Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-16 00:00:00

Позивачка - [PERSON] 30.03.2021 року звернулась до Київського районного суду міста Одеси з позовом до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди в сумі 150 000,00 грн., завданої внаслідок виникнення з вини [PERSON] пожежі, що сталась 01.07.2014 року в будинку [ADDRESS] . В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що 29.03.2014 року між нею та відповідачкою був укладений договір оренди житлової плозі, за адресою: [ADDRESS] , строком на 12 місяців, з 01.04.2014 ркоу по 01.04.2015 року. 01.07.2014 року в орендованому відповідачкою будинку на 2 поверсі виникла пожежа, що знищила повністю орендований будинок разом з меблями. Згідно Висновку по матеріалам ЖЄОЗП Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області від 16.07.2014 р. 01.07.2014 р. в чергову частину до Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області надійшло повідомлення оператора 102, про те, що по [ADDRESS] палає дім. В ході перевірки, відповідачка пояснила, що за адресою [ADDRESS] , вона разом з чоловіком знімали кімнату, де 01.07.2014 року в даному домі виникла пожежа в результаті чого згоріло багато речей. Згідно Звіту про причину виникнення пожежі, затвердженого Начальником Київського РВ ОМУ ГУДСНС України в Одеській області, майором служби цивільного захисту Дяченко В.І. від 03.07.2014 р., приміщення житлового будинку, в якому виникла пожежа, орендувала [PERSON] (відповідачка) 1979 р.н., згідно договору оренди у [PERSON] (позивачка) - 1956 р.н., в даному житловому будинку проживали гр. [PERSON] , 1981 р.н. з літньою дитиною, [PERSON] 1981 р.н., [PERSON] 1972 р.н., [PERSON] 1994 р.н.. Вказаним звітом встановлено, що безпосередні сліди горіння були визначені в приватному 2-поверховому будинку в житловій кімнаті на 2-му поверсі, в результаті чого вогнем було знищено та пошкоджено житловий будинок, вигоріли частково 3 житлові кімнати, балкон, 2 санвузли, кухня, домашні речі, майно, меблі на площі 20 кв.м. Пожежа виникла у будинку на 2 поверсі від електропроводки. Згідно висновку Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області № 21/60/01.07.2014 «з дослідження технічної причини виникнення пожежі, яка сталась 01.07.2014 р. в житловому будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] » від 21 липня 2014 року причиною пожежі є порушення правил пожежної безпеки при експлуатації електричної розетки. Отже, як стверджує позивачка, відповідачка не дотримувалася правил пожежної безпеки при експлуатації електричної розетки. Відповідно до, обов`язок із забезпечення пожежної безпеки в жилих приміщеннях державного, комунального, громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів покладається на квартиронаймачів і власників квартир, а в жилих приміщеннях приватного житлового фонду та інших спорудах, приватних житлових будинках садибного типу, дачних і садових будинках з господарськими спорудами та будівлями - на їх власників або наймачів, якщо це обумовлено договором найму. В силу п. 6 ст. 55 Кодексу цивільного захисту в України, обов`язок відшкодування шкоди покладається на наймача гр. [PERSON] , яка орендувала частину будинку на підставі договору оренди від 29 березня 2014 року. Як стверджує позивачка, в наслідок пожежі, що виникла з вини відповідача, позивачка перенесла два важких інсульти, що підтверджується виписним епікризом з медичної карти стаціонарного хворого № 121/56 від 25.01.2019 р., консультативним висновком невролога від 24.06.2019 р., консультативним висновком спеціаліста [PERSON] , випискою № 13469 неврологічного відділення з медичної картки стаціонарного хворого КУ МКЛ № 1». Неправомірними діями відповідача, позивачу було завдано моральної шкоди, які виразилися у психічному стражданні, які позначили негативні зміни у житті потерпілої, такі як: щоденні думки та спогади, психотравмуючі події, страх, негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності. Зазначену нанесену моральну шкода, позивачка оцінює в 150000,00 грн., за наслідком чого звернулась до суду з цим позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями, цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 12.04.2021 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення судового засідання з повідомленням сторін по справі. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. Відповідно до п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно з відповіддю з відділу адресної довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області встановлено, що відповідач - [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . За наслідком встановленого зареєстрованого місця проживання відповідача, уся судова кореспонденція суду, у тому числі копія ухвали про відкриття провадження по справі, копія позовної заяви з додатками до неї, судові повістки, скеровувались судом разом з рекомендованим поштовим повідомленням про відправлення поштової кореспонденції на ім`я [PERSON] за вказаною адресою місця реєстрації. Відповідно до п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Приймаючи до уваги, що судові відправлення були повернуті поштою із відміткою «адреса відсутній за вказаною адресою» та «за закінченням встановленого строку зберігання», суд вважає за можливе розглядати справу без участі відповідача за наявними в ній матеріалами. Згідно з ч. 2 ст. 282 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, судом у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України, за згодою позивача, було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи в судовому засіданні за відсутності відповідача. Також в судовому засіданні було здійснено допит свідка - [PERSON] . Заслухавши пояснення позивача, здійснивши допит свідка, дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов не підлягаючим до задоволення з наступних підстав. Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зазначене положення кореспондується частиною 3 статтею 12 ЦПК України. Відповідно до положень статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. За змістом частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Досліджуючи наявність завдання позивачеві моральної шкоди з боку [PERSON] , суд встановив. Судом встановлено, що з акту про пожежу від 01.07.2014 року вбачається, що комісія у складі провідного інспектора Київського районного відділу ОМУ ГУ ДСНС України в Одеській області майора служби цивільного захисту [PERSON] , начальника караулу ДПРЧ-6 Київського районного відділу ОМУ ГУ ДСНС України в Одеській області капітан служби цивільного захисту [PERSON] , гр. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , слідчого Київського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області л-т міліції [PERSON] , гр. [PERSON] склали акт про пожежу, що виникла 01.07.2014 року о 14 год. 41 хв. у житловому [ADDRESS] , що належить [PERSON] , місце виникнення пожежі: в житловій кімнаті на 2-му поверсі, пожежу ліквідовано о 17 год. 16 хв. 01.07.2014 року. Пожежею знищено: гр. [PERSON] покрівлі ж/б, домашні речі та документи, [PERSON] , 3-и житлові кімнати, кухня, 2-ва санвузли, балкон, домашні речі та меблі; [PERSON] частково мансардний поверх ж/б; [PERSON] покрівля ж/б; [PERSON] ; [PERSON] , [PERSON] ; [PERSON] паспорти, коди України та паспорти Росії та медикаменти - ліки згідно заяви. Пожежею пошкоджено: гр. [PERSON] , 2-ий поверх ж/б та домашні речі - майно, документи, гр. [PERSON] документи згідно заяви, гр. [PERSON] , житловий будинок та майно; [PERSON] житловий будинок, домашні речі та документи; [PERSON] частково покрівля ж/б; [PERSON] ; [PERSON] , [PERSON] ; [PERSON] документи речі - майно документи. Причина пожежі (ймовірна): аварійний режим роботи електропроводки в житловій кімнаті на 2-му поверсі. З висновку з дослідження технічної причини виникнення пожежі, яка сталась 01.07.2014 року в житловому будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] /01.07.2014 від 21.07.2014 року складеного старшим інженером ВДП ДВЛ АРЗ СП ГУ ДСНС України в Одеській області ст. лейтенантом служби цивільного захисту погодженого начальником ДВЛ АРЗ СП ГУ ДСНС України в Одеській області підполковником служби цивільного захисту вбачається, що осередок пожежі, яка сталася 01.07.14 року у житловому будинку [ADDRESS] , знаходився в місці розташування електричної розетки на балконі будинку [ADDRESS] , частина якого належала гр. [PERSON] . Найбільш ймовірною причиною даної пожежі є порушення правил пожежної безпеки при експлуатації електричної розетки, що привело до виникнення аварійного режиму (великий перехідний опір). В мотивувальній частині висновку встановлено, що ймовірною причиною пожежі став аварійний режим роботи електричної розетки, яка знаходилась на балконі другого поверху будинку [ADDRESS] ( [PERSON] ), у вигляді великого перехідного опору, який стався внаслідок порушення правил при експлуатації електричної розетки. Відповідно до висновку по матеріалам перевірки ЖЄОЗП від 16.07.2014 року, складеного капітаном міліції [PERSON] , затвердженого начальником Київського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області від 16.07.2014 року, за наслідком розгляду матеріалів ЖЄОЗП №16034 від 01.07.2014 року, №16040 від 01.07.2014 року, №16328 від 04.07.2014 року, вбачається, що 01.07.2014 року в чергову частину до Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, надійшло повідомлення оператора 102, про те, що по [ADDRESS] палає дім. В ході перевірки [PERSON] пояснила, що за адресою по [ADDRESS] , вона разом з чоловіком знімали кімнату, де 01.07.2014 року в даному домі виникла пожежа в результаті чого згоріло багато речей, в тому числі і золото, де в а даній пожежі звинувачує власницю даного будинку [PERSON] , так як вона не привела в порядок електропроводку. Досліджуючи вищезазначені докази, судом достеменно встановлено, що дійсно у житловому будинку [ADDRESS] , сталась пожежа на 2-му поверсі, внаслідок порушення правил пожежної безпеки при експлуатації електричної розетки, що привело до виникнення аварійного режиму (великий перехідний опір). Також як вбачається з вищевказаних доказів, власником зазначеного будинку є [PERSON] та [PERSON] , а також з висновку по матеріалам перевірки ЖЄОЗП від 16.07.2014 року вбачається, що на час пожежі у вказаному будинку, мешкала в кімнаті на 2-му поверсі [PERSON] . Зазначені обставини також підтверджуються наданим до суду договором оренди житлової площі від 29 березня 2014 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , за умовами якого [PERSON] орендує житлову площу будинку [ADDRESS] , яка складається з трьох кімнат, строком на 12 місяців, з 01.04.2014 року по 01.04.2015 року. За умовами договору оренди, орендатор ( [PERSON] ) зобов`язаний відшкодувати шкоду, у разі псування предметів биту (меблі), а також за погіршення стану орендованої площі. В судовому засіданні було допитано в якості свідка - [PERSON] , який надав свідчення, що в житловому будинку [ADDRESS] на момент пожежі мешкала орендар, яка орендувала будинок у [PERSON] , однак була відсутня в момент виникнення пожежі. Судом приймаються пояснення свідка, як належні докази, оскільки як вбачається з акту про пожежу від 01.07.2014 року, повідомлення про пожежу надав саме [PERSON] . Досліджуючи вищевказані докази в цілому, суд вважає обґрунтованими доводи позивачки та вважає встановленим, що на момент виникнення пожежі, яка сталась внаслідок порушення правил пожежної безпеки при експлуатації електричної розетки,- 01.07.2014 року користувачем житлового будинку [ADDRESS] , була відповідачка [PERSON] , як орендар. Стосовно доводів про завдану моральну шкоду та визначення її розміру суд зазначає про наступне. Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. У відповідності до наданих до суду: виписного епікризу з медичної карти стаціонарного хворого № 121/56 від 25.01.2019 р., консультативного висновку невролога від 24.06.2019 р., консультативного висновку спеціаліста [PERSON] , виписки № 13469 неврологічного відділення з медичної картки стаціонарного хворого КУ МКЛ № 1»., [PERSON] було двічі встановлено діагноз: гостре порушення мозкового кровообігу по ішеміческому типу в басейні лівої СМА, а саме 23.11.2018 року. Як вже судом зазначалось, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Однак, суд не приймає вказані докази в якості завдання позивачеві моральної шкоди з боку відповідача, як орендаря орендованого у позивача майна в момент виникнення пожежі, оскільки до суду в порушення ч.1 ст. 81 ЦПК України не надано до суду належних доказів на підтвердження того, що погіршення стану здоров`я та встановлений діагноз має причинно-наслідковий зв`язок з подіями, яки мали місце 01.07.2014 року. Суд враховує, що внаслідок пожежі, яка виникла в будинку [ADDRESS] , орендованого відповідачем, яка сталась з підстав порушення правил пожежної безпеки при експлуатації електричної розетки, позивач зазнала психологічних страждань та моральних переживань, оскільки були пошкоджені її нерухомість, речі, документи, та інше майно. Однак, будь-яких інших доказів, яким може бити відповідний висновок експерта про визначення розміру моральної шкоди, на підтвердження визначення розміру моральної шкоди та розрахунку ймовірного розміру грошового відшкодування такої шкоди, до суду також не надано. Судом також враховується, що до суду не надано доказів на підтвердження того, що [PERSON] є одноособовим власником будинку, який був наданий в оренду відповідачці, з урахуванням інформації наявної в договорі оренди від 29.03.20114 року та висновку про матеріалам перевірки ЖЄОЗП від 16.07.2014 року про співвласника вказаного будинку - [PERSON] . У зв`язку з чим, суд позбавлений можливості встановити причинно-наслідковий зв`язок між наявними протиправними діями відповідача, як заподіювача шкоди, та завданої моральної шкоди саме позивачеві, як потерпілому. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, за наслідком чого у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed