Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача орган опіки та піклування служби у справах дітей виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області, про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказують про те, що їм на праві власності належить квартира [ADDRESS] В даній квартирі зареєстрована відповідачка [PERSON], з якою позивач [PERSON] перебував у шлюбі до 23 лютого 2016 року. 01 лютого 2016 року відповідачка [PERSON] виїхала з даної квартири. Факт реєстрації відповідачки [PERSON] у квартирі порушує права позивачів щодо володіння, користування та розпорядження своїм житлом, відповідачка не проживає у даній квартирі, не здійснює оплату комунальних послуг, належного їй майна у квартирі немає, а також враховуючи, що сторони припинили спільне проживання, розірвали шлюб, відповідачка не являється членом сім'ї позивача [PERSON], в зв'язку з чим просять визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування квартирою. Позивачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, направили на адресу суду клопотання про розгляд справи у їх відсутність за участю представника, позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити. Представник позивачів [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити з підстав, викладених в позові, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] в судові засідання не з'являється, про день та час розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо немає відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 цього ж Кодексу у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивачів не заперечувала щодо заочного розгляду справи, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачки та відповідно до ст. 169 ЦПК України винести заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Позивачі [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS], що підтверджено даними: копії свідоцтва про право власності на житло, копій витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно; копії свідоцтва про право на спадщину за законом; копії технічного паспорту на квартиру. За даними копії рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 лютого 2016 року, шлюб між позивачем [PERSON] та [PERSON] розірвано в судовому порядку. Відповідачка [PERSON] значиться зареєстрованою в [ADDRESS] що підтверджено даними довідки відділу з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області. За даними акту КП «Славутське ЖКО» від 10 серпня 2016 року, в ході перевірки паспортного режиму за адресою [ADDRESS] встановлено, що [PERSON] в даній квартирі не проживає з 01 лютого 2016 року. Фактично, відповідачка [PERSON] є колишнім членом сім'ї позивача [PERSON], яка в добровільному порядку знятися з реєстрації відмовляється. Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне. У відповідності до ст. 10 Цивільного кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст.ст. 41, 47 Конституції України, ст. 391 Цивільного кодексу України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ст. 9 Житлового кодексу України, ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як за підстав і в порядку, передбаченому законом. Згідно із ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтею 182 ЦК України, встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном і він здійснює ці права на власний розсуд. Стаття 319 Цивільного кодексу України передбачає, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. При цьому положення статті 391 ЦК України підлягають застосуванню лише в тих випадках, коли між сторонами не існує договірних відносин і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі укладеного з позивачем договору. Як слідує з матеріалів справи, між сторонами договір найму (оренди) житла не укладався. Відповідно до ст. 361 ЦК України, позивачі [PERSON] та [PERSON], як співвласники квартири, мають право самостійно розпоряджатися своєю власністю. Згідно ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї. У пункті 33 Постанови № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п. 34,39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Аналізуючи докази в їх сукупності, враховуючи встановлені обставини, суд вважає доведеним, що перебування відповідачки на реєстраційному обліку у квартирі, яка належить на праві спільної часткової власності позивачам, порушує їх право вільно розпоряджатися своїм майном, а тому порушені права позивачів підлягають захисту. Разом з тим, суд враховує висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області № 04-31/532 від 19 травня 2017 року, за даними якого виконавчий комітет Славутської міської ради вважає, що у разі визнання [PERSON] такою, що втратила право користування кватирою [ADDRESS] та зняття її з реєстрації, не будуть порушені права на житло малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Оскільки відповідачка не є членом сім'ї позивачів, у добровільному порядку з місця реєстрації вона не знялася, її необхідно визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Позивачі не порушують питання стягнення на їх користь судових витрат по справі. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 321, 383, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК УРСР,

Outcome: approved