Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила позбавити батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. В обґрунтування своїх вимог позивачка вказала, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. Шлюб розірвано. Від спільного проживання з відповідачем вона має доньку [PERSON], [INFO], батьком якої являється [PERSON] В теперішній час вони з відповідачем проживають окремо. Вона разом з донькою проживає за адресою: [ADDRESS]. Спору стосовно місця проживання дитини не було. Після розірвання шлюбу відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, життям доньки не цікавиться, не бачиться з нею, не телефонує, матеріально не забезпечує, а отже ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, що відповідно до ст..164 СК України є підставою для позбавлення його батьківських прав. У судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Крім обґрунтування своїх вимог, викладених у позовній заяві, позивачка пояснила наступне. Вона не проживає з відповідачем однією сім'єю приблизно один рік 4 місяці. Відповідач за цей час бачив дитину 4-5 разів. На день народження у 2013 році він ходив з донькою в цирк. На новий 2014 рік та різдво подарунків не приносив. Дитину брала до себе бабуся - мати відповідача 2 рази. Батько дзвонив по телефону дізнатись про доньку 06.10.2014 року та 12.10.2014 року. На день народження [PERSON] [INFO] відповідач приходив поздоровляти доньку, подарував набор ляльок та ляльку-русалку. Аліменти щомісяця відповідач не платив, він сплатив заборгованість по ним у листопаді 2014 року. Вона хоче убезпечити доньку, щоб вона не звикала до батька, тому що вона зараз звикне до батька, а потім він перестане спілкуватись з донькою. Вона пропонувала відповідачу відмовитись від дитини, замість чого вона відмовиться від аліментів. Представник позивача [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги [PERSON] підтримав у повному обсязі, суду надав пояснення, аналогічні викладеним у позові, просив суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON]. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, просив в їх задоволенні відмовити. Свої заперечення обґрунтував тим, що він бажає спілкуватись з дитиною, але позивачка не надає йому дитину для спілкування. Після припинення шлюбних відносин позивачка давала дитину для зустрічей, але потім перестала давати, тому йому доводилось бачитись з дитиною на вулиці, коли вона гуляла. У 2013 році він був з донькою на її день народження в цирку. Бачився з дитиною, коли його мати - бабуся дівчинки брала онуку до себе. Купував донці іграшки, давав гроші. У нього мається ще одна дитина - син, [INFO], з матір'ю якого він не проживає, але він бачиться з сином, тому що мати дитини надає йому сина для спілкування. 10 листопада 2014 року він прийшов на день народження доньки [PERSON] з подарунками, але позивачка не впустила його у під'їзд, сказавши, що доньки немає вдома, але він все одно подзвонив у квартиру й двері відчинила [PERSON]. Він поспілкувався з донькою зовсім мало, тому що позивачка попросила його піти. Заборгованості по аліментам він вже не має, тому що погасив її. Також відповідач пояснив, що бажає спілкуватися зі своєю дитиною, приймати участь в її вихованні, та не бажає бути позбавленим батьківських прав щодо неї. Представник третьої особи Кравцова О.В. в судовому засіданні пояснила, що служба у справах дітей вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], [INFO], оскільки він життям та здоров'ям доньки не цікавиться, аліменти не сплачує, про що надала суду письмовий висновок служби у справах дітей про доцільність позбавлення батьківських прав. Судом в порядку ст.ст.63, 180 ЦПК України для встановлення фактичних даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, були допитані свідки [PERSON] та [PERSON] [PERSON] суду пояснила, що вона є матір'ю відповідача. Влітку 2013 року її син розлучився з позивачкою. Спочатку [PERSON] давала дитину, але з листопада 2013 року перестала давати онуку, тому у грудні вона звернулась до служби у справах дітей. 30.12.2013 року домовились про часи зустрічей з дитиною. 03.01.2014 року брали онуку для спілкування, але привезли її до матері з запізненням, після чого вона перестала давати дитину. Син зустрічався з [PERSON] 06.10.2014 року, домовився з колишньою дружиною про те, щоб забрати дитину на 12.10.2014 року та відвідати разом з донькою дитячий центр у Сєвєродонецьку. По телефону позивачка сказала, що не хоче, щоб батько спілкувався з донькою. Їй відомо, що відповідач бачився зі своєю донькою влітку 2013 року, 03.01.2014 року, у березні-квітні 2014 року, 06.10.2014 року. Він дуже сумує за донькою та бажає приймати участь в її вихованні, але позивачка не дає йому доньку для спілкування з-за конфлікту між ними. Свідок [PERSON] суду пояснила, що відповідач - її племінник. Їй відомо, що у минулому році батько спілкувався з дитиною, тому що у листопаді 2013 року вона бачила його вдвох з донькою. Крім того вона знає, що відповідач водив доньку в цирк, тому що вона особисто купувала квитки в цирк для відповідача та його доньки. У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками, їх показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим доказам. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідачки та її представника, третьої особи, а також показання свідків, розглянувши справу в межах заявлених вимог, вважає позовні вимоги [PERSON] необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Батьками [PERSON], [INFO], являються [PERSON] та [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження дитини (а.с.5). Згідно довідки ПП «Ромалекс» від 29.08.2014 року №3563 [PERSON] разом з донькою зареєстрована за адресою: [ADDRESS], але згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 02.09.2014 року №83 [PERSON] разом з донькою проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.33, 26). Згідно довідки управління охорони здоров'я Рубіжанської міської ради від 02.09.2014 року [PERSON] перебуває на обліку амбулаторії №2 КУОЗ «Центр ПМСД» Рубіжанської міської ради, інформація про участь батька [PERSON] в медичних оглядах, щепленнях щодо доньки [PERSON] в історії розвитку дитини відсутня (а.с.27). В характеристиці на [PERSON], яка надана психологом ясла-садку №3, зазначено, що [PERSON] виховується в неповній родині, батько не приймає участі в житті та вихованні дитини, активну участь у житті та вихованні дитини приймає мати (а.с.28). [PERSON] з листопада 2013 року по травень 2014 року навчалась в групі естетичного розвитку №3 Рубіжанської міської дитячої школи мистецтв, про що зазначено в характеристиці від 26.08.2014р. №105 (а.с.29). За час навчання у школі батько дитини [PERSON] в школі не з'являвся. [PERSON] звернулась до служби у справах дітей Рубіжанської міської ради з проханням дати висновок про позбавлення батьківських прав [PERSON] За результатами звернення служба у справах дітей 18.09.2014 року надала висновок за №331 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні доньки [PERSON], [INFO] (а.с.25). Після встановлення зазначених обставин, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Згідно зі ст..ст.. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності з п.2 ч.1 ст.164 СК України батьки дитини, чи один з них, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в своїй постанові від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 19.12.2008р.) роз'яснив судам, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справ, зокрема ставлення батьків до дітей. В абзаці 2 пункту 16 даного Пленуму вказано, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до Принципу 6, закріпленого в Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. З наведених вище норм права вбачається, що позбавлення батьківських прав - це виключна міра, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батьків так і для дитини. Позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Позбавлення батьківських прав повинно бути результатом свідомої поведінки батьків. Якщо вони не в змозі керувати своїми діями та вчинками з незалежних від них причин, їх не можна позбавити батьківських прав. Враховуючи положення вище наведених норм закону, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. Отже, аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, суд приходить до висновку, що позивачкою не надано належних і допустимих доказів невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків без поважних причин, а судом не встановлено винної поведінки [PERSON] щодо ухилення від виховання доньки [PERSON] і свідомого нехтування ним своїми обов'язками. Крім того суд вважає за необхідне врахувати ті обставини, про які позивачка сама вказувала, що вона пропонувала відповідачу відмовитись від дитини взамін того, що вона відмовиться від аліментів на дитину, що вона не бажає, щоб дитина звикала до батька. У зв'язку з чим суд вважає, що позивачка [PERSON] сама створює [PERSON] перешкоди у спілкуванні та вихованні ним доньки [PERSON]. Відповідно до положень ч.6 ст.19 СК України суд не приймає до уваги висновок служби у справах дітей Рубіжанської міської ради від 18.09.2014р., оскільки він є упередженим, необґрунтованим, необ'єктивним, та таким, що суперечить інтересам дитини. З матеріалів справи вбачається, що з відповідача за рішенням суду від 25.06.2010 року стягнуті аліменти у розмірі ? частини, станом на 01.09.2014 року малась заборгованість по аліментам в сумі 10682,25грн., яка на час вирішення даної справи відповідачем погашена в сумі 10300грн. Сам по собі факт несплати аліментів не впливає на вирішення справи, оскільки і у разі позбавлення батьківських прав за батьками залишається передбачений законом обов'язок щодо участі в утриманні дитини. У той же час відповідач має малолітню дитину - [PERSON], [INFO], однак правом на зменшення розміру аліментів на утримання доньки [PERSON] у зв'язку з народження сина [PERSON] відповідач не скористався. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, передбачені пунктом 2 частини першої статті 164 СК України, відсутні, у зв'язку з чим в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити за необґрунтованістю. Суд вважає недоцільним позбавляти [PERSON] батьківських прав щодо доньки [PERSON], оскільки, на думку суду, це буде суперечити інтересам дитини. Одночасно суд вважає за необхідне попередити позивачку, що батьки, в тому числі і колишнє подружжя, мають рівні батьківські права та обов'язки відносно своєї дитини, при вирішенні питань участі у здійсненні батьківських прав та обов'язків вони зобов'язані ставити у пріоритет інтереси дитини, а не свої особисті інтереси та бажання, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, тому судові витрати відповідно до положень ч.1 ст.88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача не підлягають.

Outcome: dismissed