Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом до відповідача [PERSON] міської ради. Посилається на те, що 23 вересня 2016 року помер її батько [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді двох земельних ділянок площею 0,1000 га та 0,4253 га., державні акти на право власності на земельні ділянки оформлено на імя її мами [PERSON], яка померла 12 листопада 2011 року, що розташовані на території [PERSON] міської ради, Вижницького району Чернівецької області. ЇЇ батько після смерті матері прийняв спадщину та відповідно до постанови державного нотаріуса Вижницької державної нотаріальної контори Чернівецької області від 14.09.2017 року за №729/02-31, став власником спадкового майна. Крім неї, спадкоємців першої черги за законом та за заповітом немає. Вона звернулась до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно її померлого батька, однак державний нотаріус Вижницької державної нотаріальної контори [PERSON] видала свідоцтво про право власності тільки на житловий будинок, а відносно свідоцтва про право власності на вказані земельні ділянки державний нотаріус 14 вересня 2017 року винесла постанову № 729/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальних дій, мотивуючи своє рішення тим, що вона не надала належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності спадкодавця на земельні ділянки та витяг з Державного земельного кадастру, так як батько не зареєстрував своє право на земельні ділянки. Просить визнати за нею право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, а саме, на земельні ділянки площею 0,1000 га та 0,4253 га, що розташовані на території [PERSON] міської ради, Вижницького району Чернівецької області та належали [PERSON], який помер 23.09.2016 року. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи від позивачки [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. В судове засідання представник відповідача [PERSON] міської ради не зявився, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи від представника відповідача [PERSON] міської ради надійшла заява, в якій вони позовні вимоги визнають в повному обємі та просять справу розглядати без участі представника сільської ради. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов [PERSON] є обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обємі. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 12 листопада 2011 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, Серія 1-МИ №096187, виданого 14.11.2011 року виконкомом Вашковецької міської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №76. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки, площею 0,1000 га у межах згідно з планом, яка розташована в м.Вашківці по вул.Миколайчука, 20, Вижницького району Чернівецької області, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 7320510400:03:002:0236, яка належала [PERSON] згідно державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯИ №831730, виданого 04 лютого 2010 року Вашківец2ькою міською радою, на підставі рішення 22 сесії 5 скликання [PERSON] міської ради, Вижницького району Чернівецької області №163-22/09 від 06.08.2009 року, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №011081000049 та земельної ділянки, площею 0,4253 га у межах згідно з планом, яка розташована в м.Вашківці по вул.Миколайчука, Вижницького району Чернівецької області, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 7320510400:03:002:0237, яка належала [PERSON] згідно державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯИ №831731, виданого 06 серпня 2009 року [PERSON] міською радою, на підставі рішення 22 сесії 5 скликання [PERSON] міської ради, Вижницького району Чернівецької області №163-22/09 від 06.08.2009 року, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №011081000050. З матеріалів спадкової справи №66/2011 до майна померлої 12.11.2011 року [PERSON] вбачається, що спадкове майно після смерті [PERSON] прийняв чоловік померлої, а її батько [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину за законом №66/2011, зареєстровано в реєстрі за №1498 та копією свідоцтва про право на спадщину за законом №66/2011, зареєстровано в реєстрі за №1499. 23.09.2016 року помер батько позивачки [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, Серія І-МИ №166121, виданого 26.09.2016 року виконавчим комітетом [PERSON] міської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №66, копією свідоцтва про народження, Серія І-ЯК №590386, виданого 12.10.1967 року [PERSON] міською радою, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №88, копією свідоцтва про одруження, Серія І-МИ №006242, виданого 28.08.1997 року [PERSON] міською радою, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №20. Судом також встановлено, що крім позивачки, спадкоємців за законом та за заповітом, осіб, які мають право на обовязкову частку у спадковому майні немає, що підтверджується копією спадкової справи №267/2016 року. Позивачка [PERSON] звернулась до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, але в звязку з відсутністю належним чином оформлених документів (в тому числі витяг з Державного земельного кадастру), що посвідчують право власності на дане майно, йому було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, що підтверджується копією постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії №729/02-31 від 14.09.2017 року. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є успадкування прав на майно, в тому числі за законом відповідно до ст. 1217 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно ч.1 ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.125 Земельного кодексу України (в редакції Закону від 02.02.2010 року), право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ч.1 ст.126 Земельного кодексу України (в редакції Закону від 02.02.2010 року), право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Згідно ст.126 ч.1, ч.2 п.б ЗК України (в редакції 02.02.2010 року) право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. 2. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: б) свідоцтвом про право на спадщину. Померлий 23 вересня 2016 року [PERSON], успадкував земельні ділянки площею 0,1000 га та 0,4253 га, після смерті [PERSON], 02.08.2012 року отримав свідоцтва про право на спадщину за законом, однак належним чином своє право не зареєстрував, в звязку з смертю. Таким чином, право на земельну ділянку в порядку спадкування переходить до спадкоємця за законом [PERSON], яка прийняла спадщину після смерті [PERSON], оскільки звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Відповідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» згідно до ст.1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст.3, 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 01.01.2017 року), речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону. Враховуючи зазначені вимоги закону, а також з урахуванням наведених вище досліджених судом доказів, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом, є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обємі. При цьому судом не встановлено порушення нічиїх прав.

Outcome: approved