Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в Миколаївський районний суд Миколаївської області з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Свої позовні вимоги позивачка мотивує наступним. 19 травня 2005 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 7,12 гектарів, розташованої в межах Яснополянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області. За життя її мати заповіт не склала. Після смерті матері спадкоємцями першої черги є позивачка [PERSON] та її сестри [PERSON] і [PERSON], які офіційно відмовилися від спадщини на користь позивачки, написавши відповідні заяви до нотаріальних органів. [PERSON] звернулася в нотаріальну контору, була заведена спадкова справа. Однак, у звязку із тим, що позивачка не мала оригіналу правовстановлюючого документа, вона отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії. Виходячи з цього, позивачка вважає єдиним способом захисту її цивільного права визнання за нею права власності на земельну ділянку в порядку спадкування в судовому порядку. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася. Проте надала на адресу суду заяву, в якій просила слухати справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд задовольнити їх. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надавши на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі, а також просила суд задовольнити позовні вимоги на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Однак надала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги визнала у повному обсязі та не заперечувала щодо їх задоволення. Суд ухвалив слухати справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши в судовому засіданні письмові докази по справі, суд дійшов наступного. Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] І-ФП №240010 [PERSON] померла 19 травня 2005 року (а.с.10). Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з двох земельних ділянок, призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,6722 гектарів, кадастровий номер 4824286000:03:000:0070 та площею 4,4500 гектарів, кадастровий номер 4824286000:02:000:0045, загальною площею 7,12 гектарів, розташованих в межах Яснополянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області (а.с.33,36) Відповідно до копії Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія МК №084069 власником зазначена [PERSON] (а.с.18). Відповідно до ст.1261 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) позивачка [PERSON] та її сестри [PERSON] і [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом. Як вбачається з заяви [PERSON] до відповідного нотаріального органу від 26 травня 2016 року, вона відмовилася від прийняття спадщини після смерті її матері [PERSON] (а.с.5). Як вбачається з заяви [PERSON] до Четвертої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 18 травня 2016 року, вона відмовилася від прийняття спадщини після смерті її матері [PERSON] (а.с.19). Станом на день розгляду справи після смерті померлої 19 травня 2005 року [PERSON] відкрита спадкова справа №8/2017 (а.с.26-38). З постанови Четвертої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 14 лютого 2017 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті 19 травня 2005 року матері [PERSON] на земельні ділянки площею 4,4500 гектарів та 2,6722 гектарів, цільовим призначенням ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Яснополянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, у зв'язку із тим, що нею не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії (а.с.9). Відповідно до ст.1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1218 ЦК України визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з положеннями ч.4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до п.«г» ч.1 ст.81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Визнання за позивачем права власності на вказане спадкове майно, не порушує права, свободи чи охоронювані законом інтереси інших осіб. Таким чином, позивачка успадкувала усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю [PERSON] на момент відкриття спадщини і не припинилися на момент смерті останньої. Відповідачами [PERSON] та [PERSON] визнається право власності спадкодавця [PERSON], набуте за життя на земельні ділянки. Отже, в силу ч.1 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), зазначені обставини не підлягають доказуванню. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Заяви відповідачів про визнання позову не суперечать закону та не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги позивачки [PERSON] обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved