Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовом до відповідача [PERSON] від імені якої діє законний представник [PERSON] про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, посилаючись на наступне. [PERSON] та [PERSON] мешкають та зареєстровані в [ADDRESS] з 02.06.1980 року по наступний час. Також, у вказаній квартирі зареєстрований малолітній [PERSON], 2012 року народження, який є онуком та сином позивачів. Головним наймачем вищезазначеної квартири на підставі ордеру № 2289 серії ЖР від 14 грудня 1977 року був [PERSON] - батько та дід позивачів, який помер [INFO] року. Потім головним наймачем вищезазначеної квартири була [PERSON] - мати та бабуся позивачів, яка померла [INFO] року. Після смерті [PERSON] головним наймачем вказаної квартири на підставі розпорядження Суворовської рай адміністрації № 778р від 13.12.2012 року стала позивач [PERSON] З 04 січня 1995 року в спірній квартирі був зареєстрований [PERSON], однак останній у спірній квартирі з 2001 року не мешкав, власне майно не зберігав, жодних витрат на утримання квартири не здійснював. Ніхто перешкод [PERSON] в проживанні не чинив, замків не міняв, сварок, що могли зумовити вимушене не проживання в квартирі не було, вселитись знов у житло [PERSON] жодного разу не намагався, та з 2001 року проживав разом зі своєю сім'єю за адресою [ADDRESS]. Зазначений житловий будинок належав матері позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] - [PERSON], яка померла [INFO] року на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 23 лютого 2006 року, та складається з житлової будівлі, загальної площі 51,6 кв.м., житловою - 33,6 кв.м. та надвірних споруд «Г» - вбиральня, «Е» - гараж, № 1-4 - огорожа, І - мостіння, розташованих на земельній ділянці площею 565 кв.м. В наступний час малолітня [PERSON] проживає разом з батьками ([ADDRESS]), та навчається в учбовому закладі в Київському районі м. Одеси, ніколи не мешкала в [ADDRESS]. В червні 2013 року позивачі звернулись до Суворовського районного суду м. Одеси із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратив право користування жилим приміщенням, та рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2013 позов [PERSON] та [PERSON] було задоволено, [PERSON] був визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Рішення суду набрало законної сили 30 вересня 2013 року. Після отримання рішення суду позивачі звернулись до відповідних органів для зняття [PERSON] з реєстраційного обліку за вказаною адресою, але випадково нам стало відомо, що [PERSON], порушуючи вимоги Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382- ІV. (зі змінами та доповненнями), не попередивши нас, 26.06.2013 року зареєстрував за вказаною адресою свою неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], без наміру оселити туди доньку та змінити її місця проживання, про що складений відповідний акт обстеження від 28 жовтня 2013 року, який складено у присутності сусідів, та засвідчений головою ОСББ «Яблунька» від 28.10.2013 року. Як встановлено судовим рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2013 року [PERSON] з 2002 року не проживає без поважних причин за вказаною вище адресою, оплату комунальних послуг не проводить, ніякого особистого майна та речей в квартирі немає, що підтверджується актом ОСББ «Яблунька» від 03.06.2013 року. Всі обов'язки по сплаті комунальних послуг платежів та утримання квартири належному стані покладенні на нас. Відповідно до статті 61 ЦПК України обставини, встановленні судовим рішенням, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановленні ці обставини. Неповнолітня [PERSON] та її сім'я (батько [PERSON] та мати) з 2001 року проживають в Київському районі м. Одеси ([ADDRESS]) за власним бажанням. [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 01 липня 2013 року є власником ? частки житлової будівлі, загальної площі 51,6 кв.м., житловою - 33,6 кв.м. та надвірних споруд «Г» - вбиральня, «Е» - гараж, № 1-4 - огорожа, І - мостіння, розташованих на земельній ділянці площею 565 кв.м., в повній мірі користується та володіє всім житловим будинком, сплачує необхідні податки за користування комунальними послугами, та він і його сім*я з 2001 року не мала ніякого наміру вселитись у спірну квартиру. Іншим співвласником ? частки є позивач [PERSON], але вона не користується вказаним житловим будинком, так як там вже тривалий час проживає сім'я [PERSON] (дружина та донька [PERSON], [INFO]). Статтею 33 Конституцією України гарантовано кожному, хто перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Згідно вимогам ст. 13 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382- ІV., неповнолітні діти, які не досягли 14-річного віку, обмежені щодо права вільного вибору місця проживання і мають право проживати тільки разом з батьками, чи одним з них. Статтею 47 Конституції України гарантовано що ніхто не може бути позбавлений житла інакше ніж на підставі закону за рішенням суду. На підставі вище переліченого, позивачі вважають, що реєстрація малолітньої доньки [PERSON], [INFO] є незаконною, так як [PERSON] зареєстрував за вказаною адресою свою доньку без наміру оселити її та змінити її місце проживання, а її право вільного вибору місця проживання обмежено законом, та просять суд позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій позовні вимоги позивачів підтримала в повному обсязі та просила суд позов задовольнити. Відповідач та її законний представник