Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення на її користь з відповідача додаткових витрати на утримання спільного сина - [PERSON] , [INFO] , у сумі 40 447, 44 грн.. Свою позовну заяву обґрунтувала тим, що з вересня 2018 року по листопад 2020 року, позивачкою для забезпечення гідного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку понесено додаткові витрати на спільного з відповідачем сина - [PERSON] , [INFO] , на загальну суму 80 894, 87 грн. Аліментів, що інколи сплачує відповідач є недостатньо для матеріального забезпечення, лікування, розвитку здібностей дитини, а відтак позивачка звернулась до суду про стягнення з відповідача Ѕ частини понесених витрат понесених на утримання сина за період з вересня 2018 по час звернення до суду. Ухвалою суду від 07.12.2020 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Ухвала про відкриття провадження по справі, матеріали позовної заяви з додатками були направлені відповідачу на адресу зазначену в позовній заяві. Відповідач повідомлений до розгляд судом даного провадження належним чином, про що свідчить відмітка на рекомендованому повідомленні про вручення поштової кореспонденції суду. Відповідно правом на подачу відзиву відповідач не скористався. Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи вимоги ст.ст.279, 280 ЦПК України, суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача з огляду на наступне. Як вбачається із матеріалів справи, сторони мають спільного неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. На виконанні Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 29677583 з виконання виконавчого листа № 2-2941 виданого 17.05.2021 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів. Судом перевірені докази витрат на лікування в сумі 11 572, 03 грн.; оздоровлення - 15 718, 68 грн.; відпочинок - 16 500 грн.; навчання -18 269 грн.; відвідування спортивних секцій - 1 847 грн.; розвиток здібностей -15 920, 29 грн.; гігієна 1 067, 70 грн., а всього позивачкою понесено додаткових витрат на сина за період з вересня 2018 по час звернення до суду з позовом в сумі 80 894, 87 грн. Зі змісту позовної заяви вбачається, що відповідач не бажає приймати участі у додаткових витратах, при цьому слід врахувати, що відповідач будучи належним чином повідомленим про розгляд судом даної справи, правом на подачу відзиву не скористався, розрахунок здійснений позивачем не спростував. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) Відповідно до ч. 2 ст. 185 Сімейного кодексу України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Верховний Суд України роз`яснив, що вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Верховний Суд України звернув увагу, що вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі (постанова від 13.09.2017 у справі № 6-1489цс17). Отже, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Наявність таких особливих обставини підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Враховуючи, що необхідність у додаткових витратах на дитину викликана особливими обставинами, а саме потребою в оздоровленні, відпочинку, лікуванні, навчанні відвідуванні спортивних секцій та розвитку здібностей, а законом обов`язок з утримання дитини покладений на обох батьків, суд визнає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача половину вартості понесених додаткових витрат понесених з вересня 2018 по час звернення до суду з позовом, що складає 40 447, 44 грн. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 840, 80 грн., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена. На підставі викладеного та

Outcome: approved