Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] 21.04.2016 року звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку . В обґрунтування позову зазначила, що перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах у період з 2013 року до березня 2016 року без реєстрації шлюбу. В період сумісного життя , а саме 21.05.2015 року в них народилася спільна дитина донька [PERSON]. Сторони мешкають окремо, спільного господарства не ведуть, дитина мешкає з позивачкою. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги ставить [PERSON] в скрутне матеріальне становище, оскільки вона перебуває у соціальній відпустці та не має джерел доходу окрім державної допомоги. На підставі зазначеного позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, до початку розгляду справи надала заяву про розгляд справи за її відсутністю , просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти задоволення позову, тобто визнав позовні вимоги та просив справу розглянути за його відсутності. Згідно ст. 174 ч.4 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Рішення суду повинно відповідати вимогам ст.213 та ст.215 ЦПК України, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, про що також зазначено в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі». Під час розгляду справи судом встановлено, що у сторін під час фактичних шлюбних відносин без реєстрації шлюбу 21.05.2015 року народилася спільна дитина донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини І- КИ № 541656, виданим Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровської області, ( актовий запис № 684 ) у якому сторони записані батьками дитини і спору із цього приводу на час розгляду справи не існує. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до частини 2\~статті 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч.2\~ст.75 СК України\~право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до частини 4\~статті 84 Сімейного Кодексу України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Пунктом 17 постанови ПВСУ\~\~№ 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ч.3\~ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Виходячи з наведеного, з відповідача\~\~в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved