Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], просить стягнути з відповідача аліментів на утримання його малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно до досягнення ним трьох років, та 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 17.02.2018 року до досягнення сином повноліття, посилаючись на те, що відповідач у цій справі не надає допомоги на утримання дитини, яка знаходиться на утриманні позивачки. Оскільки відповідач не надає утримання на дитину позивач вимушена звернутись з цим позовом до суду за захистом своїх законних прав та інтересів. У наступному судовому засіданні позивачем було уточнені позовні вимоги, в яких вона просила стягнути з відповідача на користь сина у твердій сумі в розмірі 900,0 гривень щомісячно, до досягнення сином повноліття. Відповідач позовні вимоги позивача про стягнення з нього аліментів на дитину у розмірі 900,0 гривень визнав у повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторони, представлених письмових доказів. 19 серпня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб. Від цього шлюбу народився син [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження серії І-ЖД №427271, виданого 05 березня 2015 року, актовий запис № 2227, батьком якої зазначений відповідач по справі [PERSON]. Судом встановлено, що сторони проживають разом, малолітній син перебуває на утриманні матері. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Все це спричинило виникнення між сторонами спору, за вирішенням якого позивачка звернулась до суду. При постановленні рішення судом врахований стан здоров'я і матеріальне становище дитини, а також стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, встановлення інших осіб, які перебувають на утриманні відповідача. Суд має виходити з необхідності забезпечення рівності не тільки прав, але й обовязків батьків щодо догляду та матеріального забезпечення неповнолітньої дитини. При вирішенні спору суд має врахувати положення ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. З урахуванням цього суд має задовольнити позовні вимоги позивача. При визначенні розміру аліментів суд має врахувати встановлений законом прожитковий мінімум на 2016 рік, встановлений на одну особу в розрахунку на місяць дітей віком до 6 років в розмірі з 1 грудня 1313 гривень, згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік». З огляду на такі положення закону про державний бюджет, беручи до уваги положення ч. 2 ст. 182 СК України про мінімальний розмір аліментів на одну дитини (який на момент ухвалення рішення дорівнює 1313,0 гривням), суд має вимоги про стягнення аліментів задовольнити, відступивши від рівности часток між батьками та стягнувши аліменти на дитину, в твердій грошовій сумі 900,0 гривень щомісяця, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого на відповідний період законом, починаючи з 02 серпня 2016 року й до досягнення повноліття сина, тобто до 17 лютого 2033 року. Батьки дитини мають рівні обов'язки з надання утримання дитині, оскільки згідно ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. При цьому згідно ст. 182 Сімейного кодексу України судом враховано, що дитина проживає з матір'ю, мати дитини здійснює догляд за нею, можливості матері по наданню утримання на дитину є суттєво обмеженими. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до розміру ставок судового збору підпункту 1 п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою сплачується не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (0,4 х 1378,0 грн. = 551,2 грн.). У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд роз'яснює, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Outcome: approved