Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до [PERSON] з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння. Свої позовні вимоги мотивують тим, що їхня дочка [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі [PERSON] та проживали у батьків відповідача за адресою: с. Берестяне, вул. Садова, 3, Ківерцівського району Волинської області. На прохання дочки, вони дали їм у користування ковдру, подушку, праску, дитячі іграшки, килим, а пізніше коня, пообіцявши все повернути тоді, коли зможуть самі заробити на все необхідне. 30.11.2015 року Ківерцівським районним судом Волинської області шлюб між ними було розірвано, а їхня дочка разом із своїми дітьми перебралася до позивачів в с. Холоневичі, вул. Садова, 3, Ківерцівського району Волинської області. Оскільки за тривалий період часу їхня дочка фактично не підтримує звязки з відповідачем [PERSON], то вони звернулися до останнього з проханням повернути їхнє майно, на що отримали категоричну відмову. Тому просять суд витребувати від [PERSON] на їхню користь належне їм майно загальною вартістю 30 150 грн., а саме: ковдру вартістю 450 грн., подушку 250 грн., праску 1500 грн., дитячі іграшки 1500 грн., килим 450 грн., коня 26 000 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі та просила його задоволити. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задоволити /а.с.40/. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні подав до суду заперечення проти позову, згідно якого просив відмовити у задоволенні позову /а.с.42-43/. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився про дату, час та місце розгляду справи був повідомлени належним чином. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст.16 ЦК України, одним з цивільно-правових способів захисту права власності є віндикація - витребування власником майна з чужого незаконного володіння. Судом встановлено, що рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 30.11.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано /а.с.10/. Довідкою № 138 від 15.03.2016 року, виданою Берестянською сільською радою Ківерцівського району Волинської області стверджується, що дійсно згідно по господарської книги за 2011-2015 роки, особовий рахунок №0218-1 в особистому господарстві знаходиться кінь, який належить батькові відповідача [PERSON] [PERSON]Ф /а.с.41/. Із письмових заяв свідків [PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] вбачається, що позивач [PERSON] мав на утриманні коня, якого передав на тимчасове утримання своїй дочці [PERSON] в с. Берестяни. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. В силу ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (віндикаційний позов). Відповідачем у справах цієї категорії є особа, яка на момент подання позову фактично володіє майном без підстав, передбачених законом, адміністративним актом чи договором. Так згідно довідки № 138 від 15.03.2016 року, виданою Берестянською сільською радою Ківерцівського району Волинської області стверджується, що дійсно згідно погосподарської книги за 2011-2015 роки, особовий рахунок №0218-1 в особистому господарстві знаходиться кінь, але який належить не самому відповідачу [PERSON], а його батькові [PERSON]Ф /а.с.41/. Наявність між сторонами зобовязальних правовідносин виключає можливість предявлення позову про витребування майна із чужого незаконного володіння, оскільки передання майна в користування особі, яка зобовязалась повернути це майно після закінчення строку, на який воно передане, але не виконує цього обовязку, базується на умовах укладеного між сторонами договору та регулюється відповідно розділом ІІІ книги 5 ЦК України. Майно, передане власником іншій особі у володіння або користування за договором між ними, не може вважатися таким, що вибуло з володіння власника не з його волі. Окрім того, з пояснень сторін даних в судовому засіданні, вбачається що, витребування майна із чужого незаконного володіння, а саме: ковдру, подушку, праску, дитячі іграшки, килим були предметом розгляду про поділ майна подружжя за позовом [PERSON] до [PERSON] З огляду на вищенаведене суд вважає, що позовна вимога позивача про витребування у відповідача майна в порядку, визначеному ст. 387 ЦК України, задоволенню не підлягає. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Отже, на думку суду, позов не підлягає задоволенню, оскільки позивачі не надали суду беззаперечних та допустимих доказів, які підтверджували би їх право власності на предмет спору та засвідчували би сам факт передачі зазначеного майна.

Outcome: dismissed