Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з цим позовом, зазначивши, що житловий будинок № 3 по вул. Вишнева в с. Яблунівка Носівського району Чернігівської області відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані та проживали вони (позивачі), [PERSON], яка померла 21 серпня 2016 року, та [PERSON], який помер 15 квітня 2003 року. У свідоцтві про смерть останнього допущено помилку у зазначенні його прізвища, а саме замість «Новік» зазначено «Новик». Спадщину після смерті [PERSON] прийняли дружина [PERSON] та дочки [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) Ю.М., Золотар (дошлюбне прізвище [PERSON]) Т.М., як спадкоємці першої черги за законом, але нотаріус відмовив їм у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на будинок та розбіжностями у зазначенні прізвища спадкодавця у свідоцтві про смерть і свідоцтвах про шлюб, про народження ([PERSON] [PERSON]). Спадщину після смерті [PERSON] прийняла її дочка [PERSON] у порядку спадкування за заповітом. Нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. З метою реєстрації за собою права власності на належні їм, як членам колишнього колгоспного двору, частини вищезазначеного житлового будинку позивачі зверталися до приватного нотаріуса [PERSON], але в реєстрації права власності їм було відмовлено. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала з мотивів, які зазначені у позовній заяві, та просила їх задовольнити. У судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не зявилися, подали до суду заяви, в яких зазначили, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просили їх задовольнити, справу розглянути без їх участі. У судове засідання представник Носівської міської ради Чернігівської області не з'явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що міська рада визнає позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON], не заперечує проти їх задоволення та просить розгляд справи проводити без участі їх представника. Суд проводить підготовче засідання у відсутності позивачів [PERSON], [PERSON], представника відповідача та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов. У судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] дали показання про те, що вони добре знали померлого [PERSON], який перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] У період шлюбу в них народилося дві дочки: [PERSON] та [PERSON] Вислухавши поясненння позивача [PERSON], допитавши свідків, вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок № 3 по вул. Вишнева в с. Яблунівка Носівського району Чернігівської області відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані та проживали [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідками Носівської міської ради Чернігівської області від 12 червня 2017 року (а.с. 21; 22). З матеріалів справи вбачається, що 4 серпня 2001 року [PERSON] одружилася з [PERSON], після одруження змінила прізвище на [PERSON]. 18 листопада 2006 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], після реєстрації шлюбу змінила прізвище на Золотар, що підтверджується копіями свідоцтв про одруження (а.с. 15) та про шлюб (а.с. 14). Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Таким чином, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) Ю.М. та Золотар (дошлюбне прізвище [PERSON]) Т.М. належало по 1/5 частині житлового будинку № 3 по вул. Вишнева в с. Яблунівка Носівського району Чернігівської області, як членам колишнього колгоспного двору. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не зареєстрували у встановленому порядку право власності на належний їм житловий будинок. 15 квітня 2003 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 19). Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Ураховуючи те, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття закінчився до 1 січня 2004 року, то спадкові відносини у цьому випадку регулюються ЦК УРСР. У судовому засіданні встановлено, що позивачі прийняли спадщину після смерті [PERSON], що підтверджується копією спадкової справи № 551/2004 (а.с. 80-84). Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Таким чином, позивачі успадкували після смерті [PERSON] по 1/15 частині житлового будинку № 3 по вул. Вишнева в с. Яблунівка Носівського району Чернігівської області. У судовому засіданні встановлено, що позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину вищезазначеного житлового будинку, яка належала померлому [PERSON], в звязку із відсутністю правовстановлюючого документа на будинок та розбіжностями у документах, що підтверджують родинні звязки між спадкодавцем і спадкоємцями, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2677/02-31 від 4 грудня 2017 року (а.с. 27). Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Встановлення факту родинних відносин з [PERSON] необхідне позивачам для реалізації свого права на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON] Добуті по справі докази суд визнає належними і допустимими, та такими, що підтверджують те, що померлий [PERSON] був чоловіком [PERSON] та рідним батьком [PERSON], [PERSON] 21 серпня 2016 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 20). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У судовому засіданні встановлено, що 21 січня 2008 року [PERSON] склала заповіт, яким усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що за законом вона матиме право, заповіла [PERSON], що підтверджується його копією (а.с. 25). З матеріалів справи вбачається, [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], 18 жовтня 2017 року на її імя було видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, що підтверджується копією спадкової справи № 121/2016 до майна померлої [PERSON] (а.с. 69-78). Таким чином, [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] належну їй 1/5 частину житлового будинку № 3 по вул. Вишнева в с. Яблунівка Носівського району Чернігівської області. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/5 частину вищезазначеного житлового будинку, яка належала померлій [PERSON], в звязку із відсутністю правовстановлюючого документа на будинок, що підтверджується постановою № 1346/02-31 від 14 грудня 2017 року (а.с. 26). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У судовому засіданні встановлено, що позивачі зверталися до приватного нотаріуса [PERSON], який згідно ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є державним реєстратором, з метою реєстрації за собою права власності на належні їм частини вищезазначеного житлового будинку, але їм було відмовлено у звязку з тим, що державний реєстратор не наділений правом визначення часток у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно колгоспного двору, що підтверджується повідомленням № 1347/01-16 від 14 грудня 2017 року (а.с. 32). З матеріалів справи вбачається, що на житловий будинок № 3 по вул. Вишнева в с. Яблунівка Носівського району Чернігівської області виготовлена технічна документація (а.с. 28-30). За встановлених обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved