Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що їм на підставі договору міни нерухомого майна № 060-НД від 29 травня 1998 року, який був зареєстрований в Нікопольській філії Придніпровської товарної біржі, належить житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS]. На даний час за адресою: [ADDRESS] зареєстровані позивачі разом із сім'єю, а також відповідач [PERSON], який доводиться колишнім чоловіком позивача [PERSON], шлюб з яким розірвано 11 травня 2005 року. Відповідач з травня 2005 року не проживає за вказаною адресою, не приймає участі в утриманні будинку та жодних його особистих речей в ньому не має. Наявність реєстрації постійного місця проживання відповідача в належному позивачам житловому будинку створює їм перешкоди у здійсненні права користування та розпорядженням своїм майном, крім того, вони вимушені нести додаткової витрати по оплаті житлово-комунальних послуг. Враховуючі те, що [PERSON] з травня 2005 року не проживає у спірному житловому будинку, однак добровільно не бажає знятися з реєстрації, тому позивачі просили суд задовольнити їх позовні вимоги та визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS]. Ухвалою судді від 24 травня 2018 року відкрито провадження по даній справі та у відповідності до ч. 1 ст. 274 ЦПК України вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, що відповідає положенням ч. 5 ст. 279 ЦПК України (а.с.18). Про розгляд даної справи відповідач [PERSON] був повідомлений у відповідності до вимог ч. 6,7 ст. 128 ЦПК України, ухвала про відкриття провадження по даній справі разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами була направлена відповідачу за адресою його місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку (а.с.20), однак відповідач відзиву на позов не надав та жодних заяв або клопотань від нього до суду не надходило. Згідно з ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи те, що судом були використані передбачені чинним законодавством способи для повідомлення відповідача про розгляд справи, та приймаючи до уваги той факт, що наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті, суд у відповідності до норм ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи. Оскільки відповідно до положень ЦПК України розгляд вказаної справи здійснювався судом за відсутності учасників справи, тому у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов наступного висновку. Так, відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном за власним розсудом. Частиною 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 Цивільного Кодексу України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи з аналізу вищезазначених правових норм, член сім'ї наймача може бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням, з підстав відсутності понад один рік у цьому жилому приміщенні, якщо він був відсутній протягом цього строку підряд без поважних причин. Судом встановлено, що позивачам [PERSON] та [PERSON] на підставі договору міни нерухомого майна № 060-НД від 29 травня 1998 року, який був зареєстрований в Нікопольській філії Придніпровської товарної біржі, належить житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] (а.с.9). Вказаний договір був зареєстрований в КП «НМБТІ» 05 червня 1998 року за реєстровим № 103. Разом з позивачами та їх сім'єю в належному їм житловому будинку за адресою: [ADDRESS] зареєстрований відповідач [PERSON] (а.с.11), який доводиться колишнім чоловіком позивачу [PERSON] Шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був розірваний 11 травня 2005 року в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, про що складено відповідний актовий запис № 222 (а.с.10). З травня 2005 року відповідач не проживає за адресою: [ADDRESS], що підтверджується відповідним Актом про непроживання, затвердженим головою квартального комітету № 37 [PERSON] (а.с.12). Враховуючи, те що [PERSON] не проживає в належному позивачам житловому будинку з травня 2005 року, однак добровільно не бажає знятися з реєстраційного обліку за вказаною адресою, суд приходить до висновку, що він, відповідно до вимог ст. 405 ЦПК України втратив право користування житловим будинком з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS]. За таких обставин, суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими та підлягаючими задоволенню.

Outcome: approved