Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи тим, що з відповідачем знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 09.09.2006 року, від якого має неповнолітню дитину: [PERSON] 2006 року народження. У теперішній час між нею та відповідачем припинені сімейно-шлюбні відносини. Спору про дитину та майно не має. Також, вважає, що відповідач, як батько дитини, зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на її утримання. Просить розірвати шлюб з відповідачем, стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/3 від місячного заробітку відповідача та судові витрати. В судове засідання позивачка не з'явилась, проте до початку судового розгляду подала до суду заяву в якій позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підтримала повністю просила шлюб розірвати, дочку залишити на її утриманні, після розірвання шлюбу простить залишити їй шлюбне прізвище. Що стосується стягнення аліментів, то позивачка зменшила позовні вимоги, просила стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки в твердій грошовій сумі 800 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття.. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву в якій зазначив, що проти позову не заперечує, згідний на розірвання шлюбу з позивачкою та стягнення з нього аліментів на утримання дочки в твердій грошовій сумі 800 гривень щомісячно до досягнення нею повноліття. Дослідивши матеріали справи, суд, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 09.09.2006 року (а.с.3), мають неповнолітню дитину: [PERSON] (а.с.4), сімейно-шлюбні стосунки між сторонами припинені, спільне господарство не ведуть, суперечки про дитину та майно не мають. Крім того, позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважає, що примирення не можливе, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Тому, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Згідно ч.1 ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки повинні утримувати своїх дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.184 Сімейного кодексу України, суд, за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний дохід, а також за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене та те, немає підстав для подальшого збереження формального шлюбу, у зв'язку з чим доцільно такий розірвати та те, що відповідач офіційно працює, має регулярний заробіток, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з покладенням на відповідача обов'язку сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 грн., починаючи з 27.03.2015 року і до досягнення нею повноліття.

Outcome: approved