Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що [INFO] помер її двоюрідний брат - [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина за законом на житловий будинок з господарськими спорудами і надвірними будівлями, що розташований по [ADDRESS] . Позивачка спадщину у встановленому законом порядку прийняла. Позивачці було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний житловий будинок, у зв`язку із ненаданням доказів родинних відносин з померлим та підтвердження належності померлому спадкового майна. Позивачка просить суд встановити факт родинних відносин між нею та померлим, визнати за нею в порядку спадкування право власності на спірний житловий будинок. У підготовче судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, направили до суду заяви, в яких просили проводити розгляд справи у їх відсутність, представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, відповідач Згурівська селищна рада позовні вимоги визнала повністю, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: [PERSON] проти задоволення позову не заперечувала. Суд визнав можливим розглядати справу без участі сторін та третіх осіб, оскільки у справі є достатньо матеріалів про права та правовідносини сторін та їх неявка не перешкоджає розгляду справи. На підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд вважає за можливе за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення, враховуючи визнання позову відповідачем. Відповідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України суд ухвалює рішення про задоволення позову, враховуючи визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, враховуючи визнання позову відповідачем, яке прийняте судом, як таке, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та прийняте судом, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю. Обставини, викладені в позові підтверджуються письмовими доказами. Спірний житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , належав на праві власності матері спадкодавця [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження [PERSON] (а.с. 8), рішення Яготинського районного суду Київської області від 20.04.1966 (а.с. 35), листа Комунального підприємства Київської обласної ради «Київське обласне бюро технічної інвентаризації» від 11.03.2020 № 41 (а.с. 17). Будинок побудований 1950 році, веранда добудована у 1960 році (а.с. 9-13 - копія технічного паспорта). Право власності на спірний житловий будинок проведено за [PERSON] на підставі рішення Яготинського народного суду від 20.04.1966, дата реєстрації 04.05.1967. [PERSON] успадкував спірний житловий будинок після смерті матері, був зареєстрований та проживав у ньому до дня смерті (а.с. 14, 15 - копії довідки Згурівської селищної ради, паспорта [PERSON] ). Своїх спадкових прав після смерті матері не оформив. [PERSON] помер [INFO] (а.с. 6 - копія свідоцтва про смерть). Після смерті [PERSON] 30 липня 2019 року, на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини, відкрита спадкова справа № 140/2019 (номер у Спадковому реєстрі 64530145), яка зберігається у Згурівській районній державній нотаріальній конторі. Свідоцтва про право на спадщину не видавались. (а.с. 16, 40-48 - копія витягу зі Спадкового реєстру, копія спадкової справи). У Спадковому реєстрі відсутня інформація про складені померлим [PERSON] заповіти/спадкові договори (а.с. 40-48 - копія Спадкової справи). Спадкоємцем першої черги за законом є дочка померлого [PERSON] , яка спадщину не прийняла та у своїй заяві визнала позов [PERSON] та не заперечувала проти задоволення позовних вимог (а.с. 40-48 - копія Спадкової справи, а.с. 57 - копія запису акта про народження № 92 від 10.11.1989, а.с. 84 - заява [PERSON] ). Позивачка [PERSON] є двоюрідною сестрою [PERSON] та спадкоємицею п`ятої черги за законом, що не оспорюється учасниками справи. Інших спадкоємців за законом немає. Спадкові права позивачки ніким не оспорюються. Відповідно до абз. 6 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справ і» у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідно до ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження судом розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Згідно правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної в ч. 5 пункту 9 Листа №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, не допускається вирішення справи в порядку окремого провадження, якщо заява містить вимогу про визнання права, зокрема права власності. Суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника (п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.05.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»). Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до ст. 316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про дердавну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Відповідно до ст.ст. 25, 30, 346 ЦК України. Листа Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилась і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступному власнику (спадкоємцю) повинно вирішуватись у судовому порядку. Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В силу ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. В силу ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Згідно п.п. 4.15, 4.18 Глави 10 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства Юстиції від 22.02.2012 року за № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Позивачці було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний житловий будинок, у зв`язку з тим, що [PERSON] не надала доказів того, що померлий [PERSON] є її двоюрідним братом та документи, які підтверджують право власності [PERSON] на спірний житловий будинок (а.с.4 - відповідь нотаріуса). Оскільки існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку, захистити свої спадкові права інакше, як на підставі рішення суду позивачка [PERSON] не має змоги. Відповідно до ст. ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. З огляду на вище вказане, суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю. Встановити, що [PERSON] , [INFO] є двоюрідною сестрою [PERSON] , який помер [INFO] . Визнати за [PERSON] , як спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , право власності на житловий будинок з господарськими спорудами та надвірними будівлями, що розташований по [ADDRESS] . Суд не застосовує до відповідача Згурівської селищної ради ст. 141 ЦПК України та не стягує з відповідача на користь позивачки судові витрати. На підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України, враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачці [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (за позовну вимогу майнового характеру), а саме грошові кошти в розмірі 420,40 грн.

Outcome: approved