Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із вказаним позовом до відповідачів, в якому зазначили, що згідно рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 18.07.2013 року з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON], [PERSON] було стягнуто суму боргу у розмірі 25778,30 гривень та судові витрати, на підставі чого було видано виконавчий лист. В межах виконавчого провадження за зазначеним виконавчим листом було вставлено, що божнику [PERSON] належить 1/7 частка квартири [ADDRESS]. Державний виконавець звернувся до Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради про видачу дозволу на реалізацію 1/7 частки вказаної квартири, проте йому було відмовлено, в зв'язку з тим, що у зазначеній квартирі зареєстрований та має право користування онук [PERSON] - неповнолітній [PERSON], [INFO]. Просить суд визнати дії Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради щодо відмови видачі дозволу на реалізацію 1/7 частки квартири [ADDRESS] та скасувати відповідне рішення від 27.01.2014 року №05-97-13. Позивач [PERSON], який діє у власних інтересах та інтересах сина [PERSON], який є інвалідом зі слуху та мови, у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Зазначив, що є власником 6/7 часток квартири [ADDRESS], а [PERSON] є власником 1/7 частки зазначеної квартири. У спірній двохкімнатній квартирі зареєстровані та проживають [PERSON] та [PERSON], а також зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON], [INFO]. [PERSON] вживав заходи для викупу частки квартири у [PERSON], але вони не досягли порозуміння. Представник відповідача - Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради заперечувала проти позову, посилаючись на те, що відповідь на запит державного виконавця є лише тлумаченням законодавства, в зв'язку з чим лист за вих.№ 05-97-13 від 27.01.2014 року не є правовим актом індивідуальної дії та нормативно-правовим актом органу державної влади, а тому не може бути визнаний в силу ст.21 ЦК України незаконним. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала та просила відмовити у його задоволенні. Відповідач [PERSON], повідомлений належним чином, у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин. Представник третьої особи - Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції, у судове засідання не з'явився, надав суду пояснення, в яких зазначив, що в межах виконавчого провадження за виконавчим листом №2/263/2448, виданого 13.08.2013 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя, було направлено повідомлення начальнику сектору опіки, піклування та усиновлення служби з питань дітей Жовтневої районного адміністрації ММР про надання дозволу на реалізацію майна, в якому зареєстровані неповнолітні діти. Згідно листа за вих. №05-97-13 від 27.01.2014 року Жовтневому відділу ДВС ММУЮ не надано згоду на реалізацію майна. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 20.11.1996 року з [PERSON] є власником 6/7 часток квартири [ADDRESS], а [PERSON] є власником 1/7 частки зазначеної квартири. Визначено порядок користування вказаною двохкімнатною квартирою, а саме, [PERSON] виділена у користування жила кімната площею 17,2кв.м., а [PERSON] виділена у користування жила кімната площею 10,3кв.м. Згідно виконавчого листа №2/263/2448/2013, виданого на підставі рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 18.07.2013 року, з [PERSON], [PERSON] солідарно на користь [PERSON], [PERSON] було стягнуто грошові кошти в сумі 25778,30 гривень. Згідно інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 22.11.2013 року на підставі постанови державного виконавця від 16.10.2013 року накладено арешт на 1/7 частку квартири [ADDRESS], що належить [PERSON] Згідно довідки ЖБК «Світлана» у квартирі [ADDRESS] зареєстровані у жилій кімнаті площею 10,3кв.м. [PERSON], [PERSON] (донька), [PERSON], [INFO] (онук). 18.12.2013 року начальником Жовтневого відділу ДВС ММУЮ було направлено повідомлення № В-8/2048 начальнику сектору опіки, піклування та усиновлення служби з питань дітей Жовтневої районного адміністрації ММР про надання дозволу на реалізацію майна, в якому зареєстровані неповнолітні діти. Згідно листа за вих. № 05-97-13 від 27.01.2014 року Жовтневою районною адміністрацію Маріупольської міської ради було розглянуто повідомлення Жовтневого відділу ДВС ММУЮ та зазначено, що орган опіки та піклування не може надати згоду про передачу на реалізацію 1/7 частки квартири [ADDRESS], у зв'язку з тим, що право користування нею та реєстрацію має неповнолітній [PERSON], [INFO]. Вирішуючи справу, суд погоджується із твердженнями Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради, що лист за вих. № 05-97-13 від 27.01.2014 року не є правовим актом індивідуальної дії та нормативно-правовим актом органу державної влади, а тому не може бути визнаний в силу ст.21 ЦК України незаконним, з наступних підстав. Згідно вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За змістом ст.15, ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Законодавчо визначені способи захисту цивільних прав та інтересів. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ст.21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Суд визнає незаконним та скасовує нормативно-правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Суд вважає, що позивачем не доведено суду тієї обставини, що відповідач - Жовтнева районна адміністрація Маріупольської міської ради, порушив його права чи законні інтереси і судовому захистові підлягає його право як таке, що порушене відповідачем. Дійсно, за змістом листа за вих. № 05-97-13 від 27.01.2014 року, повідомлення Жовтневого відділу ДВС ММУЮ було розглянуто та роз'яснено, що орган опіки та піклування не може надати згоду про передачу на реалізацію 1/7 частки квартири [ADDRESS], у зв'язку з тим, що право користування нею та реєстрацію має неповнолітній [PERSON], [INFO]. У листі наведено посилання на положення ст.177 Сімейного кодексу України, ст.17, ст.18 Закону України «Про охорону дитинства», ст.12 Закону України «Про основи соціаль ного захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», за якими орган опіки та піклу вання вживає вичерпних заходів, направлених на усунення правових, соціальних та інших причин виникнення бездомності та безпритульності, запобігання їм, у тому числі заходів щодо зниження ризику втрати дітьми прав на житлові приміщення, запобігання втраті цих прав, і на попередження виникнення нега тивних суспільних наслідків, пов'язаних з відсутністю в людей житла. Порядок надання дозволу органами опіки та піклування на реалізацію майна, що зачіпляє права неповнолітніх дітей, регламентовано статтями 67, 71, 72, 242 Цивільного кодексу України, статтями 176, 177 Сімейного кодексу України, статтями 17, 18 Закону України «Про охорону дитинства», статтею 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», статтею 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей»; пунктами 66-67 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 №866; пунктом 4.7.5. Положення про Жовтневу районну адміністрацію Маріупольської міської ради. Вказаними актами визначено перелік документів, що мають бути подані для отримання відповідного дозволу, а також встановлено порядок його отримання, за яким висновок відповідного органу опіки та піклування підлягає затвердженню виконавчим комітетом місцевої ради. У зв'язку з тим, що лист за вих. № 05-97-13 від 27.01.2014 року не відповідає вимогам вказаних норм, то суд не визнає зазначений документ актом органу владу щодо ненадання згоди щодо обмеження житлових прав дитини - [PERSON], [INFO], а вважає, що лист носить лише роз'яснювальний характер, оскільки органом опіки та піклування Жовтневої районної адміністрації ММР не ухвалювався правовий акт індивідуальної дії чи нормативно-правовий акт. Таким чином, вказаний позов є передчасним, у зв'язку з відсутністю акту органу влади, що порушував би права позивачів. Одночасно суд роз'яснює право позивачів на звернення до відповідних органів щодо ухвалення рішення в установленому законом порядку з питань, що стосуються їх прав та інтересів.

Outcome: dismissed