Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування частини вартості спільного майна подружжя - автомобіля ЗИЛ-ММЗ, 1987 року випуску, шасі № 2616756, номерний знак [NUMBER]. В обґрунтуванні своїх позовних вимог посилалась на те, що вона з 11 жовтня 1991 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], який був розірваний рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 11.04.2016 року. У період шлюбу 10.04.2013 року за спільні кошти був придбаний автомобіль ЗИЛ-ММЗ, 1987 року випуску, шасі № 2616756, номерний знак [NUMBER], право власності на який зареєстровано за відповідачем [PERSON], у звязку з цим позивачка вважає зазначений автомобіль спільним майном подружжя. Позивачка зазначає, що 22.03.2016 року автомобіль ЗИЛ-ММЗ, 1987 року випуску, шасі №2616756, номерний знак [NUMBER], був перереєстрований на підставі договору купівлі-продажу №1242/4065 від 19.03.2016 року на іншого власника [PERSON], при цьому згоду на відчуження вказаного майна позивачка не надавала. Відповідно до експертного дослідження №88/16А від 13 червня 2016 року середня ринкова вартість вказаного автомобіля складає 59\~290,00 гривень. Оскільки відповідач здійснив відчуження автомобіля без її згоди, тому позивачка звернулася до суду з позовом про визнання права власності на 1/2 частину автомобіля. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08.06.2017 року у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на ? частину автомобіля, було відмовлено. Посилаючись на те, що вказаний автомобіль був придбаний під час перебування сторін у шлюбі та є спільним майном подружжя, іншої домовленості щодо статусу автомобіля між ними не було, автомобіль був відповідачем відчужений без її згоди та за ціною на власний розсуд, тому позивачка просила суд стягнути з [PERSON] на її користь вартість 1/2 частини автомобіля ЗИЛ-ММЗ 554, 1987 року випуску, у сумі 29\~645,00 грн., що відповідає ринковій вартості аналогічного автомобіля (рік випуску, пробіг тощо) а також понесені судові витрати. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала пояснення, аналогічні змісту позовних вимог, та додатково пояснила, що автомобіль був відчужений відповідачем без згоди позивачки незважаючи на те, що є спільним майном подружжя. Ціна, за якою автомобіль був проданий, є значно заниженою та не відповідає ринковій вартості аналогічного автомобіля. Позивачка звернулася до судового експерта [PERSON], який з урахуванням відповідних методик визначив середню вартість по Україні на автомобіль ЗИЛ-ММЗ 554, 1984 року випуску, з відповідним роком його випуску, пробігом та комплектністю, та згідно довідкової літератури вона складає 56290,00 грн., ? частина відповідно становить 29\~645,00 грн.. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечувала та просила відмовити у його задоволенні посилаючись на те, що відчуження спірного майна відбулось за ціну 5000,00 грн., а зазначена позивачкою вартість автомобіля з урахуванням його технічного стану 59\~290 грн. 00 коп. не відповідає дійсності, до того ж дослідження щодо визначення ціни проводилось без огляду самого автомобіля, тому зазначена позивачкою сума є припущенням, і не може братись до уваги судом. Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з 11 жовтня 1991 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], який було розірвано рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 11.04.2016 року. У період перебування у шлюбі 10.04.2013 року подружжям було придбано автомобіль ЗИЛ-ММЗ, 1987 року випуску, шасі №2616756, номерний знак [NUMBER], який зареєстровано за відповідачем [PERSON]. Таким чином, спірне майно є спільною сумісною власністю подружжя згідно зі ст.60 СК України, доказів на спростування даних обставин відповідачем суду не надано. 22.03.2016 року між відповідачем [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі продажу автомобіля ЗИЛ-ММЗ, 1987 року випуску, шасі №2616756 номерний знак [NUMBER], без згоди позивачки, за домовленістю сторін за ціною 5000,00 гривень. За статтею 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Відповідач здійснив відчуження автомобіля на свій розсуд, без згоди позивачки, яка відповідно до норм Сімейного кодексу є співвласником майна. Ціну, за якою був реалізований автомобіль, відповідач з позивачкою не обговорював та дана ціна ними не погоджувалася. Відповідно до п. 3.1. договору автомобіль ЗИЛ-ММЗ, 1987 року випуску, шасі №2616756, номерний знак [NUMBER], за домовленістю сторін відчужено за 5000,00 грн., однак позивачка, будучи співвласником, була позбавлена з боку відповідача можливості висловлювати свою думку з приводу ціни та надати свою згоду на відчуження майна. Згідно з висновком судового експерта від 13 червня 2016 року за №88/16А середньо-ринкова вартість автомобіля марки ЗИЛ-ММЗ, 1987 року випуску, шасі №2616756, номерний знак [NUMBER], складає 59\~290 грн. 00 коп. Зазначена вартість не була спростована відповідачем у судовому засіданні, іншого висновку про вартість майна відповідач та його представник суду не надали, клопотань про проведення іншого дослідження чи експертизи не заявлялось. Також суд критично ставиться до посилань представника відповідача стосовно невідповідності вартості спірного автомобіля вказаній експертом ціні через технічний стан автомобіля, оскільки доказів пошкодження чи невідповідності автомобіля вказаній у висновку вартості також суду не надано. Положеннями ч.2 ст.10, ч. 1, 4 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Згідно зі ст.70 СК України, у разі розподілу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна чоловіка та дружини є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст.370 ЦК України, частки у праві спільної сумісної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Відповідно до п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно яких у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Оскільки спірний автомобіль був придбаний подружжям у період їх перебування у зареєстрованому шлюбі та є їх спільним сумісним майном, однак був відчужений відповідачем без згоди іншого з подружжя за ціною на власний розсуд, без погодження з позивачкою, тому суд вважає стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] вартість 1/2 частини автомобіля ЗИЛ-ММЗ 554, 1987 року випуску, у сумі 29\~645,00 грн., що відповідає його ринковій вартості, з відповідним роком його випуску, пробігом та комплектністю. З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, суд вважає стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 640,00 гривень.

Outcome: approved