Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначили, що їм на підставі рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області № 428/1055/15-ц від 14 травня 2015 року та витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 39433866 і № 39434110 від 22.06.2015 р. на праві спільної часткової власності належить по 1/2 частці від житлового будинку № 75 з господарськими будівлями та спорудами по вул. Пролетарський у смт. Воронове м. Сєвєродонецька Луганської області. Даний житловий будинок дістався їм у спадок після смерті їх батька [PERSON], який помер 05 травня 2014 р. Після смерті їх батька у вказаний житловий будинок вселилася родина [PERSON] відповідачів по справі, які стали в ньому проживати з травня 2014 року. [PERSON] разом з неповнолітніми дітьми також зареєстровані у вказаному житловому будинку. Вони неодноразово зверталися до відповідачів з проханням звільнити будинок, який належить їм на праві спільної часткової власності, але відповідачі відмовилися залишити вказаний будинок. У відповідності до п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі: смерті фізичної особи. З викладеного слідує, що право власності на житловий будинок № 75 по вул. Пролетарській у смт. Воронове [PERSON] припинилося 05 травня 2014 р.. Тому 05 травня 2014 р. також припинилося право користування даним житловим будинком у [PERSON] та її неповнолітньої доньки [PERSON] Законних підстав для отримання права користування житловим будинком у неповнолітньої [PERSON] вже після смерті власника будинку не має, тому її реєстрація у спірний будинок суперечить нормам права та відповідно є незаконною. Відповідач [PERSON] взагалі ні при старому власнику, ні зараз не має законних підстав для виникнення у нього права користування спірним житловим будинком. У звязку з цим родина [PERSON] без законних підстав користується житловим будинком № 75 по вул. Пролетарській у смт. Воронове, крім того родина [PERSON] перешкоджає їм [PERSON] та [PERSON], законним власникам житлового будинку користуватися своєю приватною власністю, саме тому у відповідності до норм чинного законодавства України необхідно усунути їм, як власникам житлового будинку перешкоди у користуванні ними своєю приватною власністю шляхом визнання відповідачів втратившими право користування житловим будинком № 75 по вул. Пролетарській у смт. Воронове м. Сєвєродонецька Луганської області та виселення їх з вказаного житла. В судовому засіданні позивачі наполягали на задоволенні позовних вимог, пояснили, що вони є власниками домоволодіння та не мають можливості використовувати житло для власного проживання та розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд через те, що відповідачі проживають в їхньому будинку. Посилаються на те, що чинним законодавством не передбачено перехід прав та обовязків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сімї колишнього власника у випадку зміни власника, а відповідачі не були членами сімї власника, а тому просять виселити відповідачів з домоволодіння за адресою: м. Сєвєродонецьк, смт. Воронове, вул. Пролетарська, 75, а також визнати [PERSON] разом з неповнолітніми дітьми втратившими право користування вказаним будинком. Відповідач [PERSON] пояснила, що [PERSON] її вітчим, який помер у травні 2015 року. В спірному будинку вона та її дочка [PERSON] були зареєстровані за згодою [PERSON] За життя він обіцяв залишити будинок їй, але передчасно помер. Після його смерті вона стала проживати у будинку разом з чоловіком, та двома неповнолітніми дітьми, та після смерті [PERSON]Є у травні 2014 року зареєструвала за даною адресою дочку [PERSON]. У її родині немає іншого житла і вони не згодні звільнити жиле приміщення. Відповідач [PERSON] позов не визнав та пояснив, що з травня 2014 року разом з родиною проживає в спірному будинку. Вважає, що його дружина має право на дане жиле приміщення, оскільки зареєстрована разом з неповнолітніми дітьми у будинку, іншого житла їх родина не має. Представник органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради до судового засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, пояснень або заперечень надано не було. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 14.05.2015 р. за [PERSON] та [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування за законом по 1/2 частці житлового будинку № 75 з господарськими будівлями та спорудами по вул. Пролетарській у смт. Воронове м. Сєвєродонецька Луганської області, який належав [PERSON], який помер 05 травня 2014 року. Відомості про обєкт нерухомого майна, а саме житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, смт. Воронове, вулиця Пролетарська, буд. 75 внесено в державний реєстр речових прав на нерухоме майно, власниками якого по 1/2 частці є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.9). Згідно ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 465/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право володіти, користуватись і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Суд зазначає, що право власності є абсолютним правом, яке включає в себе права особи на володіння, користування, розпорядження своїм майном, і якого ніхто не може бути позбавлений та яке не може бути обмежене, крім випадків, передбачених законом. В суді встановлено, що [PERSON] та неповнолітня [PERSON], [INFO] зареєстровані в спірному будинку колишнім власником [PERSON], а неповнолітня [PERSON], [INFO] зареєстрована в спірному будинку після смерті [PERSON]Є, який помер 05 травня 2014 року (а.с.10), але відповідачі в даному будинку разом з власником не проживали та не були членами сімї власника будинку. Після смерті колишнього власника спірного будинку відповідачі самовільно вселилися в даний будинок та проживають в ньому до теперішнього часу . Права власника житлового будинку, квартири визначені статтею 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обовязків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сімї колишнього власника у випадку зміни власника. Оскільки [PERSON] та [PERSON] є власниками будинку за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, смт. Воронове, вулиця Пролетарська, буд. 75, а відповідачі [PERSON], [PERSON] та неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] вселилися до вказаного будинку незаконно, суд вважає, що позовні вимоги в частині виселення відповідачів є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Разом з тим, вимоги про визнання відповідачів [PERSON] та неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщення не підлягають задоволенню з наступних підстав. По перше, позивачем позовні вимоги заявлені з підстав визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та виселення їх з житлового будинку, при цьому в позові не має посилання на норми матеріального права, які регулюють ці відносини. Крім того, ці підстави є взаємовиключними і одночасно застосовані бути не можуть. По друге, виселення відповідачів з житлового будинку у звязку з тим, що право власності належить іншим особам, автоматично позбавляє відповідачів права користування жилим приміщенням і тягне за собою зняття цих осіб з реєстраційного обліку.

Outcome: partial