overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

Позивачка 27.09.2013 року звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи тим, що сторони вступили в зареєстрований шлюб 01 березня 2008 року та проживали разом до 23 квітня 2011 року. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Оскільки спільне життя у них з відповідачем не склалося, так як не зійшлися характерами, позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати та відновити її дошлюбне прізвище. У судове засідання позивачка не з»явилась, надавши заяву про підтримку позовних вимог та розгляд справи без її участі. Відповідач у судове засідання не з»явився та не повідомив причини неявки, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 01 березня 2008 року (а.с.3). Від даного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с.4), яка перебуває на утриманні позивачки (а.с.8). З 23 квітня 2011 року подружжя разом не проживає, наміру зберігати подружні відносини не має. Зважаючи на взаємні відносини подружжя, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх малолітньої дитини, тому вказані обставини відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому вимоги позивачки щодо відновлення її дошлюбного прізвища підлягають задоволенню. На підставі ст. 110,112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

Позивачка 27.10.2014 р. звернулася до суду з позовом в якому вказала, що вона перебувала у фактичних сімейних відносинах з відповідачем, від якого народила доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходів) щомісячно до повноліття дитини. Позивач, належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з»явилася, надала суду заяву, в якій позов підтримала, та просила справу слухати без її участі. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з»явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав та просив справу слухати без його участі. Дослідивши інші докази, судом встановлено, що відповідно копії свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 06.11.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 242, батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. Згідно довідки КП «СЕЗ м. Селидове», [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] разом з доньками - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Враховуючи вищевикладене, суд вважає що позов необхідно задовольнити відповідно до ст. 174 ЦПК України, оскільки відповідач визнав позов і є законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. На підставі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки позивач 27.10.2014 року звернулася до суду з даним позовом, суд вважає необхідним стягнути аліменти з 27.10.2014 р. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

Позивачка 27.10.2015 року звернулась у суд з даним позовом. В заяві послалась на те, що 04.06.2009 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від подружнього життя у них дітей немає. Через різні погляди та непорозуміння їхні стосунки погіршились, з 2012 року проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Просить шлюб розірвати. Сторони подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивачка вказала, що позовні вимоги підтримує повністю, а відповідач не заперечує щодо задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази суд встановив слідуюче: Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04.06.2009 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-СГ №070735, актовий запис № 24. У шлюбі у сторін дітей немає. Судом встановлено, що сторони з 2012 року проживають окремо, не ведуть спільного побуту, не підтримують сімейних стосунків, бажають шлюб розірвати. За таких обставин суд вважає, що сімя сторін розпалась остаточно, збереження сімї не відповідало б їх інтересам. Відповідно до\~ст.174 ЦПК України\~позивач\~\~може відмовитися від\~\~позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує\~\~права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і\~\~продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачу відомі та зрозумілі. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги те, що відповідач погоджується з вимогами позивачки, суд прийшов до висновку, що позов є підставним і таким що підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

Позивачка 27.10.2016 р. звернулася до суду з позовом в якому вказала, що вона розірвала шлюб з відповідачем, від якого має малолітню дитину: [PERSON] [INFO]. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Також зазначила, що відповідач сплачує аліменти на іншу дитину. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття. Позивач, належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій просила задовольнити позов, проводити розгляд справи без її участі, не заперечували проти винесення заочного рішення. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не зявився. У відповідності з вимогами ст. ст. 224-225 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Дослідивши інші докази, судом встановлено, що відповідно рішення Селидівського міського суду Донецької області від 19.07.2016 р., яке набрало чинності 01.08.2016 р., шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно копії свідоцтва про народження І-НО № 541562, від 19.09.2013 року, виданого виконкомом відділом державної реєстрації іктів цивільного стану реєстраційної служби Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 184, батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. Згідно з довідкою №1650 від 27.10.2016 р. виданої ОСББ «Нагорна №5 м. Селидове» дитина [PERSON] [INFO] мешкає разом з матірю [PERSON] за адресою [ADDRESS]. Враховуючи вищевикладене, суд вважає що позов необхідно задовольнити, оскільки відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Оскільки позивачка 27.10.2016 року звернулася до суду з даним позовом, суд вважає необхідним стягнути аліменти з 27.10.2016 р. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

