Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] посилаючись на те, що він не проживає у вказаній квартирі без поважних причин більше одного року, а саме з 2009 року, коли пішов, забрав усі свої особисті речі, фактичне місце його проживання позивачці невідоме, тому вважає, що відповідач може бути визнаний судом таким, що втратив право користування спірним жилим приміщенням. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, позов просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, місце і час слухання справи був судом повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. У відповідність з вимогами ст. 224 ЦПК України у випадку неявки відповідача в судове засідання, сповіщеного судом належним чином, і від якого не надійшло заяви про причини його неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого розгляду справи. Оскільки позивач не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку, і відповідач по справі не повідомив суд про причини своєї неявки, будучи при цьому повідомленим належним чином, у суду маються підстави для постанови заочного рішення відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухав пояснення позивачки [PERSON], свідків [PERSON] та [PERSON], дослідив матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Судом встановлено, що квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], відповідно до свідоцтва на право власності на житло серії САЕ № 388769 від 23.02.2012р., виданого згідно з рішенням Авдіївської міської ради № 52 від 22.02.2012р., належить на праві приватної спільної власності позивачці [PERSON] та її чоловіку [PERSON] (а.с.7). Відповідач [PERSON] є сином позивачки [PERSON] та [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про його народження серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Авдіївського міського управління юстиції Донецької області 22.03.2004р. (повторно) (а.с.8). Відповідач на теперішній час зареєстрований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується даними його паспорту (а.с.5-6). Як вбачається з акту від 24.05.2013р., складеного паспортистами комунального підприємства «Служба єдиного замовника», відповідач [PERSON] у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], не проживає (а.с.9). Свідки [PERSON] та [PERSON] суду показали, що вони є сусідами позивачки [PERSON], а відповідач [PERSON] - є сином позивачки, який вже понад 4 роки не проживає у спірній квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], де він проживає, їм невідомо, до вказаної квартири він не навідується, в проживанні у цій квартирі позивачка йому не перешкоджала. Оскільки Житловий кодекс України не містить норм, які б регулювали спірні правовідносини, суд за аналогією закону застосовує ст.ст.71, 72 ЖК України, які регулюють подібні за змістом цивільні відносини. Згідно зі ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Зазначені обставини дають підстави вважати, що відповідач самовільно покинув спірне жиле приміщення, інтерес до будинку втратив і не проживає в ньому без поважних причин понад шість місяців. Аналізуючи усі докази в їх сукупності, суд на підставі ст.ст.71, 72 ЖК України вважає можливим визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. На підставі викладеного та

Outcome: approved