Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача, по якому просять суд визначити, що частки в спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS] між померлою [PERSON], померлим [PERSON], [PERSON], [PERSON] є рівними, і становлять по ? частці кожному; встановити факт прийняття спадкового майна [PERSON] у вигляді ? частки та 1/8 частки даної квартири; встановити факт прийняття спадкового майна [PERSON] у вигляді 1/8 частки даної квартири; визнати за [PERSON] право власності на ? частку квартири [ADDRESS], а також на 1/8 частку спірної квартири; визнати за [PERSON] право власності на 1/8 частку квартири [ADDRESS]. Свої позовні вимоги позивачі обгрунтовують тим, що після смерті [PERSON] та [PERSON] спадкоємці не можуть зареєструвати в Єдиному державному реєстрі речових прав право часткової власності на нерухоме майно через невизначеність спадкової маси - частки померлого у спільному майні. Згідно свідоцтва про право власності на житло за адресою: [ADDRESS] виданого 21.01.1994 року УЖКГ виконкому Одеської міської ради народних депутатів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності належить вищезазначена квартира. Після смерті [PERSON] та [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої увійшла належна їм частка на вказану квартиру. Позивачі зазначають, що на момент відкриття спадщини постійно проживали разом зі спадкодавцями. Зазначають, що на даний час їм потрібно зареєструвати право часткової власності на дане майно, що є неможливим без виділення часток, що стало підставою звернення з даним позовом до суду. Позивачі до судового засідання не з'явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. Представник позивачів подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, заяв чи клопотань до суду не подавав та не заявляв. Суд у зв'язку з неявкою відповідача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача та за згодою позивача, у порядку ст. ст. 224-225 ЦПК України при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] в м. Одесі належала на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 21.01.1994 року, виданого УЖКГ виконавчого комітету Одеської міської ради народних депутатів, копія якого наявна в матеріалах справи ( а.с.6). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтневої райради народних депутатів м. Одеси, копія якого наявна в матеріалах справи ( а.с.11). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції , копія якого наявна в матеріалах справи ( а.с.12). З матеріалів справи вбачається, що на момент відкриття спадщини, позивачі постійно проживали разом зі спадкодавцями, що підтверджується довідкою випискою з домової книги про склад сім'ї ( а.с.13). та довідкою № 4 від 28.01.2013 року(а.с.14). Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20.02.2013 року встановлено факт, що [PERSON] є донькою [PERSON], померлої [INFO] ( а.с.15). В матеріалах справи наявна відповідь Першої Одеської державної нотаріальної контори, в якій зазначено, що відсутня інформація про реєстрацію спадкових справ до майна померлих: [INFO] [PERSON] та [INFO] [PERSON] ( а.с.40). Згідно зі ст. 357 ЦК України частки в сумісній власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до вимог ст.370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. У відповідності до ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Отже, кожному зі співвласників належала ? частини спірної квартири. Таким чином суд вважає за можливе позовні вимоги в даній частині задовольнити. Позивачі в позові також просять суд визнати факт прийняття спадкового майна та визнання права власності на них. На момент відкриття спадщини [PERSON] проживала разом зі спадкодавцем [PERSON] і фактично прийняла спадщину у вигляді 1/8 частини спірної квартири, що складає 10,75 кв.м. Позивачами в позові зазначено, що до нотаріальної контори для оформлення спадщини вони не звертались. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як зазначено в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ « Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, зазначені особи вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків їхньої відмови від спадщини, а щодо малолітніх та недієздатних осіб - відмови, здійсненої від їхнього імені батьками (усиновлювачами), опікуном із дозволу органу опіки та піклування (встановлених частинами 2 - 4 ст. 1273 ЦК). Таким чином, оскільки позивачі постійно проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та не подала протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини заяву про відмову від неї вони вважається такими, що прийняли спадщину. Отже дану частину позовних вимог слід задовольнити. Розглянувши справу повно, всебічно, об'єктивно та неупереджено, суд вважає правомірними заявлені позовні вимоги, які є обґрунтованими, тому вважає за можливе їх задовольнити. Зважаючи на вищевикладене та

Outcome: approved