Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до відповідачки [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання. Свої позовні вимоги позивача мотивує тим, що вона є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . В зазначеній квартирі зареєстрована відповідачка - донька позивачки [PERSON] , однак з 2014 року у спірній квартирі не мешкає, а отже втратила право користування житловим приміщенням. Наявність реєстрації [PERSON] у спірній квартирі призводить до необхідності позивачки нести додаткові витрати на утримання своєї власності. Тому, позивачка просить суд визнати [PERSON] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] , та примусово зняти її з реєстраційного обліку за зазначеною адресою. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про місце, дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду письмову заяву, якою просила справу розглядати без її участі, вимоги позову підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про місце, дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду письмову заяву, якою просила суд справу розглядати за її відсутності, вимоги позову визнала в повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення. Суд, виходячи з положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, з яких вбачається, що визнання вимог позову відповідачкою не є безумовною підставою задоволення вимог позову, а суд уповноважений відмовити відповідачці у визнанні позову, якщо таке визнання суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) [NUMBER] від 03 вересня 2008 року, виданого Комунальним підприємством «Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради», квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] (1/2 частина) та [PERSON] (1/2 частина) (а.с. 5). Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №20489122 від 07 жовтня 2008 року, виданого Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» м. Вугледар, двокімнатна квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної часткової власності по 1/2 частці [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03 жовтня 2019 року, виданого Вугледарським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] помер [INFO] (а.с. 16). Згідно технічного паспорту на квартиру, виданого Комунальним підприємством «Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради», квартира [ADDRESS] , належить [PERSON] та членам її сім`ї (а.с. 8-9). Відповідно до виписки з домової книги щодо зареєстрованих осіб за адресою: [ADDRESS] , за зазначеною адресою зареєстрована [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10-11). Згідно до довідки №513 від 25 жовтня 2019 року, виданої Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Фортуна-Вугледар», [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). Відповідно до акту про не проживання №514 від 25 жовтня 2019 року, виданого Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Фортуна-Вугледар», відповідачка [PERSON] зареєстрована, але з 2014 року не мешкає за адресою: [ADDRESS] . Перешкод для проживання не має (а.с. 13). Згідно довідки №656 від 17 жовтня 2019 року, виданої виконавчим комітетом Іваногородської сільської ради, [PERSON] , [INFO] , з 27 вересня 2014 року мешкає у [ADDRESS] без реєстрації (а.с. 17). Відповідно до повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24 жовтня 2019 року, виданого Вугледарським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с. 15). Згідно довідки №02-4/10-5573 від 25 жовтня 2019 року, виданої Вугледарським міським управлінням соціального захисту населення, [PERSON] на обліку у Вугледарському міському УСЗН, не перебуває та жодної державної соціальної допомоги не отримує (а.с. 18). Відповідно до довідки про доходи №5111 6211 0219 0679 від 24 жовтня 2019 року, виданої Волноваським об`єднаним управління Пенсійного фонду України Донецької області, [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні ПФУ в м. Вугледарі Донецької області і отримує пенсію за віком щомісячний розмір якої становить 2045,10 гривень (а.с. 19). Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків №14688 від 25 жовтня 2019 року відсутня інформація про отримані [PERSON] доходи за період з першого кварталу 2019 року по другий квартал 2019 року (а.с. 29). Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири, визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для свого власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно з положеннями ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до статті 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно ст. 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що відповідачка без поважних причин не проживала у квартирі за адресою: [ADDRESS] , понад один рік, що підтверджується актом про не проживання №514 від 25 жовтня 2019 року, виданим Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Фортуна-Вугледар». Окрім того, відповідачка добровільно вибула з вищезазначеної квартири, підстав для продовження пропущеного строку судом встановлено не було, а тому суд вважає доцільним задовольнити вимоги позову в частині визнання [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . Вирішуючи питання щодо примусового зняття відповідачки з реєстраційного обліку у спірній квартирі, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно п. 3 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №207 від 02 березня 2016 року (далі - Правила) реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Відповідно до п. 8 Правил документи для здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи подаються до органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг) з урахуванням вимог Закону України «Про адміністративні послуги». Згідно п. 26 Правил зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Виходячи з вищевикладеного, приймаючи до уваги, що суд дійшов висновку про доцільність задоволення вимог позову в частині визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а відповідне рішення є безпосередньою підставою для зняття останньої з реєстраційного обліку, враховуючи, що заняття з реєстраційного обліку є повноваженням іншого органу, суд приходить до висновку, що вимоги про зняття [PERSON] з реєстрації є передчасними і не підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу між сторонами витрат зі сплати судового збору, суд виходить з наступного. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Ухвалою Вугледарського міського суду Донецької області від 12 листопада 2019 року задоволено клопотання [PERSON] та звільнено останню від сплати судового збору за подання до суду позову до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання (а.с. 15). З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суд дійшов висновку про доцільність часткового задоволення вимог позову [PERSON] , а остання була звільнена від сплати судового збору, суд вважає необхідним, на виконання вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідачки [PERSON] на користь держави в особі Державної судової адміністрації України витрати зі сплати судового збору у розмірі 768,40 гривень. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного,

Outcome: partial