в судове засідання не з'явились, сповіщались належним чином про час та місце слухання справи, причини неявки суду не відомі, заяви про розгляд справи без їх участі до суду не надходило. Представники третіх осіб в судове засідання не з'явились, до суду надійшли заяви з проханням слухати справу без їх участі, вирішення справи залишили на розсуд суду. На підставі статті 169 Цивільного процесуального кодексу України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних та доказів. Відповідно до статті 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлень про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, встановивши дійсні правовідносини, які виникли між сторонами справи, оцінивши всі докази зібрані у справі у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного: Судом встановлено, [PERSON], [PERSON], [PERSON], 2012 року народження, [PERSON] та [PERSON], 2000 року народження зареєстровані в [ADDRESS]. Головним наймачем вказаної квартири на підставі розпорядження Суворовської рай адміністрації № 778р від 13.12.2012 року є позивач [PERSON] З 04 січня 1995 року в спірній квартирі був зареєстрований [PERSON], однак останній у спірній квартирі з 2001 року не мешкав, власне майно не зберігав, жодних витрат на утримання квартири не здійснював, так як з 2001 року проживав разом зі своєю сім*єю за адресою [ADDRESS]. Зазначений житловий будинок належав матері позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] - [PERSON], яка померла [INFO] року на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 23 лютого 2006 року, та складається з житлової будівлі, загальної площі 51,6 кв.м., житловою - 33,6 кв.м. та надвірних споруд «Г» - вбиральня, «Е» - гараж, № 1-4 - огорожа, І - мостіння, розташованих на земельній ділянці площею 565 кв.м. В наступний час малолітня [PERSON] проживає разом з батьками ([ADDRESS]), та навчається в учбовому закладі в Київському районі м. Одеси, ніколи не мешкала в [ADDRESS]. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2013 року [PERSON] був визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Рішення суду набрало законної сили 30 вересня 2013 року. Після отримання рішення суду позивачі звернулись до відповідних органів для зняття [PERSON] з реєстраційного обліку за вказаною адресою, але їм стало відомо, що [PERSON], всупереч вимогам Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382- ІV (зі змінами та доповненнями), не попередивши позивачів 26.06.2013 року зареєстрував за вказаною адресою свою неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], без наміру оселити туди доньку та змінити її місця проживання,що підтверджується актом обстеження від 28 жовтня 2013 року, який засвідчений головою ОСББ «Яблунька» від 28.10.2013 року. Як встановлено судовим рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2013 року [PERSON] з 2002 року не проживає без поважних причин за вказаною вище адресою, оплату комунальних послуг не проводить, ніякого особистого майна та речей в квартирі немає, що підтверджується актом ОСББ «Яблунька» від 03.06.2013 року. Всі обов'язки по сплаті комунальних послуг платежів та утримання квартири належному стані покладенні на нас. Відповідно до статті 61 ЦПК України обставини, встановленні судовим рішенням, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановленні ці обставини. [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 01 липня 2013 року є власником ? частки житлової будівлі, загальної площі 51,6 кв.м., житловою - 33,6 кв.м. та надвірних споруд «Г» - вбиральня, «Е» - гараж, № 1-4 - огорожа, І - мостіння, розташованих на земельній ділянці площею 565 кв.м., в повній мірі користується та володіє всім житловим будинком, сплачує необхідні податки за користування комунальними послугами, та він і його сім*я з 2001 року не мала ніякого наміру вселитись у спірну квартиру. Іншим співвласником ? частки є позивач [PERSON], але вона не користується вказаним житловим будинком, так як там вже тривалий час проживає сім'я [PERSON] (дружина та донька [PERSON], [INFO]). Враховуючи норму статті 33 Конституції України, з урахуванням фактичних обставин, суд вважає, що наявність лише реєстрації особи за певною адресою не може слугувати підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Згідно вимог ст. 6 цього Закону зазначено, що громадяни України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до частини 1 статті 7 цього Закону підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється в тому числі на підставі остаточного рішення суду (про позбавлення права користування житловим приміщенням). Відповідно до статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, у якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно вимогам ст. 13 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382- ІV., неповнолітні діти, які не досягли 14-річного віку, обмежені щодо права вільного вибору місця проживання і мають право проживати тільки разом з батьками, чи одним з них. На думку суду, малолітня [PERSON] з народження та по теперішній час проживає разом з батьками в житловому будинку за адресою [ADDRESS], та її реєстрація за адресою [ADDRESS] є такою, що не відповідає вимогам Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382- ІV. Зазначена позиція суду кореспондується з позицією Пленуму Верховного Суду України, яка викладена у абзаці 2 пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя». На підставі викладеного,

Outcome: approved