Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини до відповідача [PERSON] Посилається на те, що 06 вересня 2008 року з відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований виконкомом Чорногузівської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №10, дошлюбне прізвище [PERSON]. В шлюбі народилась дочка: [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 29.12.2015 року, шлюб між ними розірвано, її прізвище змінено на «Кравчук». Відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, є працездатним та спроможній сплачувати аліменти. Уточнивши позовні вимоги просить стягувати з відповідача на її користь аліменти в твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1000,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, посилались на обставини викладені в позові, просили позовні вимоги задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомив. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнав частково, посилаючись на те, що позивачкою не доведено жодних обставин викладених в позові належними доказами, безпідставні посилання позивачки на те, що дитина знаходиться на її утриманні. Зазначав, що відповідач може сплачувати аліменти в розмірі не більше 600,00 грн. щомісячно, така сума буде реально посильною для відповідача та справедливою, оскільки утримання дитини здійснюють батьки в рівних частках. Посилання позивачки на необхідність здійснення витрат у звязку з розвитком здібностей є безпідставними, оскільки предметом позову є аліменти на утримання дитини, а не стягнення додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами в розумінні ст.185 СК України. Також вважав, що остаточний розмір аліментів в твердій грошовій сумі та державної допомоги може бути врегульований відповідно до ст.184 ч.3 СК України до мінімально необхідного розміру. Зі слів відповідача відомо, що останній є працездатним, інших осіб на утриманні немає, відомостей щодо офіційного працевлаштування відповідача у представника немає. Суд, заслухавши позивачку та її представника, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що 06 вересня 2008 року позивачка [PERSON] з відповідачем [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований виконкомом Чорногузівської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №10, дошлюбне прізвище «Кравчук». Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 29.12.2015 року шлюб між сторонами розірвано, прізвище позивачки змінено на дошлюбне «Кравчук». Від шлюбу є неповнолітня дитина: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, Серія 1-МИ №090092, виданого 12.02.2009 року виконкомом Чорногузівської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №05. З довідки Чорногузівської сільської ради №240 від 30.01.2017 року вбачається, що на утриманні [PERSON] знаходиться неповнолітня дочка: [PERSON], [INFO]. З акту Вижницької міської ради №241 від 10.04.2017 року обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] вбачається, що [PERSON] зареєстрована та проживає в [INFO], розлучена, сама виховує та утримує дочку [PERSON], ученицю 2-го класу Чорногузівської [PERSON] ступенів. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, відповідач [PERSON] як батько неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], зобовязаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач [PERSON] на даний час є працездатним, зі слів позивачки офіційно ніде не працює, дані посилання позивачки представником відповідача належними доказами не спростовані та суду не надані. Згідно ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом положень ст.180 СК України обов'язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття покладається на батьків. Згідно з «Конвенцією про права дитини», «Декларацією прав дитини» батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006р. за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до ст.3 ч.1 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст.7 ч.7, ч.8 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.191 ч.1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладених обставин суд вважає, що відповідач [PERSON], як батько зобовязаний сплачувати на користь [PERSON], аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], в розмірі 800,00 грн. щомісяця, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 13.02.2017 року і до настання її повноліття. Статтею 80 ч.3 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Відповідно до п.3 ч.1 ст.80 ЦПК України у позовах про стягнення аліментів ціна позову визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців. Згідно ст.5 ч.1 п.3 Закону України «Про судовий збір» [PERSON] звільнена від сплати судового збору як позивач - у справі про стягнення аліментів. Відповідно до ст.88 ч.3 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином з відповідача [PERSON] необхідно стягнути судовий збір в сумі 640,00 гривень в дохід держави. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 180, 182, 184, 191 СК України,

Outcome: partial