Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-27 00:00:00

Позивачі звернулися з позовом до відповідача про усунення перешкод користування власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстрації, посилаючись на те, що на підставі Свідоцтва на право власності на житло від 04 грудня 1997 року та Свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 листопада 2010 року вони є власниками квартири [ADDRESS]. В квартирі зареєстровано місце проживання дружини позивача [PERSON] відповідача [PERSON], яка за місцем своєї реєстрації не проживає з січня 2018 року, квартирою не користується, участі в оплаті за комунальні послуги не бере, особистих речей в квартирі не має. В звязку з тривалою відсутністю відповідача за місцем своєї реєстрації, позивачі змушені сплачувати комунальні послуги, а тому просять усунути перешкоди в користуванні власністю з боку відповідача шляхом визнання її такою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням та зняття її з реєстрації місця проживання. Позивачі [PERSON], [PERSON] та адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Позивач [PERSON] до судового засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Адвокат відповідача [PERSON] в судовому засіданні не погодився з позовними вимогами та зазначив, що відповідач, дійсно, не проживає у спірному житловому приміщенні, але не з січня 2018 року, а з липня 2018 року та на даний час проживає у м. Київ. Заслухавши пояснення сторін, думку адвокатів, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного та житлового законодавства. Як встановлено в судовому засіданні, на Свідоцтва на право власності на житло від 04 грудня 1997 року та Свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 листопада 2010 року позивачі є власниками квартири [ADDRESS]. В квартирі зареєстровано місце проживання дружини позивача [PERSON] відповідача [PERSON] На даний час шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджено сторонами в судовому засіданні. Позивач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що після одруження з відповідачкою вони проживали в орендованій квартирі за адресою: м. Черкаси, Пушкіна 31/2, кв. 74. Посилання адвоката відповідача в судовому засіданні на ту обставину, що відповідач не проживає у вказаній квартирі з липня-серпня 2018 року та винаймає житло у м. Києві, суд оцінює критично, оскільки вказаний факт не підтверджений належними доказами. Натомість відповідно до Акту опитування сусідів від 02 липня 2018 року, відповідач [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS], починаючи з 01 січня 2018 року і по даний час, фактично не проживає, її особисті речі в помешканні відсутні. Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] в спірному житловому приміщенні не проживає з січня 2018 року без поважних причин, особистих речей в домоволодінні не має, перешкод в користуванні житловим приміщенням їй ніхто не чинить. Підстав для застосування вимог ст. 71 ЖК України судом не встановлено. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно з положеннями статті 391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 386 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Таким чином, суд вважає за необхідне усунути позивачам перешкоди у користуванні належною їм квартирою шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в звязку з тривалою відсутністю без поважних причин. Тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення. Стосовно позовної вимоги про зняття відповідача з реєстрації місця проживання, суд зазначає наступне. Відповідно до\~ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», вказані поняття: зняття з реєстрації -\~внесення інформації про зняття з реєстрації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку; орган реєстрації\~- виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно - територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Отже зняття з реєстрації (реєстраційного обліку) не належить до компетенції суду. Водночас, відповідно до ст. 7 вищевказаного Закону, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Виходячи з того, що вказаний Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення\~ст. 7 цього Закону\~підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є достатньою правовою підставою для зняття відповідача з реєстрації. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням, а тому позовні вимоги в частині задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed