Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що їй на праві особистої власності належить квартира [ADDRESS] - 2/3 частки на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 лютого 2017 року та 1/3 частка на підставі нотаріально посвідченого свідоцтва від 08 липня 2021 року про придбання цієї частки з прилюдних торгів, яка до цього належала відповідачу як співвласнику, який мав боргові зобов`язання перед позивачкою. [PERSON] є другим чоловіком померлої матері позивачки, фактично з 2017 року не проживає у квартирі, тому що проживає в іншій місцевості, однак надалі залишається зареєстрованим у житлі за вищевказаною адресою, ніяких комунальних платежів з 2017 року не здійснює та відмовляється знятися з реєстрації у даній квартирі. Факт реєстрації відповідача у квартирі порушує право позивачки на вільне розпорядження і користування цим нерухомим майном, зокрема, вона позбавлена можливості оформити субсидію. За вказаних обставин, [PERSON] просить суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 серпня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Поставлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження. 11 жовтня 2021 року суд протокольною ухвалою без видалення в нарадчу кімнату закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник, адвокат Бочан І. П. позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задоволити. Щодо ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, відзиву на позовну заяву до суду не подав. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, з урахуванням змісту статей 223, 280 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що є подругою позивачки зі шкільних років, тому свідок бувала у неї квартирі, приходила в гості, коли там проживала бабуся [PERSON] . Проживає за адресою [ADDRESS] . Їй відомо, що з 2017 року [PERSON] не проживає у квартирі [ADDRESS] , речей його вона там також не бачила. Щодо чинення перешкод у проживанні відповідачу свідку невідомо. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що проживає за адресою [ADDRESS] з 1981 року, тобто вже 40 років, по сусідству з позивачкою. Відповідача [PERSON] знає, бо він проживав там з дружиною - мамою позивачки - [PERSON] . Не проживає у квартирі [ADDRESS] з 2016 року, з дня смерті дружини. Перешкод у проживанні йому ніхто не чинить. Про знаходження у квартирі особистих речей [PERSON] свідку нічого невідомо. Суд, заслухавши позивачку та її представника, покази свідків, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне. Згідно свідоцтва про право на спадщину від 28 лютого 2017 року спадкоємцями квартири номер [ADDRESS] і належала померлій [PERSON] на підставі договору дарування квартири є її дочка [PERSON] - 2/3 частки та чоловік [PERSON] - 1/3 частка. Квартира двокімнатна, загальна площа 49,3 кв.м., житлова площа - 27,3 кв.м. Вказане підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 81442140. 08 липня 2021 року [PERSON] , приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу на підставі Акта про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 08 липня 2021 року, посвідчила, що [PERSON] належить на праві власності майно, що складається з: 1/3 частки двокімнатної квартири [ADDRESS] , загальною площею - 49,3 кв.м, житловою - 27,3 кв.м., право власності зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за №19511669, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №1184976661101, на підставі Свідоцтва про право на спадщину, виданого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Кашанською М. І., 20 березня 2017 року за реєстровим № 154, оскільки майно не реалізовано/торги не відбулися і стягувач [PERSON] виявила бажання залишити за собою непродане майно, що раніше належало [PERSON] . Вказане підтверджується також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 265059768 від 08 липня 2021 року. Із будинкової книги будинку [ADDRESS] та довідки ПП «Перспектива» № 77 від 10 серпня 2021 року вбачається, що за вказаною адресою зареєстрований [PERSON] з 2011 року. Згідно довідки № 174, виданої ПП «Перспектива» 10 серпня 2021 року [PERSON] зареєстрований, але не проживає згідно акту обстеження житлових умов № 65 від 10 серпня 2021 року за адресою: [ADDRESS] . Вказане узгоджується із актом обстеження житлових умов квартири [ADDRESS] від 10 серпня 2021 року. Відтак, в судовому засіданні були підтверджені доводи позивачки про те, що відповідач [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає більше року, оплату комунальних послуг та інших обов`язкових платежів не проводить. Будь-яких перешкод, які б чинилися відповідачу у користуванні цим майном в судовому засіданні не встановлено. За вказаних вище обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. Статтею 41 Конституції України закріплено право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо цього майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач [PERSON] перебував у шлюбі з померлою [INFO] [PERSON] - матір`ю позивачки, та після її смерті успадкував 1/3 частину квартири в будинку [ADDRESS] . 08 липня 2021 року вказана частка у нерухомому майні відповідача була зареєстрована за [PERSON] , яка є одноосібним власником житла, де зареєстрований, однак понад рік не проживає [PERSON] , а тому позивачка звернулася до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Відповідач втратив інтерес до квартири, де має зареєстроване місце проживання, не користується цим житлом, комунальних послуг не оплачує. [PERSON] втратив право користування квартирою за вищевказаною адресою, оскільки він вже не членом сім`ї власника житла, а також не є співвласником цього майна. Припинення права користування відповідача спірним житлом відповідає вимозі пропорційності переслідуваній легітимній меті у світлі статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, з огляду на те, що позивачка, у зв`язку із збереженням за колишнім членом сім`ї права користування належною їй квартирою та реєстрації його проживання у спірному житлі, позбавлена можливості отримувати житлові соціальні пільги та вимушена нести додаткові витрати зі сплати комунальних послуг, які вираховуються в залежності від зареєстрованих за адресою осіб. Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що у даному випадку мають місце порушення з вини відповідача прав позивачки, які підлягають захисту шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . В силу ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки. На підставі наведеного,

Outcome: approved