Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] Євтухієвни про виділ частини будинку в натурі, визнання права власності, припинення права спільної часткової власності та встановлення порядку користування земельною ділянкою. Посилаючись на те, що позивачам, належить частина житлового будинку з відповідною часткою надвірних споруд у м. Черкаси, вул.Руднєва, 13, а саме: 61/100 частина зареєстровано в КП ЧООБТІ за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], тобто кожному належить по 61/400 частки будинку. Право власності позивачів зареєстровано на підставі договору дарування частини житлового будинку, посвідченого 26.03.1998 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] за номером в реєстрі №3023. Відповідачу належить 39/100 частин житлового будинку з відповідною часткою надвірних споруд у м. Черкаси, вул.Руднєва, 13. Вказували, що історично між позивачем та відповідачем склався порядок користування будинком та надвірними спорудами відповідно до договору про встановлення порядку користування будинком, укладеним 25.10.1989 року. Згідно рішення виконкому Черкаської міської ради від 05.10.1957 року №1325 для обслуговування даного домоволодіння була виділена земельна ділянка площею 600 кв.м. під забудову житлового будинку. На даний час між ними виникають суперечки щодо користування зазначеною земельною ділянкою площею. Стверджували, що між ними та співвласником іншої частини будинку порядок користування земельною ділянкою не визначався. Просили суд виділити частину будинку, що належить позивачам в натурі, визнати право власності, припинити право спільної часткової власності та встановити порядок користування земельною ділянкою, яка передана в постійне користування під домоволодіння по вул.Руднєва, 13 в м. Черкаси. В ході судового розгляду позивачі уточнювали позовні вимоги щодо надвірних споруд, які підлягають до виділення в натурі, згодом зменшили позовні вимоги, залишивши на розгляд суду тільки вимогу стосовно порядку користування земельною ділянкою, яка виділена під домоволодіння. Позивачі та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні просили позовну заяву задовольнити в повному обсязі та наполягали на Варіанті № 3 висновку експерта № 42/15/буд. судової земельно-технічної експертизи від 21.03.2016 року. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що 03.04.1963 року між співвласниками [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] з їх згоди техніком вже був складений порядок користування земельною ділянкою, в якій визначені межі ділянок. Земельна ділянка, яка знаходиться під житловим будинком була поділена між співвласниками навпіл по 300 кв.м. кожному із співвласників відповідно до часток в домоволодінні станом на 1963 рік. Посилаючись на ст.91 Земельного кодексу УРСР зазначила, що наступні зміни в розмірі часток не тягнуть за собою змін встановленого порядку користування земельною ділянкою. Заперечувала проти проведення експертизи для визначення варіантів поділу земельної ділянки під будинком, вважала недійсним правовстановлюючі документи на будинок позивачів (договір дарування), просила суд зобовязати позивачів надати новий технічний паспорт на частину домоволодіння, а також враховуючи Інструкцію щодо порядку проведення поділу, виділу та розрахунку часток обєктів нерухомого майна від 18.06.2007 року наголошувала на необхідності винесення рішення суду про перерахунок часток в праві спільної часткової власності. Також просила закрити провадження по справі у звязку із зменшенням позивачем розміру позовних вимог або залишити позов без розгляду відповідно до вимог ЦПК України. Вислухавши пояснення позивачів, представника позивачів, представника відповідача, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог ( стаття 11 ЦПК України ) установив наступне. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1ст. 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Цивільне судочинство у відповідності до статей 10 і 60 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частина 2 ст. 59 ЦПК України передбачає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], належить 61/100 частина житлового будинку з відповідною часткою надвірних споруд у м. Черкаси, вул.Руднєва,13 на підставі договору дарування частини житлового будинку від 26.03.1998 року, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON], за номером №3023. Право власності зареєстровано в КП ЧООБТІ згідно реєстраційного напису на договорі дарування. Кожному із співвласників належить по 61/400 частини зазначеного будинку. Згідно довідки з ЧООБТІ від 02 червня 2015 року 39/100 частки житлового будинку по вул.Руднєва, 13 в м.Черкаси зареєстровано на праві приватної власності за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності б/н від 20.09.1968р., видане Черкаським відділом комунального господарства. Згідно рішення виконкому Черкаської міської ради від 05 жовтня 1957 року за № 1325 під забудову житлового будинку по вул.Руднєва, 13 в м. Черкаси виділено земельну ділянку площею 600 кв.м. Відповідно до ч. 1 ст. 356 Цивільного кодексу України - власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. У відповідності ст.358 Цивільного кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що э їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього, він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Частиною першою статті 22 Земельного кодексу України 1990 року передбачено, що право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Відповідно до ч. 1 ст. 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Виходячи із наведених норм законодавства, у разі переходу права власності на об'єкт нерухомого майна до набувача цього майна відбувається перехід тих прав на відповідну земельну ділянку, на яких вона належала відчужувачу, - права власності або права користування. В матеріалах інвентарної справи на житловий будинок по вул.Руднєва, 13 в місті Черкаси, яка була надана на вимогу суду спеціалістом КП ЧООБТІ зберігається схема розділу земельної ділянки по вул.Руднєва,13 між співвласниками [PERSON] , [PERSON], [PERSON] (попередні власники), акт розділу земельної ділянки від 29.03.1963 року, посвідчений техніком БТІ відповідно до якого земельна ділянка розділена навпіл згідно їх часток в праві власності, які складали станом на березень 1963 року: ? частки домоволодіння належала [PERSON], ? - співвласникам [PERSON], [PERSON] В подальшому, як вбачається з матеріалів інвентарної справи, завірені копії якої долучено до справи, за зверненням громадян у звязку із необхідністю узаконення самовільних будівель на підставі рішення Черкаської міської [PERSON] депутатів трудящих від 11 вересня 1968 року №524 визнано право власності та змінено ідеальні долі в будинках, зокрема: По вул.Руднєва, 13 в місті Черкаси за [PERSON] -39/100 частки будинку, [PERSON], [PERSON] 61/100 частки будинку. На підставі вказаного рішення 20 вересня 1968 року виконкомом депутатів трудящихся [PERSON] видано свідоцтво про право власності на 39/100 частки будинку, [PERSON] та [PERSON] на 61/100 частки зазначеного житлового будинку. Зазначені свідоцтва зареєстровані належним чином в КП ЧООБТІ. Згодом, 25.10.1989 року сторони уклали договір, посвідчений нотаріусом [PERSON] за номером 2-7817, яким визначили порядок користування житловим будинком виходячи з часток в праві спільної часткової власності - за [PERSON] -39/100 частки будинку, [PERSON], [PERSON] 61/100 частки будинку. Згідно п.1, 2, 3 вищевказаного договору «1.В пользование [PERSON] переходит часть жилого дома, состоящая из помещений, обозначенных на плане цифрами: 1-1 размером 0,9 кв.м., 1-2 размером 13,9 кв.м., 1-3 размером 7,4 кв.м., 1-4 размером 11,6 кв.м., 1-5 размером 13,6 кв.м., ? часть летней кухни «Б», «б», ? часть туалета «Д», ? часть водоколонки №6, часть ограждения и отмосток. 2.В пользование [PERSON] переходит часть жилого дома, состоящая из помещений, обозначенних в плане цифрами: 1-6 размером 17,1 кв.м., погреб «Г», ? часть туалета «Д», ? часть водоколонки №6, часть ограждения и отмосток, ? летней кухни «Б», «б». 3.В пользование [PERSON] - переходит часть жилого дома состоящая из помещений, обозначенных в плане цифрами: 1 размером 0,8 кв.м., 2-1 размером 5,6 кв.м., 2-2 размером 9,7 кв.м., 2-3 размером 13,5 кв.м., 2-4 размером 17,1 кв.м. 2-5 размером 8,7 кв.м., летняя кухня «З», «з», сарай «Ж», туалет «В», погреб «К», часть ограждения и отмосток.» Таким чином, порівняно з березням 1963 року, коли сторонами був погоджений первинний розподіл земельної ділянки, змінилися як ідеальні частки співвласників у домоволодінні, так і встановлений порядок користування житловим будинком відповідно до нових часток у домоволодінні. Однак, порядок користування земельною ділянкою сторонами не змінювався. Позивачі та їх представник в судовому засіданні не заперечували, що між попередніми власниками у 1963 році був складений порядок розподілу земельної ділянки, проте виходячи з встановленням порядку користування будинком, такий порядок на сьогоднішній день не відповідає розмірам часток у власності співвласників будинку та унеможливлює обслуговування частини належного позивачам будинку. Згодом, частка, що належала [PERSON], та [PERSON] перейшла в порядку спадкування за заповітом [PERSON] та [PERSON], що підтверджено свідоцтвами на спадщину за заповітом від 30.07.1993р. та від 24.09.1997р. року. Зазначені спадкоємці в подальшому уклали договір дарування з позивачами. Твердження представника відповідача про нікчемність договору дарування від 26.03.1998 року, на підставі якого позивачі набули право власності на частку в житловому будинку, оскільки станом на момент оформлення заповіту одним із спадкодавців, його вже не було в живих, не приймаються судом до уваги, оскільки право власності позивача підтверджено правовстановлюючим документом, посвідченим нотаріально, зареєстрованим належним чином та станом на момент розгляду справи ніким не оскаржений та не спростований. Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушень не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Земельного кодексу України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Згідно ч. 4 ст. 88 Земельного кодексу України, учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму ВСУ від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», у справах за позовом учасника спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд зясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним. Згідно з п.21 Постанови Пленуму ВСУ від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» виходячи з того, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до статті 88 ЗК (2768-14) бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов'язковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено в натурі. Суд може не визнати угоду про порядок користування земельною ділянкою, коли дійде висновку, що угода явно ущемляє законні права когось зі співвласників, позбавляє його можливості належно користуватися своєю частиною будинку, фактично виключає його з числа користувачів спільної земельної ділянки, суперечить архітектурно-будівельним, санітарним чи протипожежним правилам. На даний час між сторонами виникають суперечки щодо користування зазначеною земельною ділянкою площею. Існуючий порядок користування земельною ділянкою не відповідає розмірам часток у власності співвласників будинку та унеможливлює обслуговування частини належного позивачам будинку. Під час розгляду даної справи ухвалою суду була призначена земельно-технічна експертиза. Експертом ТОВ «Контакт-Сервіс» скеровано до суду висновок експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи по цивільній справі № 712/7743/15-ц від 21.03.2016 року № 42/15/буд. Відповідно до висновків експерта технічно вбачається можливим встановити порядок користування земельною ділянкою по вул.Руднєва, 13 в м. Черкаси, площею 0,0615 га у відповідності до ідеальних часток співвласників у домоволодінню 61/100 до 39/100. На розсуд суду, експерт запропонував три варіанти порядку користування земельною ділянкою площею 0,0615 по вул. Руднєва, 13 в м. Черкаси з виділом частин земельної ділянки пропорційно розмірам ідеальних часток співвласників у домоволодінні 61/100 до 39/100 варіанти описані у висновку та зображені в Додатках 1, 2, 3 до висновку. В судовому засіданні експерт ТОВ «Контакт-Сервіс» [PERSON] на питання представника відповідачки пояснив, що на виконання ухвали суду від 03.12.2015р. в висновках судової земельно-технічної експертизи надав відповіді на питання, які зазначені в ухвалі суду. При цьому, представнику відповідача було розяснено ст.150 ЦПК України, клопотань про призначення додаткової експертизи у звязку із її запереченнями на висновок, який надійшов до суду, від відповідача та представника відповідача не надходило. Вирішуючи питання про варіант встановлення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками по вул. Руднєва,13 в м. Черкаси, суд вважає за можливе встановити порядок користування земельною ділянкою, відповідно Варіанту № 3 висновку експерта № 42/15/буд. судової земельно-технічної експертизи від 21.03.2016 року, оскільки даний варіант передбачає встановлення користування земельною ділянкою без відхилення від ідеальних часток співвласників, і при такому варіанті користування земельною ділянкою кожна із сторін матиме змогу користуватися та обслуговувати свою частину будинку та господарських споруд, не порушуючи права інших осіб. При цьому, у звязку із встановленням в 25.10.1989 році (після зміни ідеальних часток у вересні 1968 році) порядку користування будинком суд вважає, що попередня угода співвласників від 1963 року про розподіл земельної ділянки є такою, що не позволяє належним чином користуватися належною кожному із співвласників частиною будинку. Разом з тим, вказаний Варіант №3 висновку експерта № 42/15/буд. судової земельно-технічної експертизи від 21.03.2016 року суд вважає найбільш наближеним до розподілу земельної ділянки, який був встановлений співвласниками у березні 1963 року порівняно з Варіантом №1 та Варіантом №2 зазначеної експертизи. За даним варіантом пропонується (див. Додаток 3 до висновку експерта № 42/15/буд. судової земельно-технічної експертизи від 21.03.2016 року): -виділити в користування [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] земельну ділянку площею 0,0375 га, яка позначена заливкою сірого кольору. -виділити в користування [PERSON] Євтухієвні земельну ділянку площею 0,0240 га, яка позначена заливкою білого кольору. Для реалізації Варіанту № 3 запропонованого ТОВ «КОНТАКТ- СЕРВІС» у висновку № 42/15/буд. судової земельно-технічної експертизи від 21.03.2016 року перемістити сарай літ. Ж [PERSON] Євтухієвни, а також передати її самочинно збудовану вигрібну яму [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог відповідно до 3 варіанту наведеного в Додатку №3 до висновку № 42/15/буд. судової земельно-техніяної експертизи від 21.03.2016 року, запропонованого ТОВ «КОНТАКТ- СЕРВІС». Питання про відшкодування судових витрат позивачами не ставилося. На підставі викладеного,

Outcome: approved