Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду, з позовом до ДП «Новотроїцький елеватор» про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, вказуючи на те, що 13.02.2008 року вона уклала трудовий договір з відповідачем, згідно якого вона зобов'язувалася виконувати трудові обов'язки згідно займаних посад, а відповідач зобов'язався виплачувати їй заробітну плату. Трудовий договір був розірваний 09.04.2014 року на підставі п.1 ст..38 КУпП. Відповідач при звільненні не виплатив їй заробітну плату в повному обсязі. Позивачка просить стягнути з відповідача 6326, 02 грн. невиплаченої заробітної плати та 4968,54 грн. середнього заробітку за час затримки виплати при звільненні. В судовому засіданні свої позовні вимоги позивачка підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням слухати справу у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Згідно запису у трудовій книжці виданій 01.03.1979 року позивачка [PERSON] [INFO] працювала в ДП «Новотроїцький елеватор» з 13.02.2008 року на посаді бухгалтера. З 09.04.2014 року позивачка звільнена із займаної посади згідно п.1 ст. 38 КЗпП України. Згідно довідки ДП «Новотроїцький елеватор» від 27.05.2014 року №202 [PERSON] дійсно працювала на даному підприємстві бухгалтером, заборгованість по заробітній платі перед позивачкою станом на 26.05.2014 року становить 10798, 34 грн. Згідно ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі несплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, визначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явленим звільнення працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно ст. 24 Закону України виплата заробітної плати здійснюється за місцем роботи. За особистою письмовою згодою працівника виплата заробітної плати може здійснюватись через установи банків, поштовими переказами на вказаний ними рахунок (адресу) з обов'язковою оплатою цих послуг за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Відповідно до абз. 3 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року (далі -Порядок), середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з виплат за останні два календарні місяці, що передують події, якою пов'язана відповідна виплата. Згідно п. 5 Порядку нарахування виплат у випадку збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (п. 8 Порядку). Згідно п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз'яснено, що при визначенні розміру відшкодування за час затримки розрахунку судам необхідно врахувати розмір спірної суми, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника, вини роботодавця у порушенні строків її виплати та інших конкретних обставин справи. Враховуючи, що відповідач визнає що ним не виплачена заборгованість по заробітній платі позивачці у розмірі 11294, 56 грн., суд вважає, необхідним задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Згідно ст. ст. 88, 89 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243, 60 грн.. Відповідно до ст.ст. 115-117 КЗпП України,

Outcome: approved