Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] 22.02.2019 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] ,\~треті особи:\~ [PERSON] \~та [PERSON] ,про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] є власницею 815/6000 частин квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20.11.1997 року та власницею 185/1000 частин зазначеної квартири на підставі договору №576 купівлі-продажу нерухомого майна від 19.04.1996 року. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 20.11.1997 року співвласниками квартири [ADDRESS] є сини позивачки [PERSON] та [PERSON] , з часткою 815/6000 кожний. 2445/6000 часток вищевказаної квартири належали чоловікові позивачки [PERSON] , який помер [INFO] . 11.03.2011 року син позивачки [PERSON] одружився з [PERSON] , після реєстрації шлюбу 25.03.2011 року відповідачку було прописано у вищезазначеній квартирі. В 2013 році подружні стосунки між її сином та [PERSON] були припинені, у зв`язку з чим остання виїхала зі спірної квартири. Заочним рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 12.12.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, в якому зазначено, що спільне життя у сторін не склалося, у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння, а 15.06.2013 року відповідачка виїхала з України і з того часу сторони не підтримують подружні стосунки. У зв`язку з тим, що відповідачка [PERSON] самостійно не зверталася у відповідні органи з заявою про зняття її з реєстраційного обліку, позивачка змушена була звернутися до суду з зазначеним позовом. До суду 07.03.2019 року надійшла відповідь з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області щодо місця реєстрації відповідача, з якої вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 25.03.2011 року за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 18.03.2019 року провадження у справі відкрите, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 18.04.2019 року. Розгляд справи призначений на 18.04.2019 року відкладено на 05.06.2019 року у зв`язку з перебуванням судді Домусчі Л.В. у відпустці. Учасники справи в судове засідання призначене на 05.06.2019 року не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. 22.05.2019 року третя особа - [PERSON] надав суду заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнав в повному обсязі, справу просив розглядати за його відсутністю. 05.06.2019 року представник [PERSON] адвокат Селезньова Т.В. через канцелярію суду надала суду заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, справу просила розглядати за її відсутністю. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 07 червня 2019 року. Відповідно до ст.275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,\~що позивачка [PERSON] є власницею 815/6000 частин квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20.11.1997 року, виданого УЖКГ міськвиконкому Одеської міської ради, зареєстрованого та записаного в реєстраційну книгу за №7-12614 (а.с.6) та власницею 185/1000 частин зазначеної квартири на підставі договору №576 купівлі-продажу нерухомого майна від 19.04.1996 року, укладеного на товарній біржі «Центральна Одеська біржа» та зареєстрованому в ОМБТІтаРОН за №159 пр. стр.187 реєстр 228 (а.с.10-11). Згідно свідоцтва про право власності на житло від 20.11.1997 року, виданого УЖКГ міськвиконкому Одеської міської ради, зареєстрованого та записаного в реєстраційну книгу за №7-12614, співвласниками квартири [ADDRESS] є сини [PERSON] [PERSON] та [PERSON] , з часткою 815/6000 кожний (а.с.6). 2445/6000 часток вищевказаної квартири на праві власності належали чоловікові [PERSON] [PERSON] , який помер [INFO] . Його частка складалася: - з 815/6000 частин квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20.11.1997 року, виданого УЖКГ міськвиконкому Одеської міської ради, зареєстрованого та записаного в реєстраційну книгу за №7-12614 (а.с.6); - з 815/12000 частини на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.04.2001 року, виданого державним нотаріусом Першої Одеської нотаріальної контори Сімаченко С.Л, зареєстрованого в реєстрі за №5-594, після смерті його матері [PERSON] , померлої [INFO] (а.с.12); - з 815/4000 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.08.2002 року, виданого державним нотаріусом Першої Одеської нотаріальної контори Сімаченко С.Л, зареєстрованого в реєстрі за №5-1266, після смерті його батька [PERSON] , померлого [INFO] (а.с.13); [INFO] син позивачки [PERSON] одружився з [PERSON] , яку після реєстрації шлюбу 25.03.2011 року було зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №175 від 14.02.2019 року (випискою із домової книги про склад сім`ї та реєстрації), виданою начальником виробничої дільниці №7 КП «Порто-Франківський» (а.с.16). В 2013 році подружні стосунки між її сином та [PERSON] були припинені, у зв`язку з чим остання виїхала зі спірної квартири. Заочним рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 12.12.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, в якому зазначено, що спільне життя у сторін не склалося, у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння, а 15.06.2013 року відповідачка виїхала з України і з того часу сторони не підтримують подружні стосунки (а.с.20). Також факт не проживання [PERSON] в спірній квартирі з 2013 року підтверджується Актом про не проживання від 21.02.2019 року, складеному сусідами житлового будинку [ADDRESS] , та завіреного начальником виробничої дільниці №7 КП «Порто-Франківський» (а.с.17). Згідно вимог ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік. Наявність реєстрації у квартирі відповідачів порушує право власності позивача, а саме позбавляє її права розпоряджатися власним майном на свій розсуд. Крім того, реєстрація відповідачки в квартирі призводить до нарахування додаткових платежів за комунальні послуги, а також позбавляє її можливості звернутися до відповідних органів з заявою про призначення субсидії. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно змісту ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що реєстрація і відсутність відповідача у квартирі позивачки створює їй перешкоди у здійсненні правомочностей власника майна. Відповідачка відсутня за даним місцем реєстрації біля шести роки. Відповідно до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Відповідно ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно п.26 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно положень ст.6 Закону «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» фізичні особи зобов`язані зареєструвати своє місце проживання. Отже, враховуючи, що відповідачка [PERSON] не проживає у спірній квартирі [ADDRESS] біля шести років, речей відповідачки в квартирі не має, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Таким чином, суд вважає, що позов [PERSON] про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] , підлягає задоволенню. Оскільки питання щодо стягнення судових витрат позивачем не заявлялось, тому їх вирішення судом не здійснювалось.

Outcome: approved