Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до Вугледарського міського культурно-дозвіллєвого центру про поновлення на роботі. Позовні вимоги позивачка мотивує тим, що перебувала в трудових відносинах з відповідачем, працюючи на посаді художнього керівника в період з 02 січня 2019 року по 30 серпня 2019 року. Наказом №28-к від 28 серпня 2019 року Вугледарським міським культурно-дозвіллєвим центром позивачку звільнено з 30 серпня 2019 року за власним бажанням у зв`язку з доглядом за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку на підставі заяви останньої від 28 серпня 2019 року. Зазначену заяву про звільнення за власним бажанням, змусило позивачку написати керівництво Вугледарського міського культурно-дозвіллєвого центру, мотивуючи це неналежним виконанням останньою своїх посадових обов`язків. Позивачкою 29 серпня 2019 року було подано до відповідача заяву про відкликання її заяви про звільнення від 28 серпня 2019 року, проте дану заяву керівництво не прийняло. Зазначену заяву про відкликання [PERSON] відправила поштою 30 серпня 2019 року, оскільки з 29 серпня 2019 року перебувала на лікарняному у період з 29 серпня 2019 року по 09 вересня 2019 року. Про те, що позивачка захворіла, остання своєчасно - 29 серпня 2019 року повідомила керівництво відповідача. Однак, керівництво Вугледарського міського культурно-дозвіллєвого центру 10 вересня 2019 року до роботи [PERSON] не допустило, повідомило про її звільнення та видало трудову книжку. Заяву позивачки про відкликання заяви про звільнення від 28 серпня 2019 року не взято відповідачем до уваги, оскільки останній не має наміру щодо поновлення [PERSON] на роботі. Тому, позивачка просить суд визнати протиправним наказом №28-к від 28 серпня 2019 року Вугледарського міського культурно-дозвіллєвого центру та з 30 серпня 2019 року поновити її на роботі на посаді художнього керівника Вугледарського міського культурно-дозвіллєвого центру. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Зауважила, що керівництво Вугледарського міського культурно-дозвіллєвого центру змусили її написати про звільнення від 28 серпня 2019 року шляхом тривалого, систематичного тиску. Окрім того, пояснила, що 23 серпня 2019 року мала відбуватись генеральна репетиція виступу до Дня незалежності України, у зв`язку з чим керівництво відповідача попросили працівників залишитись після роботи, однак на який саме час необхідно затриматись не повідомили, а тому після завершення робочого часу позивачка пішла з роботи. Позивачку 24 серпня 2019 року відсторонили від роботи, а на наступний робочий день за участю керівництва Вугледарського міського культурно-дозвіллєвого центру та Вугледарської міської ради відбулись збори під час яких розбирали поведінку [PERSON] , висловлювали обурення її поведінкою та зазначили про необхідність звільнення останньої, що позивачка розцінює як тиск. На уточнююче питання суду щодо конкретних фактів, випадків тиску та примусу позивачки написати заяву про звільнення, позивачка зазначила, що в червні 2019 році в неї забрали ключі від туалету на поверсі, де працює остання. Даний ключ належав не особисто позивачці, ним користувались всі працівники, які працювали з [PERSON] на одному поверсі. Позивачка зазначила, що 28 серпня 2019 року керівник Вугледарського міського культурно-дозвіллєвого центру зайшла в кабінет позивачки та продиктувала заяву про звільнення з роботи, яка була написана власноручно [PERSON] . З наказом про звільнення [PERSON] була ознайомлена. Перебуваючи на робочому місці 29 серпня 2019 року позивачка вирішила відкликати заяву про звільнення, про що написала відповідну заяву та принесла її керівнику, однак остання відмовилась прийняти заяву. Приблизно в обідній час того ж дня [PERSON] стало погано, у зв`язку з чим остання звернулась до лікаря. Заяву щодо відкликання заяви про звільнення позивачка надіслала на адресу Вугледарського міського культурно-дозвіллєвого центру поштовим відправленням 30 серпня 2019 року. [PERSON] зауважила, що заява про відкликання, яка перебуває в матеріалах справи була написана нею 30 серпня 2019 року у відділенні поштового зв`язку, дану заяву позивачка не показувала керівникові. Зазначила, що попередня заява щодо відкликання заяви про звільнення, яку позивачка писала 29 серпня 2019 року, відсутня. