Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом та просить суд ухвалити рішення, яким визнати дійсним Договір купівлі-продажу №98-371 Ц від 05 червня 1998 року квартири [ADDRESS] , загальною площею 45,4 кв.м., житловою площею 27,5 кв.м., що складається з двох кімнат, укладений між [PERSON] та [PERSON] , який діяв в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON] , зареєстрований на Одеській універсальній біржі «Вітязь». При цьому позивачка посилається на те, що всі істотні умови угоди обома сторонами були виконані повністю, при укладанні угоди сторони домовились відносно усіх істотних умов договору купівлі-продажу, про предмет договору і ціну та відбулося повне виконання договору, як з боку покупця, який здійснив оплату, так і з боку продавців, які прийняли оплату та передали у володіння та користування позивача вищезазначену квартиру. На теперішній час [PERSON] помер, позивачка [PERSON] має намір розпорядитись своєю власністю, проте не може цього зробити, оскільки укладений Договір купівлі-продажу нерухомого майна не був нотаріально посвідчений та нотаріус не визнає цей договір відповідним закону за формою, а тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. Позивачка до судового засідання не з`явилась, повідомлялась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач до судового засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив,\~в зв`язку з чим, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 05 червня 1998 року на Одеській універсальній біржі «Вітязь» між [PERSON] , з однієї сторони та [PERSON] , який діяв в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON] , 1995 року народження, з іншої сторони, було укладено Договір купівлі-продажу нерухомого майна №98-371 Ц, за умовами якого [PERSON] продав, а [PERSON] , який діяв в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] . Умови договору сторонами цілком виконані: покупець цілком сплатив вартість вищезазначеної квартири, а продавець одержав за продану квартиру обумовлену суму грошей, знявся з реєстраційного обліку за вказаною адресою і ніяких претензій матеріального характеру не пред`являв. Згідно з довідки КП «БТІ» ОМР від 11 грудня 2018р., згідно з записом в реєстровій книзі 730 стр 143 км 258 пр, у комунальному підприємстві 28 лютого 1997р. було зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] , на праві приватної власності за [PERSON] , [PERSON] на підставі Договору №98-371 Ц купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого на Одеській універсальній біржі «Вітязь» 05 червня 1998 р. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 24 листопада 1995 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтневої райради народних депутатів м. Одеси, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] 13 червня 2014 р. позивачка уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (актовий запис про шлюб №892 Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції від 13 червня 2014р.). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 13 листопада 2018 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Відповідно до спадкової справи № 24/2018, відкритої 11 грудня 2018 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Куртєвою К.І., єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є [PERSON] . Відповідно до ст. 1217 ЦК України,\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України, \~спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Так, на момент укладання Договору купівлі-продажу вказаної квартири був чинним Закон України «Про товарну біржу», відповідно до умов якого договори, оформлені товарною біржею, визнавались дійсними, а сам правочин було вчинено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства. В подальшому до ЦК Української РСР 1963 року були внесені зміни, відповідно до яких угоди щодо відчуження нерухомого майна підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. Відсутність належних правовстановлюючих документів на квартиру, на думку суду, істотним чином порушує право власності позивача, яке підлягає судовому захисту. Згідно з положень ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР 1963 року, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Аналогічне за змістом положення містить ч. 2 ст. 220 ЦК України - якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Сторони повністю виконали умови зазначеного договору, але не посвідчили його нотаріально. Ця обставина перешкоджає позивачам у здійсненні права власності та розпорядження належним їм майном, яке передбачене ч. 1 ст. 319 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 2 ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 41 Конституції України, п. 2 ч. 1 ст. 3 ЦК України та ч. 1 ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та Законом. При таких обставинах, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими, доведеними та підлягаючими задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved