Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на малолітню дитину та на утримання дружини. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів, згідно ст.197 ЦПК України не здійснюється. Суд встановив, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21 вересня 2012 року, який зареєстрований Жовтневим відділом РАЦСУ Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено актовий запис № 618( а.с.3) від вказаного шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.4), яка мешкає разом з позивачкою, та знаходяться на її утриманні, відповідач є батьком дитини. Добровільну матеріальну допомогу на утримання дружини та дитини відповідач не надає, чим ставить позивачку у скрутний матеріальний стан. Позивачка знаходиться в даний час у декретній відпустці по догляду за донькою [PERSON] до 3-річного віку. Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження дитини (а.с.4). Відповідно до частини 2 статті 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч.2 ст.75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. ст. 180 СК України передбачає, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 4 статті 84 Сімейного Кодексу України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Пунктом 17 постанови ПВСУ № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з правилами статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд, разом з тим, відповідно до статті 182 СК України, ураховуючи матеріальне положення платника аліментів, робить висновок про те, що відповідач є працездатною особою і спроможний платити аліменти на утримання позивача. Встановлені в справі обставини дозволяють суду зробити висновок, що з відповідача на користь позивача потрібно стягнути аліменти на утримання доньки [PERSON], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітної плати (прибутку) відповідача до досягнення доньки повноліття, щомісяця, та на утримання дружини до досягнення доньки [PERSON] , [INFO] трирічного віку , щомісяця, тобто до [INFO], починаючи стягнення з 28 січня 2014 року (моменту подання позовної заяви). Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 243,60 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved