Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

Позивачка 05.08.2021 р. звернулася в суд з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів. Свій позов обґрунтовувала тим, що у шлюбі з відповідачем народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 25.03.2020 р. шлюб між ними розірвано, малолітніх дітей залишено проживати з матір'ю. Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 13.11.2017 р. з відповідача стягнуто аліменти на розмірі 1000 грн. на кожну дитину щомісячно. На даний час вона не працює, з 19.11.2019 р. отримує пенсію по інвалідності третьої групи, розмір пенсії складає 2200 грн., у зв'язку з цим її матеріальне становище погіршилось. Відповідач є матеріально забезпеченим, працює неофіційно, робить євроремонти, має достатній дохід. Просила збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача, із 1000 грн. до 2500 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Позивачка у судове засідання не з`явилася, у поданій суду заяві просила справу розглянути у її відсутності, позов підтримала і просила його задоволити, не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідач повторно не з`явився у судове засідання, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, не повідомив суду про причини неявки, не подав відзиву. За наявності сукупності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що у шлюбі сторін народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 25.03.2020 р. шлюб між сторонами розірвано, малолітніх дітей залишено проживати з матір'ю (а.с.7-9). Згідно рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 13.11.2017 р. з відповідача стягнуто аліменти на дітей на користь позивачки у розмірі 1000 грн. на кожну дитину щомісячно (а.с.32 також зв.ст.). Відповідно до вимог ч.2 ст.182 СК України (у редакції ЗУ від 03.07.2018 р.) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною 1 ст.184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч.1 ст.192 СК України визначений за рішенням суду розмір аліментів може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника чи одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що з 19.11.2019 р. позивачка отримує пенсію по інвалідності третьої групи, розмір пенсії складає 2200 грн., що свідчить про погіршення її матеріального стану як одержувача аліментів та є підставою для збільшення розміру аліментів (а.с. 15, 33). При вирішенні спору суд відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України враховує наступні обставини: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дітей сторін, зокрема те, що діти здорові, перебувають на утриманні матері, єдиним доходом якої є пенсія по інвалідності, та батька, який сплачує аліменти у розмірі 2000 грн. щомісячно на двох дітей; 2) стан здоров`я відповідача, що є задовільним, та матеріальне становище відповідача, який працює неофіційно, розмір його доходу невідомий; 3) відсутність у відповідача інших дітей, наявність у відповідача батьків - пенсіонерів; 3-1) відсутність даних щодо наявності у відповідача рухомого і нерухомого майна, грошових коштів. При вирішенні спору суд також застосовує наступні норми права. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 р.), ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимог ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. З урахуванням викладеного суд збільшує розмір аліментів із 1000 грн. до 2000 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Визначений судом розмір аліментів перевищує мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину відповідного віку, який на даний час складає 1255 грн. (50 % від прожиткового мінімуму 2510 грн.), з 01.12.2021 р. складатиме 1309 грн. (50 % від прожиткового мінімуму 2618 грн.). З урахуванням вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з огляду на те, що позивачка звільнена від сплати судового збору згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звідповідача слід стягнути 908 грн. судового збору в дохід державного бюджету. На підставі наведеного, відповідно до ст. 3, 27 Конвеції ООН про права дитини від 20.11.1989 р. (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 р.),ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 р., ст. 182, 184, ч.1 ст.192 СК України, ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»

Outcome: approved