч. 7 ст.\~178\~ЦПК України строк не подав до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Враховуючи повторну неявку належним чином повідомленого відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Неодноразово судові засіданні відкладалися, подальше відкладення розгляду справи призведе до безпідставного затягування розгляду справи. А тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8\~ст.178 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що спадкодавець [PERSON] помер [INFO] в м. Харкові про що 01.10.2010 року було складено відповідний А/З №13804, зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, зазначене підтверджується копією свідоцтва про смерть від 30.10.2018 року. [PERSON] та відповідач [PERSON] є дітьми [PERSON] та [PERSON] , зазначене підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 25.01.2011 року №00008577156 [PERSON] є дружиною спадкодавця, що підтверджується копією свідоцтва про одруження від 24.11.1956 року. [PERSON] померла [INFO] в м. Харкові про що 12.03.2018 року складено відповідний А/З №3866, зареєстровано Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області, що вбачається з копії свідоцтва про смерть При житті [PERSON] було складено заповіт від 08.05.2007 року р.№6-555, посвідчений Харківською державною нотаріальною конторою №12, відповідно до якого: «на випадок своєї смерті роблю таке розпорядження: все належне мені майно де б таке не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що мені буде належати на день моєї смерті. та на що я за законом матиму право, я заповідаю в рівних частках кожному: дочці [PERSON] , сину [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, а саме: будинок [ADDRESS] та належав на праві власності [PERSON] на підставі договору про надання у безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального житлового будинку від 21.10.1958 року, посвідчений 4-ю ХДНК 29.10.1958 р., р.№9662, що підтверджується довідкою КП «ХМБТІ» від 22.11.2018 року №1049569. Спадщину після смерті [PERSON] прийняли його діти. Позивачка [PERSON] шляхом звернення до нотаріальної контори у встановлений законом шестимісячний строк. Харківською державною нотаріальною конторою №12 було заведено спадкову справу №183/2011 після смерті [PERSON] , що вбачається з Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 21.02.2019 року №55215747 та Витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 21.02.2019 року №55215785. [PERSON] дружина спадкодавця надала до нотаріальної контори відмову від прийняття спадщини після смерті чоловіка на користь дітей сторін у справі. Між тим, отримати свідоцтво про право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] позивачка не можу виходячи з того, що оригінал правовстановлюючого документу на спірний будинок та заповіт від 08.05.2007 року р.№6-555 від імені батька знаходяться у відповідача а надати їх нотаріусу для оформлення нею свідоцтва про право власності за заповітом він відмовляється. Як вбачається з листа №338/02-14 від 04.02.2018 року наданого Харківською державною нотаріальною конторою №12 на ім`я відповідача [PERSON] в матеріалах спадкової справи відсутній оригінал документу, що посвідчує право власності спадкодавця на спадкове майно: житловий будинок [ADDRESS] , а саме: Договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 21.10.1958 року, посвідчений 4-ю ДХНК 29.10.1958 року за р.№966,. також відсутній заповіт, посвідчений 08.05.2007 року р.№6-555, відповідачеві було запропоновано надати ці документи нотаріусу для оформлення частки у спадщині. На підставіст.57\~ЦПК України доказами по справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановить наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення по справі. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема , звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Згідно вимогст.58\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до вимог ч. 3\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог ч. 5\~ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до вимог ч. 3\~ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Таким чином судом достовірно встановлено, що [PERSON] звернулась до 12 ХДНК щодо оформлення спадкового права та отримання свідоцтва про право на спадщину після померлого [INFO] [PERSON] . Однак, від державного нотаріуса 12 ХДНК вона отримала Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15 лютого 2019 року у зв`язку із тим, що позивачем не надано оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 182 ЦК України, передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ч. 1\~ст. 328 Цивільного кодексу України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до\~ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою. Право власності гарантоване\~ст. 41 Конституції України\~і не може бути визнане дійсним чи не дійсним, оскільки як суб`єктивне право є можливістю здійснювати або не здійснювати будь-які дії, що прямо незаборонені законом, у даному випадку\~володіти, користуватися і розпоряджатися своїм житлом. Відповідно до ч. З ст. З\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього\~Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У положеннях ст.2ЦПК України\~зазначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1\~ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя,суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню, як підтверджені належними доказами, та такі, що ґрунтуються на нормах чинного законодавства. На підставі викладеного і

Outcome: approved