Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про зміну розміру аліментів. Посилається на те, що проживала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 13.05.2003 року. За час подружнього життя у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. За рішенням Хустського районного суду від 18.09.2017 року, шлюб між нею та відповідачем розірвано, а також стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 800 грн. щомісячно і до досягнення дітьми повнолітнього віку. На даний час визначена судом сума аліментів є занадто малою і не може забезпечити належне утримання дітей, як у зв`язку зі зростанням споживчих цін так і в зв`язку зі зростанням витрат на проживання, які збільшуються з віком дітей. Відповідач інших утриманців не має і в добровільному порядку не надає їй матеріальної допомоги на утримання дітей, тому позивачка просила збільшити розмір аліментів призначених за рішенням суду, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі по 2000 грн. щомісячно на кожну дитину, до досягнення дітьми повнолітнього віку. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, її представник [PERSON] подав до суду заяву в якій підтримав позовні вимоги, просив стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 2000 грн. та проводити розгляд справи у їхній відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, до суду його представником [PERSON] подано відзив на позов, у якому сторона відповідача частково визнає пред`явлені позовні вимоги, а саме в розмірі 1200 гривень, що відповідатиме вимогам ст. 180 СК України. Крім того, до суду представником відповідача подано заяву про розгляд справи без участі сторони відповідача, з проханням взяти до уваги наведені у відзиві докази та обставини щодо пред`явленого позову, та часткового задоволення вимог позивачки. Відповідно до ч.3 ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою учасників справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті, без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного. В судовому засіданні судом встановлено, що сторони проживали у шлюбі, який розірвано за рішенням Хустського районного суду від 18.09.2017 року. Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Наведені обставини стверджені відповідним рішенням Хустського районного суду від 18.09.2017 року та довідкою виданою Кошелівською сільською радою Хустського району Закарпатської області за №1185 від 24.10.2019 року. Відомостей про неналежне виконання відповідачем зобов`язання по утриманню неповнолітніх дітей не встановлено. З матеріалів справи вбачається, що відповідач офіційно не працює, однак за твердженнями позивачки має можливість сплачувати аліменти в розмірі який вона вказала у позовній заяві. Крім цього судом встановлено з поданих до відзиву доказів, що відповідач знаходиться на диспансерному обліку через захворювання легень, та періодично потребує лікування. Тому, суд має всі підстави для вирішення питання про розмір аліментів, що повинні стягуватися з відповідача відповідно до порядку визначеного ст.184 СК України, встановивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до статей 3,27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач позовні вимоги визнав частково, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід щомісячно стягувати на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей сторін - сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] в сумі 1600 гривень на кожну дитину щомісячно, до досягнення ними повноліття. Згідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. У зв`язку з чим, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 768, 40 гривень.

Outcome: partial