Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 18 грудня 2014 року померла їх мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на садибу, яка складається з житлового будинку житловою площею 18,6 кв.м., загальною 56,6 кв.м., з надвірними будівлями позначених в схематичному плані: житловий будинок «А», прибудова «а», веранда «а1», ганок «г», погріб «Пг», сарай «Б», сарай «Г», літня кухня «Д», огорожа «№ 1-2», які знаходяться за адресою с. Ображіївка Шосткинський район, вул. Калініна, 48. Після смерті матері позивачі звернулись до нотаріальної контори, однак, їм було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій на підставі того, що спадкодавцем за життя право власності на садибу не було зареєстроване у встановленому законом порядку. Представник позивачів [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав повністю та просить його задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги повністю обґрунтовані та підлягають задоволенню. В ході дослідження доказів по справі, судом було встановлено, що копією свідоцтва про смерть, підтверджується факт смерті спадкодавця і момент відкриття спадщини, [PERSON], 18.12.2014 року (а.с.5); З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, яка заключається у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, з причини надання спадкоємцем правовстановлюючого документу на вищевказану садибу, що підтверджує право власності на це майно спадкодавця, який не зареєстрований у відповідному Державному реєстраційному органі (а.с.4) Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Крім того права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Отже, на підставі статті 392 ЦК України, передбачає те, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами, а також у разі відсутності чи втрати документів які посвідчують право власності. Відповідно до ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Згідно переліку правовстановлюючих документів на підставі яких проводиться реєстрація права власності на обєкти нерухомості, визначеному статтею 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», таким документом може бути рішення суду. Відповідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). На підстави ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ЗУ «Про власність», власність набувається на засадах, які не суперечать закону, відповідно до наказу МЮ № 7/5, 2002 року, документом який посвідчує право власності є рішення суду.

Outcome: approved