Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

Позивачі звернулися до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради у якій просять суд: визнати за ними право на приватизацію кімнати [ADDRESS]; визнати за ними право на приватизацію кімнати [ADDRESS]; зобов'язати Дніпропетровську міську раду в особі Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради, вчинити дії шляхом оформлення необхідних документів щодо передачі їм в порядку приватизації у приватну власність кімнат [ADDRESS]; судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування таких позовних вимог позивачі посилаються на те, що з 1999 року [PERSON], разом із своєю родиною: чоловіком - [PERSON], дітьми - [PERSON], 1991р.н., [PERSON], 1995р.н., [PERSON], [INFO], зареєстровані і постійно проживають у гуртожитку по [ADDRESS]. 06 квітня 2011р. Дніпропетровською міською радою було прийнято рішення № 37/10 «Про внесення змін до рішення міської ради від 22.10.2010 р. №10/62 «Про залишення цілісних майнових комплексів у статусі «гуртожиток» та дозвіл на приватизацію їх жилих, нежилих і допоміжних приміщень». Зазначеним актом орган місцевого самоврядування прийняв рішення, що гуртожиток по [ADDRESS], увійшов до переліку гуртожитків, які залишені у статусі «гуртожиток» і яким дозволено приватизацію. Маючи бажання реалізувати своє право на приватизацію житла у зазначеному гуртожитку вони звернулися до Дніпропетровської міської ради в особі Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради із заявою на проведення приватизації шляхом оформлення передачі в приватну власність двох кімнат № 3, 23 в яких вони мешкають на законних підставах. В серпні 2013 р. вони отримали відповідь про те, що відповідно до вимог діючого законодавства, реалізувати своє право на житло неможливо, в зв'язку з невідповідністю нумерації кімнат, які займає їхня родина, з нумерацією зазначеною в технічному паспорті гуртожитку, а також те, що реєстрація проживання їхньої родини в одній із займаних нами кімнат менше п'яти років. Вважають, що дії органу місцевого самоврядування в особі Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради є незаконними та протиправним, а тому вони змушені звернутися до суду за захистом своїх порушених прав на житло. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник позовні вимоги підтримали та пред'явлену позову заяву просили задовольнити. Посилалися на обставини викладені у пред'явленому позові. Інші позивачі в судове засідання не з'явилися, завчасно письмово сповістивши про неявку та можливість розгляду й вирішення справи без їхньої участі. Поданими через канцелярію суду письмовими заявами повідомили про те, що вони підтримують свої позовні вимоги та просять суд задовольнити пред'явлену заяву. Представник Дніпропетровської міської ради в судове засідання не з'явився, відповідач повідомлявся належним чином про місце та час судового засідання, про причини неявки суд не сповіщено, заперечень проти позову не надано, на підставі чого з урахуванням письмової згоди позивачів відповідно до ст. 224 ЦПК України справа підлягає розглядові судом з ухваленням цього рішення заочно. Суд, вислухавши пояснення позивачки [PERSON] та її представника, вивчивши матеріали справи, дослідивши зібрані письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивачі зареєстровані та проживають у гуртожитку за адресою: [ADDRESS], а саме: [PERSON] з 14.05.1999 року, [PERSON] з 04.03.2005 року, [PERSON] з 14.05.1999 року, [PERSON] з 14.05.1999 року, [PERSON] з 17.03.2010 року, що підтверджується довідками КП «Жилсервіс-5» ДМР (а.с. 10, 11, 13, 15). Нумерація зазначених кімнат у гуртожитку була змінена, а саме з № 3 змінено на № 19, а № 23 змінено на № 32 згідно технічного паспорту № 11184 від 07.07.2011 року. Основним квартиронаймачем зазначених житлових приміщень є [PERSON], що підтверджується ордерами та довідкою КП «Жилсервіс-5» ДМР (а.с. 11, 17, 18). Заборгованості по сплаті за комунальні послуги за зазначеними адресами позивачі не мають (а.с. 12). Відповідач заперечує право позивачів на здійснення приватизації кімнат, що видно з письмової відповіді від 22.07.2013 року за № Л-67, посилаючись на невідповідність нумерації кімнат, які займає родина позивачів, з нумерацією зазначеною у технічному паспорті на гуртожиток, а також на реєстрацію та фактичне проживання на законних підставах родини позивачів в одній з займаних кімнат менше п'яти років (а.с. 8). Статтею 8 Європейської Конвенції з прав людини і основоположних свобод закріплено право людини на житло. Конституцією України також серед основних прав ї свобод людини й громадянина проголошено право на житло. Зокрема статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до частини 1 статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. А згідно частини 1 статті 345 ЦК України фізична особа або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна, що є в комунальній власності. Статтею 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» встановлено, що приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв та ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Відповідно до частини 1 статті 2 вказаного Закону до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі-квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Відповідно до положень ч.,ч. 1, 3, статті 8 зазначеного Закону, приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на те органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» передбачено, що громадяни, які не мають власного житла, більше п'яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках і фактично проживають у них, мають право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитках. Об'єктами приватизації можуть бути гуртожитки, які перебувають у власності територіальної громади, є об'єктами державної та комунальної власності. Крім того, згідно частини 10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених пунктом 2 статті 2 цього Закону, а саме не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), розташовані на території закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, паркІв-пам'ятників садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв-заповідників; кімнати в гуртожитках; квартири (будинки), які перебувають у аварійному стані; квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири, розташовані в зоні безумовне (обов'язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на ЧАЕС. Отже, враховуючи вищевказані норми Закону, а також те, що позивачі проживають у спірних кімнатах вже довготривалий час (більше п'яти років) відповідач не мав підстав відмовляти позивачам у здійсненні їхнього законного права на приватизацію кімнат у гуртожитку у зв'язку з чим, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивачів та визнати за ними право на приватизацію кімнати № 19, та кімнати [ADDRESS], зобов'язавши відповідача вчинити належним чином усі необхідні дії щодо вирішення у встановленому законом порядку питання про передачу позивачам в порядку приватизації у приватну власність цих кімнат. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок відповідача.

Outcome: approved