Позивачка 27.10.2017 р. звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 2000 грн. щомісячно. Заявлений позов обґрунтовувала тим, що у шлюбі з відповідачем народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач, який проживає окремо, не надає матеріального утримання дитині. Після зменшення розміру позову 06.12.2017 р. просила стягувати з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позову до досягнення дитиною повноліття. У поданій суду заяві просила справу розглянути у її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, у поданій суду заяві визнав позов у зменшеному розмірі, погодився сплачувати аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі 1500 грн. щомісячно, просив справу розглянути у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов у зменшеному розмірі підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що у шлюбі сторін народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає належного матеріального утримання дитині. У відповідності з вимогами ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України (у редакції Закону України від 17.05.2017 р.) за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог ч.2 ст.182 СК України (у редакції Закону України від 17.05.2017 р.) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини сторін, зокрема те, що дитина здорова, перебуває на утриманні матері, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, стан здоровя відповідача, що є задовільним, та матеріальне становище відповідача, який працює неофіційно, інших дітей та непрацездатних утриманців не має. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про обґрунтованість позову. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181 ч.3, 182, 184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

Позивачка 27.11.2014 р. звернулася до суду з позовом до відповідача, про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач є дідусем неповнолітньої [PERSON],[INFO], оскільки позивачка не працює, отримує допомогу в розмірі 350 грн., що не достатньо для утримання дитини - [PERSON] надавав матеріальну допомогу на утримання онуки в добровільному порядку до вересня 2013 року, але на теперішній час відповідач не надає допомогу, тому позивачка звернулась до суду. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з*явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено, що згідно свідоцтва про народження від 03.07.2001 року народження матір*ю [PERSON], [INFO] записана - [PERSON]. [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 25.01.1972 року серії [NUMBER]. Відповідно до довідки КП «Служба єдиного замовника» від 26.11.2013р. № 2198, виданої на ім*я [PERSON],[INFO], остання проживає за адресою [ADDRESS] разом з батьком [PERSON], [INFO] та донькою [PERSON], [INFO]. Згідно довідки від 22.11.2013 р. [PERSON] навчається в школі мистецтв та є ученицею 5 класу фортопіано та 4 класу сольного співу. Згідно ст. 265 Сімейного Кодексу України баба, дід зобов'язані утримувати своїх малолітніх, неповнолітніх внуків, якщо у них немає матері, батька або якщо батьки не можуть з поважних причин надавати їм належного утримання, за умови, що баба, дід можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Оскільки позивачка працездатного віку, не є інвалідом, доказів про стан здоров*я або перебування на обліку в медичних закладах за станом здоров*я позивачем не надано, також не надано доказів на підтвердження того,що позивачка не може працевлаштуватися, відсутні поважні причини неможливості позивачкою належно утримувати доньку, тобто обґрунтування позовних вимог [PERSON] не відповідає вимогам законодавства, яке передбачає обов'язок дідуся утримувати неповнолітніх внуків, тому при встановлених обставинах суд не може задовольнити позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання онуки .

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

Позивачка 27.11.2014 року звернулась у суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. У заяві послалась на те, що з 16.02.2002 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від подружнього життя у них спільних дітей немає. З 2006 року шлюбних стосунків не підтримують, оскільки відповідач поїхав до себе додому у Італію, після чого спілкування з ним фактично припинилось. Вважає, що їхня сім'я з відповідачем розпалась остаточно, просить шлюб розірвати. Позивачка у судове засідання не з'явилася, подала заяву у якій позовні вимоги підтримала. Також просить розглянути справу у її відсутності. Відповідач до суду не з'явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений через ЗМІ, а саме, шляхом розміщення оголошення у газеті «Львівська пошта» від 15.05.2015 року про його виклик у судове засідання. Відповідач будучи належно повідомленим про час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, тому суд на підставі ст.ст.224, 225 ЦПК України провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, про що судом винесено ухвалу. Враховуючи, що в справі наявна достатня кількість матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін та відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16.02.2002 року, що стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 10.10.2014 року, актовий запис №275. За час сімейного життя у сторін дітей немає. Судом встановлено, що сторони з 2006 року проживають окремо, не підтримують подружніх відносин. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що подальше перебування сторін в шлюбі неможливе, їх сім'я розпалась остаточно і шанси її збереження втрачено, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки та відповідача. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов підставний, ґрунтується на вимогах закону та підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

Позивачка 27.11.2017 року звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюб укладений ними 14.06.2006 року розпався через не складення сімейного життя по причині різних частих побутових непорозумінь, внаслідок чого проживають окремо та припинили шлюбно-сімейні стосунки з 2011 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає та залишиться проживати із позивачкою. Тому, вважає, що шлюб розпався остаточно та його збереження не можливо. Згода на утримання дитини між ними досягнута, майнового спору не має. Прохала розірвати між ними шлюб та залишити їй прізвище - [PERSON]. В судове засідання сторони у справі не з»явилися. Позивачка, надавши суду телефонограму про розгляд справи в її відсутності, де позов підтримала, надавши можливі докази на підтвердження своїх вимог та погодилася на розгляд справи по суті у заочному порядку ( а. с. 29 ). Представник позивача згідно довіреності [PERSON] ( а. с. 8 ) надала суду заяву про розгляд справи в її відсутності, де позов підтримала та погодилася на розгляд справи по суті у заочному порядку ( а. с. 17 ). Відповідач повторно в засідання не з»явився з невідомих суду причин, хоча заздалегідь повідомлявся належним чином за адресою своєї реєстрації ( а. с. 12 ), про що є докази в матеріалах справи у вигляді поштових повідомлень про отримання судових повісток ( а. с. 22, 23, 28 ). Від нього не надійшло заяви про відкладення справи слуханням або про причини неявки. Тому суд за згоди позивачки та її представника вважає за можливе розгляд справи по суті по наявним матеріалам справи у відсутності належно повідомлених сторін в заочному порядку згідно ст. 223, 280-281 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони 14.06.2006 року в Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції зареєстрували шлюб ( актовий запис № 585 ) ( а. с. 4 ). Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] ( а. с. 5 ), який проживає та залишиться проживати із позивачкою. Внаслідок складення певних обставин, непорозумінь сімейне життя у сторін не склалося, тому сторони проживають окремо, не підтримують шлюбно сімейних стосунків з 2011 року. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовуються позовні вимоги, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки за встановлених судом обставин подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини, шлюб існує формально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

Позивачка 27.12.2016 року звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з нього аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1500грн. щомісячно та на своє утримання в розмірі 600грн. 31.01.2017 року відповідачем було подано зустрічний позов до позивачки, в якому він просить виключити запис про нього, як батька, з актового запису про народження дитини [PERSON], 01.10.2015року народження, мотивуючи тим, що він не є біологічним батьком хлопчика. Ухвалою суду від 03.02.2017 року зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом та об'єднано в одне провадження, а позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини з якою проживає дитина, залишено без розгляду. В письмовій заяві до суду позивач підтримав свої позовні вимоги, просив виключити з актового запису про народження дитини запис про його батьківство, проти чого відповідачка в письмовій заяві до суду не заперечила. Дослідивши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини, відповідно до ст.ст. 122, 124, 126, 127 СК України, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього, як батька, з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу, як про батька дитини, з актового запису про її народження. З матеріалів справи вбачається, що з 26.05.2015 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], її батьком зазначений [PERSON], позивач по справі, матір'ю [PERSON], відповідачка. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Позивач зазначив, що не має кровного споріднення з дитиною [PERSON], що не заперечувалось самою відповідачкою. Неповнолітній син знаходиться на утриманні відповідачки та проживає разом з нею. Враховуючи визнання позову відповідачкою та всі обставини справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення. Визнання відповідачкою пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-04 00:00:00

Позивачка 27.12.2019 року звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з позовом в якому просить визнати [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Позовна заява мотивована тим, що [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS] , на підставі ордера серія ПР №1040 від 18.06.1987 року. Наразі, на вказаній житловій площі зареєстровані окрім відповідача: його дружина [PERSON] , його донька [PERSON] та його онук [PERSON] . [PERSON] з вересня 1999 року на вказаній житловій площі не проживає, так як пішов з сім`ї, інформація щодо його місця перебування відсутня. Залишаючись зареєстрованим у вказаній квартирі, відповідач чинить позивачеві перешкоди у користуванні квартирою, та приватизації цієї квартири. Ухвалою суду від 11.01.2020 року відкрито провадження у справі, встановлено загальний порядок позовного провадження для її розгляду, призначено підготовче засідання на 12.02.2020 року. 12.02.2020 року у зв`язку з не явкою відповідача підготовче засідання відкладено на 19.03.2020 року. 19.03.2020 року у зв`язку з не явкою сторін підготовче засідання відкладено на 16.04.2020 року. 16.04.2020 року судом закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 18.06.2020 року. 18.06.2020 року у зв`язку з не явкою відповідача судове засідання відкладено на 14.07.2020 року. 14.07.2020 року у зв`язку з не явкою сторін судове засідання відкладено на 05.08.2020 року. У судове засідання 05.08.2020 року з`явився представник позивача, позов підтримав, просив задовольнити повністю. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності доходить наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS] , на підставі ордера серія ПР №1040 від 18.06.1987 року.. Згідно довідки (з місця проживання про склад сім`ї та реєстрацію) № 424 від 18.03.2019 року, на вказаній житловій площі зареєстрований відповідач. Окрім відповідача на вказаній жилплощі зареєстровані: його дружина [PERSON] , його донька [PERSON] та його онук [PERSON] . [PERSON] з вересня 1999 року на вказаній житловій площі не проживає, що підтверджено Актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 03.10.2019 року, який засвідчено керівником дільниці №9 КП ЖКС «Фонтанський». Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст.. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Outcome: approved