Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до відповідача Вугледарської міської ради, третя особа: Державний нотаріус Вугледарської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції Міністерства юстиції України,про визнання спадкоємцем за заповітом та визнання права власності на недоотриману пенсію. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що її свекрова [PERSON] , знаходячись за місцем свого проживання у місті Донецьку Донецької області померла [INFO] . У зв`язку з тим, що місто Донецьк Донецької області є тимчасово окупованою територією України, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, [PERSON] не мала змоги одразу після смерті [PERSON] виїхати з міста Донецька та зареєструвати факт смерті останньої. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду від 20 березня 2020 року було визнано факт смерті [PERSON] , після чого позивачка отримала відповідне свідоцтво про смерть. Оскільки позивачка єдина, хто проживав з [PERSON] на день смерті і доглядала останню, при житті з 2006 року [PERSON] знаходилась на утриманні позивачки, оскільки чоловік позивачки та відповідно син [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] . Спадкоємців першої черги померла [PERSON] не мала. Позивачка зверталась до Вугледарської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадку - недоотриманої пенсії, у зв`язку з чим остання отримала витяг про реєстрацію у спадковому реєстрі, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадок, через відсутність кровного споріднення та невизначеності спадкової черговості. Позивачка є єдиною спадкоємицею четвертої черги спадкування, оскільки з 2006 року проживала разом з померлою [PERSON] однією родиною, опікувалась нею, мала з нею спільний бюджет і побут. Крім того, при житті [PERSON] склала заповіт від 15.02.2011 року, яким заповідала все належне їй майно позивачці, однак оригінал даного заповіту не зберігся, оскільки знаходився у спадкодавця. [PERSON] надала нотаріусу копію заповіту, нотаріус в свою чергу перевірила наявність заповіту в спадковому реєстрі і дійсно такий заповіт є відповідно до витягу з реєстру від 15.02.2011 року №26142209. Однак, через відсутність оригіналу заповіту нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадок і рекомендував звернутись до суду. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просить суд визнати її спадкоємицею за Заповітом після смерті свекрові [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у місті Донецьку Донецької області, та визнати за нею право власності на недоотриману пенсію, яка входить до складу спадщини, на яку померла [PERSON] мала право за життя, однак не отримала. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про місце, дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки про виклик до суду (а.с. 47). Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову підтримала, посилаючись на обставини викладені в позові, та просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Вугледарської міської ради в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки про виклик до суду (а.с. 49). Від відповідача на адресу суду надійшло письмове клопотання про розгляд справи за відсутності представника Вугледарської міської ради, вирішення позову залишили на розсуд суду (а.с. 52). Третя особа - державний нотаріус Вугледарської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки про виклик до суду (а.с. 48). Від третьої особи на адресу суду надійшло письмове клопотання про розгляд справи за відсутності державний нотаріус Вугледарської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції Міністерства юстиції України, заперечень проти позову не мали (а.с. 50). Суд, вислухавши пояснення представника позивачки та дослідивши матеріали справи вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровського обліку від 20 березня 2020 року встановлено факт смерті [PERSON] , [INFO] , уродженки міста Донецька, яка померла [INFO] в Пролетарському районі міста Донецьку Донецької області, Україна. Даним рішенням встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є свекровою заявника [PERSON] , [INFO] (а.с. 7-8). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 31 березня 2020 року, виданого Вугледарським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), [PERSON] , [INFO] , уродженка міста Донецька Донецької області, померла [INFO] у місті Донецьку Донецької області (а.с. 9). Як вбачається зі свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 13 грудня 1975 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , 13 грудня 1975 року зареєстрували шлюб (а.с. 11). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22 червня 2005 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Пролетарського районного управління юстиції м. Донецька, [PERSON] помер [INFO] у місті Донецьку Донецької області (а.с. 10). Згідно копії Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №26142209 від 15 лютого 2011 року до Спадкового реєстру 15 лютого 2011 року внесено реєстраційний запис щодо заповіту [PERSON] , [INFO] , номер заповіту у спадковому реєстрі - 50738538, бланк заповіту ВРЕ 675718, номер в реєстрі нотаріальних дій - 221 (а.с. 12). Відповідно до копії Заповіту, складеного 15 лютого 2011 року о 12 годині 00 хвилин у місті Донецьку Донецької області, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Івко Ю.В., [PERSON] , [INFO] , на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все її майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що вона за законом матиме право і що буде належати їй на момент смерті, заповідала [PERSON] , [INFO] . Даний заповіт зареєстровано в реєстрі за №221 та складено на бланку ВРЕ №675718 (а.с. 13). Як вбачається з Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №60671810 від 24 червня 2020 року до Спадкового реєстру 24 червня 2020 року Вугледарською державною нотаріальною конторою внесено реєстраційний запис щодо реєстрації спадкової справи №66011498 після смерті спадкодавця [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] (а.с. 15). Згідно листа Вугледарської державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №385/02-14 від 09 вересня 2020 року в спадковій справі №83/2020 до майна померлої [INFO] [PERSON] , яка заведена на підставі заяви [PERSON] , відсутні будь-які дані про родинний зв`язок з спадкодавицею. Окрім того, позивачкою надана копія заповіту, посвідченого від імені спадкодавиці приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Івко Ю.В. 15.02.2011 року за реєстром №221, але не може бути прийнята до уваги, оскільки необхідно пред`явити оригінал (а.с. 17, 46). Згідно разового доручення №914130199391/105 на виплату допомоги на поховання від 15 квітня 2020 року та талону до разового доручення №914130199391/105 від 17 квітня 2020 року [PERSON] отримав виплату допомоги на поховання померлої [PERSON] у сумі 9912,52 гривень (а.с. 14). Частиною 1 статті 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. 1 ст. 1217 та ч. 1 ст. 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 1 ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно положень ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч. 4 ст. 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Згідно статті 1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках ( стаття 1253 цього Кодексу). Суд, дослідивши та оцінивши надані до суду докази та документи, як в сукупності, так і кожен доказ окремо, зокрема аналізуючи надані до суду копії заповіту, складеного 15 лютого 2011 року о 12 годині 00 хвилин у місті Донецьку Донецької області, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Івко Ю.В., витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №26142209 від 15 лютого 2011 року, та зважаючи, що згідно даного витягу до Спадкового реєстру 15 лютого 2011 року внесено реєстраційний запис щодо складеного заповіту [PERSON] , [INFO] , номер заповіту у спадковому реєстрі - 50738538, бланк заповіту ВРЕ 675718, номер в реєстрі нотаріальних дій - 221, що повністю відповідає відповідним відомостям зазначеним у копії вищезазначеного заповіту, приходить до висновку, що [PERSON] , [INFO] , 15 лютого 2011 року дійсно було складено заповіт за яким позивачку було визнано спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON] . Тому, приймаючи до уваги, що за відсутності оригіналу заповіту [PERSON] позбавлена можливості реалізувати свої права як спадкоємиці, суд вважає доцільним та необхідним визнати [PERSON] спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , а вимоги позову в даній частині задовольнити. Вирішуючи питання щодо визнання за позивакою право власності на недоотриману пенсію, яка входить до складу спадщини, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1218, ч. ч. 1, 2 ст. 1236 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. У відповідності до приписів частини 3 статті 1235 ЦК України заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини. Згідно статті 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Так, позивачка [PERSON] заявляючи вимоги щодо визнання за нею права власності на недоотриману пенсію, яка входить до складу спадщини після смерті [PERSON] , не надає до суду жодного доказу на підставі якого суд мав би можливість, що до складу спадщини дійсно входить недоотримана [PERSON] за життя пенсія, розмір такої недоотриманої пенсії. Окрім того, не зважаючи на те, що суд дійшов висновку про доцільність визнання позивачки спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON] , у відповідності до приписів статті 1241 ЦК України не залежно від змісту такого заповіту законодавством визначено коло осіб, які мають право на обов`язку частку спадку, однак суду не наданого жодного доказу на підставі якого суд мав би можливість встановити чи наявні після смерті [PERSON] такі спадкоємці, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, зокрема на частку у недоотриманій пенсії. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про неможливість та недоцільність задоволення вимог позову в частині визнання за позивакою право власності на недоотриману пенсію, яка входить до складу спадщини після смерті [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: partial