Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментам та пені. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21.02.2001 р. по справі № 2-1361/2001 стягнуто з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання їх доньки [PERSON] (на теперішній час [PERSON]) [PERSON] в розмірі ? частини всіх його доходів щомісячно, починаючи з 06.02.2001 року і до досягнення повноліття. Відповідач аліменти з 18.06.2005 року не сплачує, унаслідок чого утворилася заборгованість. Позивачка просить стягнути з [PERSON] на її користь розраховану державним виконавцем заборгованість по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] за період з 18.06.2005 року по 01.02.2015 року в розмірі 55525 грн. 76 коп., пеню за прострочку сплати аліментів за період з 30.11.2011 року по 01.02.2015 року в розмірі 473000 грн. 70 коп. У судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча відповідно до ч. 3 ст. 74 ЦПК України належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, однак судова повістка від відповідача неодноразово поверталась до суду за закінченням терміну зберігання. Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обовязки. У звязку з чим суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідача, виходячи з вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема, позовна заява), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд зі згоди позивачки ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши позивачку, її представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21.02.2001 р. по справі № 2-1361/2001 стягнуто з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання їх доньки [PERSON] ( на теперішній час [PERSON]) [PERSON] в розмірі ? частини всіх його доходів щомісячно, починаючи з 06.02.2001 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 11). На виконання вказаного рішення було видано виконавчий лист від 21.02.2001 року. З 18.06.2005 року [PERSON] ухиляється від сплати аліментів, у звязку з чим станом на 01.02.2015 року утворилася заборгованість у розмірі 55525 грн. 76 коп., що підтверджується довідками державної виконавчої служби (а.с. 12-15). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобовязані утримувати дитину. Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) і відповідно до ч. 7 цієї статті суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір. Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Оскільки відсутній спір із державною виконавчою службою щодо розміру заборгованості, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості по сплаті аліментів. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до вимог договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобовязання. Її завдання сприяти належному виконанню зобовязання, стимулювати боржника до належної поведінки. Із представленого позивачкою розрахунку вбачається, що сума неустойки по несплаті відповідачем аліментів за період з 18.06.2005 року по 01.02.2015 року складає 473 000,70 грн. На підставі ст. 196 Сімейного Кодексу України відповідач повинен сплатити нараховану суму неустойки. Згідно з положеннями Сімейного кодексу України аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісяця, а неустойка нараховується на щомісячну заборгованість від суми несплачених аліментів за кожен день за весь час прострочення по день добровільного погашення боргу або на момент стягнення. З огляду на вищенаведене суд бере до уваги розрахунок заборгованості по аліментах, зроблений державним виконавцем Жовтневого ВДВС Харківського МУЮ ( а.с.12- 15) та погоджується з методикою нарахування позивачкою неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів за правилами ст. 196 СК України, яка складає за прострочку сплати аліментів за період з 30.11.2011 року по 01.02.2015 року - 473000 грн. 70 коп. (а.с.2-4). Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача з [PERSON] пеню за прострочку сплати аліментів за період з 30.11.2011 року по 01.02.2015 року в сумі 473 000 грн. 70 коп. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у сумі 3270 ( три тисячі двісті сімдесят) грн. 11 коп.

Outcome: partial