Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS], належить в Ѕ частині [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.09.1999, посвідченого державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області Задоріною Т.В., в Ѕ частині [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.09.1999, посвідченого державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області Задоріною Т.В. Відповідач у справі зареєстрований у вказаному вище житловому будинку, але з 2015 року не проживає у ньому, що підтверджується актом депутата Слатинської селищної ради. Відповідач у будинку не проживає, участі в обслуговуванні нерухомості та сплаті всіх комунальних платежів не приймає, особистих речей його в ньому не має, кореспонденція та листи на її ім'я по вказаній адресі не надходять, права власності на будинок не має, однак він залишається бути зареєстрованим в ньому. Прохають відповідача визнати таким, що втратив право користування жилим будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання позивачі не з'явились, згідно заяв підтримали позовні вимоги, просять розглядати справу у їх відсутність, без звукозапису судового процесу, не заперечують проти заочного розгляду справи, що суд вважає за можливе. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Згідно п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. З урахуванням викладеного вважається, що судовий виклик відповідачу вручений належним чином. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивача не заперечує проти такого вирішення справи, то відповідно до ч.1 ст.281 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову. Як встановлено судом, житловий будинок за адресою: [ADDRESS], належить в Ѕ частині [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.09.1999, посвідченого державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області Задоріною Т.В., в Ѕ частині [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.09.1999, посвідченого державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області Задоріною Т.В. Згідно з актом депутата Слатинської селищної ради Дергачівського району ради Харківської області Левченка С.Ф. від 26.11.2018 відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], але за даною адресою не проживає з 2015 року. Згідно ст. 319 ЦК України власник майна володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями ч.1 ст. 317 та ч.1 ст.319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст.321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 379 ЦК України вказує, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.33 своєї Постанови №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року дав судам роз'яснення, що застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Як слідує зі ст. 405 ч.2 ЦК України, яку суд застосовує до даних правовідносин, член сім'ї власників житла, втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власниками житла або законом. Встановлено, що відповідач без поважних причин не проживає за місцем реєстрації понад один рік. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved