Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем, який було розірвано 11 серпня 2011 р. вони мають сина [PERSON] [INFO], який на даний час проживає разом з нею, знаходиться на її утриманні. Дитина хворіє з народження, у зв'язку з цим перебуває на диспансерному обліку у дитячій поліклініці. Вона, позивачка, постійного місця роботи не має, її доходом є тимчасові заробітки та допомога батьків. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини у добровільному порядку не надає; не працює, тому аліменти на утримання дитини підлягають стягненню у твердій грошовій сумі. За надання правової допомоги вона, позивачка, понесла витрати в сумі 500 гривень 00 копійок, також сплатила аванс представнику за представництво її інтересів у суді в сумі 500 гривень 00 копійок. Таким чином, понесла витрати на загальну суму 1000 гривень 00 копійок, які підлягають стягненню з відповідача на її користь . Позивачка просить: - стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO], в розмірі 700 гривень 00 копійок, щомісячно, починаючи з 25 листопада 2011р. і до досягнення ним повнолітнього віку; стягнути з відповідача судові витрати у сумі 1000 гривень 00 копійок. Представник позивачки позовні вимоги підтримала, просять їх задовольнити, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить оголошення в газеті «Наша газета» №16 (3872) від 01 лютого 2014 р. 21 лютого 2014 р. суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Між сторонами склалися правовідносини, які регулюються вимогами ст.ст.198-201 СК України. Встановлено, що згідно рішенню Первомайського міського суду Луганської області від 11 серпня 2011 р. шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Первомайського управління юстиції Луганської області, між [PERSON] та [PERSON] розірваний (а.с.6). Згідно свідоцтву про народження [PERSON] народився [INFO] його батьком вказаний відповідач [PERSON], який не медичних обліках не перебуває (а.с.10, 13). Згідно довідки Первомайського центра первинної медико-санітарної допомоги [PERSON] [INFO], перебуває на диспансерному обліку у дитячій поліклініці (а.с.7). Згідно довідки Управління житлово-комунального господарства та капітального будівництва [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], та має на утриманні сина [PERSON] [INFO], який знаходиться на повному її утриманні (а.с.8-9). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх достовірними, а позов таким, що підлягає частковому задоволенню, а саме в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача аліментів в твердій грошовій сумі, а саме в розмірі 700 гривень 00 копійок, оскільки достовірно встановлено, що відповідач-батько повинен надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини, а обставини, які б перешкоджали цьому, не виявлено. Вирішуючи позовні вимого в частині стягнення з відповідача судових витрат у сумі 1000 гривень 00 копійок, суд вважає, що вони не підлягають задоволенню за наступних підстав. У відповідності до вимог ст..33 Правил адвокатської етики, схвалених Вищою кваліфікаційною комісією адвокатури при Кабінеті Міністрів України 01 жовтня 1999 р., єдиною допустимою формою отримання адвокатом за надання правової допомоги клієнту є гонорар. Гонорар, отримуваний адвокатом за надання правової допомоги повинен бути законним за формою і порядком внесення і розумно обґрунтованим за розміром. При визначенні обґрунтованого розміру гонорару, беруться до уваги обсяг часу і роботи, що вимагаються для належного виконання доручення. Розмір гонорару і порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 р., гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до вимог ст..ст.177, 178 розділу 1У Податкового кодексу України фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, та фізичні особі, які провадять незалежну професійну діяльність (далі - самозайняті особи), зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат (далі - Книга), у якій щоденно на підставі первинних документів здійснюються записи про операції, що відбулися у звітному (податковому) періоді. За таких обставин склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані документи про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, акт прийому-передачі виконаних робіт та інше), а також документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам закону. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачкою надані: договір на надання правової допомоги, в якому зазначений гонорар 1000 гривень 00 копійок; рахунок по сплаті послуг адвоката, в якому шостим пунктом вказано: представництво інтересів позивачки в суді - 500 гривен 00 копійок; довідка про укладання угоди про надання правової допомоги, підготовку позову, представництво інтересів в суді, за що сплачено позивачкою 1000 гривен 00 копійок; копія свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю (а.с.14-19). Суд вважає, що надана позивачкою довідка про сплату 1000 гривен 00 копійок не є належним доказом понесених витрат на правову допомогу, оскільки не є фінансовим первинним документом. Оформленими в установленому законом порядку можуть вважатись договір про надання правової допомоги, укладений до початку надання допомоги, акт прийому-передачі виконаних робіт, квитанції до прибуткового касового ордеру, платіжного доручення з відміткою банку або іншого банківського документу, касового чеку, оформлених у встановленому законом порядку. Крім того, представник позивачки участі в судовому розгляду участь не приймав, надавши заяву про розгляд справи у свою відсутність. Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині, у зв'язку з недоведеністю належними та допустимими доказами складу та розміру витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги.

Outcome: partial