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти вимог позову, зазначила, що 23 серпня 2019 року [PERSON] виступала на шахті та спізнилась на роботу, а прохання затриматись після роботи у зв`язку генеральною репетиція виступу до Дня незалежності України, проігнорувала та залишила робоче місце, а тому керівництво та працівники відповідача через це були вимушені негайно змінювати програму виступу. Підтвердила, що за участю керівництва Вугледарського міського культурно-дозвіллєвого центру та Вугледарської міської ради відбувались збори під час яких розбирали поведінку [PERSON] , однак жодного тиску на останню не здійснювали, від неї не вимагали писати заяву про звільнення. Зауважила, що позивачка добровільно написала про звільнення, оскільки в неї була домовленість з шахтою щодо її працевлаштування на зазначене підприємство, що підтверджується відповідною довідкою. [PERSON] зазначила, що жодної заяви щодо відкладення заяви про звільнення позивачка не надала, така заява надійшла до Вугледарського міського культурно-дозвіллєвого центру лише 03 вересня 2019 року. Окрім того, зауважила, що 30 серпня 2019 року [PERSON] телефонували щодо необхідності отримати трудову книжку, однак остання жодних претензій позивачка до відповідача не мала. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову не визнав, заперечував проти їх задоволення, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов. Зауважив, що позивачка добровільно 28 серпня 2019 року власноручно написала заяву про звільнення за власним бажанням з 30 серпня 2019 року у зв`язку з доглядом за дитиною до досягнення нею 14 років. Зазначена заява про звільнення була підписана в.о. директора Вугледарського міського культурно-дозвільного центру 28 серпня 2019 року з зазначенням дати звільнення - 30 серпня 2019 року і в той же день передана на опрацювання для складання наказу про звільнення. Наказ підписано керівником відповідача 28 серпня 2019 року і в той же день з цим наказом була ознайомлена під розпис сама [PERSON] . Позивачка 29 серпня 2019 року була присутня на роботі, нарікань на свій стан здоров`я не заявляла, але після 10 години залишила своє робоче місце, не повідомивши про це іншим працівникам і більше на роботі в цей день не з`являлась, та лише о 16 годині 00 хвилин телефонним дзвінком повідомила, що перебуває лікарняному з 29 серпня 2019 року. Заява і наказ свідчать про волевиявлення працівника про звільнення з роботи, і оскільки звільнення було обґрунтоване позивачкою поважними причинами, відповідач задовольнив її заяву, зазначивши датою звільнення з 30 серпня 2019 року за проханням працівника, згідно її заяви. В позовній заяві відсутні докази примусу [PERSON] до подання заяви про звільнення з роботи. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показала суду, що дійсно ключі від вбиральні забрали від усіх працівників, а не особисто у [PERSON] . Підтвердила, що [PERSON] перебуваючи на робочому місці написала заяву щодо відкликання заяви про звільнення, а після того, як написала, позивачка вийшла з кабінету, однак куди остання попрямувала далі свідкові невідомо. Свідок зазначила, що 23 серпня 2019 року мала відбуватись генеральна репетиція виступу до Дня незалежності України, у зв`язку з чим керівництво висловили прохання до працівників залишитись після роботи. На скільки відомо свідкові [PERSON] не повинна була брати участь у зазначеному виступі. Окрім того, свідок підтвердила, що за участю керівництва Вугледарського міського культурно-дозвіллєвого центру та Вугледарської міської ради відбувалися збори під час яких розбирали поведінку [PERSON] . Суд, вислухавши пояснення сторін та покази свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно трудової книжки серії [NUMBER] від 14 жовтня 2008 року [PERSON] 02 січня 2019 року була прийнята на посаду художнього керівника Вугледарського міського культурно-дозвіллєвого центру, а наказом №28-к від 28 серпня 2019 року остання 30 серпня 2019 року звільнена з посади за власним бажанням у зв`язку з доглядом за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку (а.с. 5). Відповідно до наказу №28-к від 28 серпня 2019 року Вугледарського міського культурно-дозвіллєвого центру Вугледарського міського відділу культури і туризму [PERSON] звільнено з посади художнього керівника Вугледарського міського культурно-дозвіллєвого центру з 30 серпня 2019 року за власним бажанням у зв`язку з доглядом за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку. Підставою звільнення та складання даного наказу визначено особисту заяву [PERSON] від 28 серпня 2019 року (а.с. 8). Як вбачається з табелю робочого часу за серпень 2019 року [PERSON] 29 серпня 2019 року та 30 серпня 2019 року не з`явилась на роботу з невідомих причин (а.с. 65). Згідно заяви про відкликання від 29 серпня 2019 року, [PERSON] зверталась до відповідача з заявою про відкликання її заяви про звільнення від 28 серпня 2019 року, оскільки відпала потреба здійснювати догляд за дитиною по досягненню 14 років. Зазначає, що перебуваючи на лікарняному з 29 серпня 2019 року вона не мала змоги відправити лист-заяву про відкликання 29 серпня 2019 року, а тому надіслала її 30 серпня 2019 року. Про хворобу повідомила за телефоном [PERSON] . Дана заява про відкликання була направлена поштовим відправленням та отримана відповідачем 03 вересня 2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням провручення поштового відправлення (а.с. 6, 7). Відповідно до листка непрацездатності серії [NUMBER] [PERSON] у період з 29 серпня 2019 року по 09 вересня 2019 року перебувала на лікуванні (а.с. 9). Згідно повідомлення про необхідність отримання трудової книжки або дачі згоди на її відправку поштою №01-18/22 від 30 серпня 2019 року Вугледарським міським культурно-дозвіллєвим центром повідомлено [PERSON] про необхідність останньої з`явитись для отримання трудової книжки у зв`язку з її звільненням 30 серпня 2019 року за власним бажанням (а.с. 10). Відповідно до листа Вугледарського міського культурно-дозвіллєвого центру №01-18/27 від 05 вересня 209 року [PERSON] повідомлено, що наказом в.о. директора від 28 серпня 2019 року №28-к остання була звільнена згідно її особистої заяви з 30 серпня 2019 року, з наказом позивачка була ознайомлена під особистий підпис. [PERSON] 29 серпня 2019 року та 30 серпня 2019 року була відсутня на робочому місці, а телефонним дзвінком 30 серпня 2019 року повідомила, що знаходиться на лікарняному з 29 серпня 2019 року. Документів, що підтверджують наявність поважної причини відсутності на робочому місці до теперішнього часу останньою не надано. Отримати трудову книжку, доставлену [PERSON] на її домашню адресу остання відмовилась, тому 30 серпня 2019 року на її ім`я і адресу було відправлено письмове повідомлення Укрпоштою про необхідність отримання трудової книжки за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до діючого законодавства України день звільнення є останнім робочим днем, до кінця 30 серпня 2019 року, останнього робочого дня, [PERSON] не повідомила ні письмово, ні усно про наміри відкликання заяви на звільнення за власним бажанням від 28 серпня 2019 року (а.с. 11). Згідно доповідної записки від 30 серпня 2019 року [PERSON] телефонним дзвінком 30 серпня 2019 року повідомила, що вона з 29 серпня 2019 року на лікарняному, до кінця робочого дня 30 серпня 2019 року від останньої ні письмового, ні усного повідомлення про наміри відмовлення від особистої заяви про звільнення за власним бажанням не надходило. Телефонними дзвінками неодноразово була проінформована 30 серпня 2019 року про необхідність отримання трудової книжки. 30 серпня 2019 року [PERSON] не з`явилась до кінця робочого часу за трудовою книжкою, а о 16 годині 00 хвилин 30 серпня 2019 року за адресою власного проживання вручити останній трудову книжку виявилось неможливим (а.с. 30). Відповідно до довідки Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» [PERSON] працює на зазначеному підприємстві з 17 квітня 2020 року по теперішній час на посаді заточника енергомеханічного цеху (а.с. 68). З дослідженого в судовому засіданні аудіо запису вбачається, що між бухгалтером Вугледарського міського культурно-дозвіллєвого центру та [PERSON] відбувається телефонна розмова під час якої, бухгалтер уточнює у позиваки чи перебуває остання на лікарняному, що позивачка висловила свою згоду. В ході зазначеної розмови бухгалтер уточнює у позивачки чи зайде остання за трудовою книжку, на що [PERSON] погоджується. З зазначеного аудіо запису не вбачається, що позивачка висловлює не бажання звільнятись чи повідомляє про написання заяви щодо відкликання заяви про звільнення. Сторонами в судовому засіданні підтверджено, що зазначена розмова дійсно відбувалась між бухгалтером відповідача та позивачкою. З наданого до суду та дослідженого в судовому засіданні аудіо запису вбачається, що в присутності [PERSON] та [PERSON] представники Вугледарського міського культурно-дозвіллєвого центру та Вугледарської міської ради розбирали поведінку останніх 23-24 серпня 2019 року. В ході розмови було зазначено, що поведінка позивачки, зокрема, призвела до того, що працівники відповідача були вимушені переписувати сценарій виступу, оскільки остання не з`явилась на генеральну репетицію. В присутності позивачки та [PERSON] було зазначено про недоречність і відсутність підстав для звільнення [PERSON] , висловлено необхідність обмежитись доганою з позбавлення премії. Згідно статті 38 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору. Згідно ч. 3 ст. 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації. Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» по справах про звільнення за ст.38 КЗпП суди повинні перевіряти доводи працівника про те, що власник або уповноважений ним орган примусили його подати заяву про розірвання трудового договору. Подача працівником заяви з метою уникнути відповідальності за винні дії не може розцінюватись як примус до цього і не позбавляє власника або уповноважений ним орган права звільнити його за винні дії з підстав, передбачених законом, до закінчення встановленого ст.38 КЗпП строку, а також застосувати до нього протягом цього строку в установленому порядку інше дисциплінарне стягнення. Працівник, який попередив власника або уповноважений ним орган про розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, вправі до закінчення строку попередження відкликати свою заяву і звільнення в цьому випадку не проводиться, якщо на його місце не запрошена особа в порядку переведення з іншого підприємства, установи, організації (ч.4 ст.24 КЗпП). Так, в судовому засіданні не встановлено, а позивачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач (власник або уповноважений ним орган) примусив її подати заяву про звільнення за власним бажанням у зв`язку з доглядом за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку, натомість з дослідженого в судовому засіданні аудіо запису вбачається, що керівництвом Вугледарського міського культурно-дозвіллєвого центру в присутності [PERSON] зазначено про недоречність і відсутність підстав для її звільнення. Щодо обставин зазначених позивачкою в судовому засіданні, а саме, що в червні 2019 році керівництвом відповідача в неї забрали ключі від туалету, розташованого на поверсі, де працює остання, суд вважає необхідним зазначити, що як встановлено в судовому засіданні та підтверджено [PERSON] , зазначений ключ від вбиральні не належав особисто останній, а використовувався декількома працівниками, які працювали з позивачкою на одному поверсі, тобто ключ забрали від усіх працівників. Також слід відзначити, що поверхом нижче від робочого місця [PERSON] наявна інша вбиральня, якою як остання, так і інші працівники користувались, а тому зазначену подію/обставину суд не може розцінювати як тиск на позивачку та/або примус останньої до звільнення. Окрім того, [PERSON] в судовому засіданні не доведено, що останньою 29 серпня 2019 року було складено та надано керівникові відповідача заяви щодо відкликання заяви про звільнення за власним бажанням. Натомість, з матеріалів справи та пояснень позивачки вбачається, що заяву щодо відкликання заяви про звільнення остання написала 30 серпня 2019 року у поштовому відділені та не показувала її керівникові Вугледарського міського культурно-дозвіллєвого центру, а направила одразу поштовим відправлення на адресу відповідача. Більш того, згідно наказу №28-к від 28 серпня 2019 року Вугледарського міського культурно-дозвіллєвого центру Вугледарського міського відділу культури і туризму [PERSON] звільнено з 30 серпня 2019 року за власним бажанням у зв`язку з доглядом за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку, на підставі відповідної особистої заяви останньої. Так, подання [PERSON] заяви про її звільнення з роботи за власним бажанням, у зв`язку з догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку, надало підстави та зобов`язало відповідача провести звільнення останньої на таку вимогу у відповідності до ч. 1 ст. 38 КЗпП України, що в свою чергу і було вчинено відповідачем з дотриманням норм чинного трудового законодавства. Окрім того, [PERSON] в судовому засідання наголосила на тому, що єдиною підставою її позову є примус роботодавця до звільнення. Проте, суд, зважаючи, що позивачкою було надано до суду листок непрацездатності щодо перебування останньої на лікуванні у період з 29 серпня 2019 року по 09 вересня 2019 року, вважає необхідним відзначити, що згідно положеннями ч. 3 ст. 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності, однак такої заборони щодо звільнення працівника за власним бажанням у період тимчасової непрацездатності чинне законодавство не містить. Натомість ч. 1 ст. 38 КЗпП України покладено на роботодавця обов`язок розірвати трудовий договір з працівником у строк, про який просить останній, у разі подання ним заяви про звільнення з роботи за власним бажанням, зумовлене необхідністю догляду за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку. З огляду на викладене, враховуючи положення вищезазначених норм чинного законодавства та аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, пояснення сторін та покази свідка, суд приходить до висновку, що звільнення [PERSON] відбулось з дотриманням норм трудового законодавства щодо реалізації волевиявлення працівника, а тому відсутні правові підстави для задоволення вимог позову останньої. Згідно зі ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed