Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

Позивачі звернулись в суд з позовом, в якому просили стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 136 527,47 грн. та на користь [PERSON] 12 411,59 грн. і судові витрати у справі, а також стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 136 527,47 грн. та на користь [PERSON] 12 411,59 грн. у судові витрати у справі. Позов обґрунтовано тим, що 05.03.2013 року позивач [PERSON] продав з відстроченням платежу [PERSON] належні йому автомобілі КАМАЗ 53212 бортовий державний номерний знак [NUMBER], КАМАЗ 53212 контейнеровоз державний номерний знак [NUMBER]., причіп бортовий ГКБ державний номерний знак [NUMBER] та передав свідоцтва про їх реєстрацію. 05.03.2013 року позивач [PERSON] продала з відстроченням платежу [PERSON] належний їй причіп бортовий ГКБ державний номерний знак [NUMBER] та передала свідоцтво про реєстрацію. [PERSON] написав розписку про повернення коштів в сумі 10 000 доларів США до 30.l2.20l3 року за автомобіль КАМАЗ 53212 бортовий державний номерний знак [NUMBER], КАМАЗ 53212 контейнеровоз державний номерний знак [NUMBER]., причіп бортовий ГКБ державний номерний знак [NUMBER] та розписку про повернення коштів в сумі 2 000 доларів США до 30.12.2013 року за КАМАЗ 53212 контейнеровоз державний номерний знак [NUMBER] та причіп бортовий ГКБ державний номерний знак [NUMBER]. Після настання строку сплати [PERSON] ухилявся від виконання зобов'язання, а [INFO] [PERSON] знайшли вдома повішаним. За місцем проживання [PERSON] в [ADDRESS] належні їм автомобілі та свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів не виявлені. Відповідачі [PERSON], яка є матір'ю померлого та [PERSON], яка є дружиною померлого є спадкоємцями після смерті [PERSON], який мав у власності квартиру в м. Ужгороді, є співвласником квартири по [ADDRESS] та будинку [ADDRESS]. На звернення про необхідність повернути борги відповідачі відповіли відмовою, а тому посилаючись на вказані обставини, норми діючого законодавства, просили задовольнити позов. Ухвалою суду від 07.12.2017 року за клопотанням позивачів до участі в справі залучено в якості співвідповідачів [PERSON], 2002 року народження та [PERSON], 2001 року народження від імені та в інтересах яких діє їх законний представник [PERSON] і яка, скориставшись своїм правом, подала відзив на позов, в якому просила відмовити в задоволенні позову позивачів. Позивачі, в свою чергу, надали суду відповідь на відзив, просили долучити висновок експертного дослідження від 27.02.2018 року та стягнути солідарно із спадкоємців на користь [PERSON] 136 527,47 грн. та на користь [PERSON] 24 823,18 грн. боргу і судові витрати по справі. Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON] та її представника адвоката [PERSON]., пояснення відповідача [PERSON], [PERSON] та їх представника відповідачів адвоката [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, враховуючи наступне. Враховуючи вимоги статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 05.03.2013 року позивач [PERSON] продав з відстроченням платежу [PERSON] належні йому автомобілі КАМАЗ 53212 бортовий державний номерний знак [NUMBER], КАМАЗ 53212 контейнеровоз державний номерний знак [NUMBER]., причіп бортовий ГКБ державний номерний знак [NUMBER] та передав свідоцтва про їх реєстрацію. 05.03.2013 року позивач [PERSON] продала з відстроченням платежу [PERSON] належний їй причіп бортовий ГКБ державний номерний знак [NUMBER] та передала свідоцтво про реєстрацію. [PERSON] написав розписку про повернення коштів в сумі 10 000 доларів США до 30.l2.20l3 року за автомобіль КАМАЗ 53212 бортовий державний номерний знак [NUMBER], КАМАЗ 53212 контейнеровоз державний номерний знак [NUMBER]., причіп бортовий ГКБ державний номерний знак [NUMBER] та розписку про повернення коштів в сумі 2 000 доларів США до 30.12.2013 року за КАМАЗ 53212 контейнеровоз державний номерний знак [NUMBER] та причіп бортовий ГКБ державний номерний знак [NUMBER]. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Міським відділом по державній реєстрації смертей Кіровоградського міського управління юстиції від 24.02.2016 року, актовий запис № 518. Як вбачається з копії спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Балик Т.М., спадкоємцями [PERSON] є його мати - [PERSON], яка звернулась із заявою про прийняття спадщини, неповнолітні діти померлого - [PERSON], 2002 року народження та [PERSON], 2001 року народження від імені та в інтересах яких діє їх законний представник [PERSON], [PERSON], 2011 року народження. [PERSON] подала заяву про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1282 ЦК України визначено, що спадкоємці зобов»язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям в натурі. Судом встановлено, що спадкоємці [PERSON] не отримали свідоцтв про право на спадщину, їх частки у праві на спадщину не встановлені. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Неповнолітні відповідачі [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та малолітній [PERSON], [INFO] не мають самостійного заробітку і не мають можливість особисто задовольнити вимоги кредиторів [PERSON] та [PERSON] шляхом одноразового платежу, а накладення стягнення на майно позбавить малолітнього та неповнолітніх дітей їх власності. Малолітні та неповнолітні діти мають часткову та неповну дієздатність і мають обмеження встановлені статтями 31 та 32 ЦК України. Згідно статей 17, 18 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина, в тому числі й усиновлена, має право на одержання в установленому законом порядку в спадщину майна і грошових коштів батьків чи одного з них у разі їх смерті або визнання їх за рішенням суду померлими незалежно від місця проживання. Дитина, батьки якої позбавлені батьківських прав, не втрачає права на успадкування їх майна. Батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. Інші майнові права дитини та порядок їх захисту встановлюються законами України. Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. Законний представник неповнолітніх спадкоємців - дітей померлого [PERSON], не має права без дозволу органів опіки та піклування відмовитись від майнових прав своїх дітей або за їх рахунок задовольнити вимоги позивачів. Обгрунтовуючи позовні вимоги позивачі послалися у своєму позові на норми статей 1218, 1281 та 1282 ЦК України, але в порушення вимог статті 81 ЦПК України не довели вартість успадкованого майна кожним із спадкоємцем, які є відповідачами по справі; не скористались своїм правом щодо визначення позовних вимог до двох нових неповнолітніх відповідачів з урахуванням їх розмірів у часті успадкованого майна; направлення вимоги кожному спадкоємцю про задоволення вимог кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині; вимоги щодо солідарного стягнення, в даному випадку, не відповідають належному способу захисту своїх прав. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог і відмову в їх задоволенні. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд відносить судові витрати по даній справі за рахунок позивачів.

Outcome: dismissed