Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] у липні 2018 р. звернулися до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Територіальна громада в особі Харківської міської ради про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. Свої позовні вимоги позивачі мотивували тим, що вони постійно мешкають і зареєстровані у зазначений квартирі, яка складається з двох кімнат пл. 29,2 кв.м. в будинку, що раніше мав статус гуртожитку. Відповідач по справі [PERSON] є сином [PERSON], братом [PERSON] Позивачі посилаються на те, що [PERSON] постійно пиячив, вчиняв скандали, нецензурно лаявся, ображав та бив матір, раніше двічі був засуджений до позбавлення волі. У березня 2017 р. [PERSON] забрав все своє майно , залишив ключі і добровільно пішов з квартири.З того часу його місце знаходження невідомо, житлом він не цікавиться, не навідується, витрати по оплаті не несе, ніяких перешкод у користуванні квартирою йому не чинилось. Вважають, що факт реєстрації [PERSON] у спірному приміщенні порушує їх права та погіршує умови існування, оскільки вони самостійно сплачують комунальні послуги з розрахунку трьох осіб, що становить значну суму. Крім того, позивачі позбавлені можливості скористатися своїм правом на приватизацію. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку згідно зі ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не сповістив, відзиву на позов не подав. Оголошення про виклик відповідача в судове засідання розміщено на офіційній сторінці веб-порталу судової влади України. При одночасному існуванні умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Представник 3 особи-Харківської міської ради в судове засідання не з'явився, надав письмові пояснення, в яких проти позову заперечував,стверджуючи, що акт про непроживання відповідача понад шести місяців у справі відсутній, особи, що мешкають в будинку разом з позивачами , не можуть бути достовірно обізнані щодо постійного проживання або непроживання [PERSON], матеріали справи не містять доказів на підтвердження такого факту, у позові відсутня інформація із закладів соціального захисту населення щодо визнання відповідача непрацездатним, знаходження його в установі соціальної допомоги чи перебування у місцях позбавлення волі, не надано відомостей щодо його місця роботи чи навчання, а також інші дані, які б підтверджували відсутність поважних причин непроживання, не має довідки від органів поліції про те, що [PERSON] не звертався із заявами про усунення перешкод в користуванні квартирою, не додані докази про осіб, які сплачують комунальні послуги в період відсутності відповідача ( а.с. 24-32). За клопотанням позивачів, ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 11.09.2018 р. витребувані докази з Новобаварського районного управління праці та соціального захисту населення, КЗОХ «Міська лікарня № 3», Головного управління Національної поліції в Харківській області ( а.с.24, 63-64). Суд, вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, приходить до наступного. На підставі рішення профспілкового комітету заводу ПТО ім. Леніна за № 19 від 22.01.1991 року [PERSON], як працівнику підприємства та багатодітній сім'ї, яка складалась з п'яти осіб, в будинку [ADDRESS], що відносився до сімейного гуртожитку, виділена кімната № 130 пл. 11,2 кв.м. і додатково кімната № 131 пл. 17,5 кв.м. ( а.с. 13-14). Довідкою КП «Харківспецбуд» № 380 від 31.05.2018 року з місця проживання про склад сім'ї та реєстрацію підтверджено, що у двокімнатній квартирі [ADDRESS], яка на теперішній час належить територіальній громаді м. Харкова, зареєстрована з 1984 р. [PERSON] ( наймач), з 1996 р. її донька [PERSON], з 2007 р. син [PERSON]-відповідач по справі ( а.с. 12). Позивачі у позовній заяві , їх представник у наданих в судовому засіданні поясненнях стверджували, що з березня 2017 року відповідач [PERSON] за місцем реєстрації не проживає , не з'являється, місце його перебування невідоме. За час мешкання в квартирі він зловживав спиртними напоями, вчиняв скандали, нецензурно ображав матір і сестру, не працював, а півтори роки тому добровільно зібрав всі свої речі, забрав документи, кинув матері ключі від квартири і залишив місце реєстрації. З того часу відповідача ніхто не бачив, він не навідувався, перешкод у користуванні жилою площею або будь-яких протиправних дій стосовно його проживання не чинилось. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з акту від 15.08.2018 р., складеного за участю сусідів по квартирі із загальною кухнею [PERSON], [PERSON], з березня 2017 р. [PERSON] у спірній квартирі не проживає та особистих речей в жилому приміщенні не має, місцезнаходження його невідоме ( а.с. 49-51, 54-56). Свідки [PERSON], [PERSON] довели суду, що знають родину позивачів більш тридцяти років, мешкають на одному поверсі, мають спільну кухню, постійно спілкуються. У березні 2017 р. [PERSON] добровільно залишив квартиру і за місцем реєстрації з того часу не з'являється. Про відсутність будь-яких перешкод для відповідача вільно користуватися житловим приміщенням за місцем його реєстрації свідчить інформація Управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Харківській області за № 4799/119-20/01-2018 від 28.09.2018 року, де зазначено, що згідно обліків відділу документального забезпечення ГУ НП в Харківській області з посиланням на довідку від 25.09.2018 року за № 1300/119-11/01-2018, за період з 2017 року по теперішній час звернень громадянина [PERSON] не надходило. Згідно інформаційних обліків ГУ Національної поліції в Харківській області [PERSON] в місцях позбавлення волі не перебуває ( довідка від 26.09.2018 № 2696/119-27/03-2018). З довідки Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради № 02-26/9199 від 25.09.2018 року вбачається, що [PERSON], [INFO] на обліку в Управлінні, як одержувач державних соціальних допомог , не перебуває. За відомостями Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня № 3» Харківської міської ради № 207 від 24.09.2018 р., [PERSON], [INFO], який зареєстрований за адресою [ADDRESS], за медичною допомогою з 2017 року не звертався, медична документація в реєстратурі відсутня. Суд відхиляє доводи 3 особи про відсутність у позивачів доказів на підтвердження факту непроживання відповідача без поважних причин за місцем реєстрації, оскільки інформація, на яку посилається представник в своїх письмових поясненнях, як на відсутню , витребувана судом за клопотанням позивачів в порядку ст. 84 ЦПК України і долучена до матеріалів справи. Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. У частині четвертій статті 9 ЖК Української РСР визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Стаття 71 ЖК Української РСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймачем, а у разі спору - судом. За приписами статті 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, в зв'язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку, з урахуванням конкретних обставин справи. Аналіз статей 71, 72 ЖК Української РСР дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та правил статті 89 ЦПК України щодо оцінки доказів. В судовому засіданні доведено, що відповідач [PERSON] з березня 2017 р. в спірній квартирі не проживає без поважних причин , житловою площею не цікавиться, витрат по оплаті комунальних послуг, які нараховуються виходячи з кількості зареєстрованих в квартирі не несе, ніяких дій по збереження за собою житлового приміщення на більш тривалий строк, ніж передбачено законом, не здійснював , перешкод в користуванні квартирою у нього не було. Зiбранi у справi докази та їх належна оцiнка дають підстави для задоволення позовних вимог [PERSON], [PERSON] та визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням в [ADDRESS] На підставі викладеного і

Outcome: approved