Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON], в якому просить визнати даних осіб такими, що втратили право користування належним позивачці житловим приміщенням, мотивуючи свою заяву тим, що згідно договору купівлі-продажу від 05.08.2000 року матір позивачки [PERSON] купила квартиру [ADDRESS], яку за договором дарування від 03.04.2001 року, подарувала своїй дочці - позивачці [PERSON] Після продажу даної квартири [PERSON] ще у 2000 році відповідачі [PERSON] та [PERSON] не знялись з реєстраційного обліку за місцем проживання, їх місце проживання не відоме, в зв'язку із чим нова власниця [PERSON] змушена звернутись до суду. Представник позивача, [PERSON] надала суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності за наявними в справі належними та допустимими доказами. Заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] повідомлені судом належним чином про час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з'явилися і не повідомили суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідачів, повідомлених належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169, 224 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобовязання в натурі. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті (частина 1 ст. 131 ЦПК України ). Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з договором дарування від 03.04.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Іллічовою Н.А., [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS]. Відповідно до довідкою (випискою із будинкової книги про склад сім'ї та прописку) від 05.04.2016 року за № 836 в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] Лицевий рахунок відкрито на [PERSON]. Аналіз досліджених судом відповідей, надісланих Одеською дирекцією УДППЗ «Укрпошта», КУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2», Приморським ВП ГУНП в Одеській області на ухвалу про витребування доказів, дає можливість встановити, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] за адресою місця реєстрації в квартирі [ADDRESS] пошту не отримували, за наданням медичної допомоги не звертались, із заявами до правоохоронних органів з приводу перешкоджань користування їм вказаною квартирою не звертались. Суд приймає до уваги письмові, нотаріально завірені, пояснення сусідів позивача, з яких вбачається, що [PERSON] та [PERSON] за адресою місця реєстрації в квартирі [ADDRESS] не проживають, в дану квартиру не навідуються, будь-яких непорозумінь, конфліктів чи спору з приводу користування даним житловим приміщенням вони не бачили. Згідно з ст. 3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Відповідно до ст. ст. 71, 72 Житлового кодексу України особа, яка відсутня за місцем проживання більше 6 місяців, визнається такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в судовому порядку. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування й розпорядження своїм майном (від порушень, не повязаних з позбавленням володіння). Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації, зокрема, на підставі рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою. Відповідно дане рішення суду є самостійною підставою для відповідних органів реєстрації для зняття з реєстрації місця проживання відповідачів [PERSON] та [PERSON] в квартирі [ADDRESS].

Outcome: approved