Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-20 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON]. , [PERSON] звернулись до Шишацького районного суду Полтавської області із позовом до Шишацької селищної ради про визнання права власності на спадкове майно їх матері (для позивача 3 бабусі) [PERSON] , яка померла [INFO] . Зокрема, просили визнати за ними в рівних частках право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0,25га та для ведення особистого селянського господарства площею 0,60га, що розташовані на території Жоржівського старостинського округу Шишацької селищної ради. Позовні вимоги обґрунтували неможливістю оформити право на спадщину в нотаріальному порядку через відсутність правовстановлюючих документів на дані земельні ділянки на ім`я спадкодавця. Ухвалою суду від 23 листопада 2020 року відкрито провадження у справі В підготовче засідання сторони не з`явились, подали заяву про розгляд справи у їх відсутність. Позивачі та їх представник вказали про підтримання позовних вимог, відповідач позов визнав. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників судового розгляду, справу розглянуто в порядку письмового провадження. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку про те, що визнання позову відповідачем є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а отже позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено судом з архівного витягу № 01-45/15, виданого 27.01.2020 Архівним відділом Шишацької РДА рішенням № 2 Жоржівської сільської ради народних депутатів Шишацького району Полтавської області від 29 березня 1995 року [PERSON] передані безкоштовно у приватну власність земельна ділянка для обслуговування житлового будинку площею 0,25га та для ведення підсобного господарства, площею 0,60га (а.с.15-16). Згідно відповіді відділу у Шишацькому районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 30.01.2020 № 32/119-20 відповідно до даних місцевого фонду документації із землеустрою державний акт на вказані земельні ділянки на території Жоржівської сільської ради Шишацького району Полтавської області на ім`я [PERSON] відсутній (а.с.20). [INFO] в с. Великий Перевіз Шишацького району Полтавської області помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 28.11.2008 (а.с.8). Як встановлено, судом при вивченні спадкової справи № 83/2009, заведеної Шишацькою державною нотаріальною конторою 26.05.2009 року щодо майна померлого [INFO] [PERSON] єдиним його спадкоємцем який прийняв спадщину була дружина [PERSON] . При цьому остання своїх спадкових прав на вищевказані земельні ділянки не оформлювала (а.с.119-136). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 15.10.2019 (а.с.16). При вивчені спадкової справи № 71/2010 щодо майна померлої [PERSON] судом встановлено, що спадщину вчасно прийняли її сини [PERSON] , [PERSON] , а також онук [PERSON] на користь якого від спадщини відмовився його батько (син спадкодавця) [PERSON] (а.с.38-52). Відомості про інших спадкоємців, що прийняли спадщину або претендують на неї в матеріалах спадкової справи відсутні. Вищевказані три спадкоємці уклали між собою 20.04.2020 року договір про поділ спадкового майна у вигляді чотирьох земельних ділянок та отримали свідоцтва про право на спадщину щодо них При цьому вищевказані земельні на території колишньої Жоржівської сільської ради, що були успадковані [PERSON] після смерті чоловіка [PERSON] вказаним документом не охоплені та на них спадкоємці претендують в різних частинах (а.с.63-141). Постановою приватного нотаріуса Шишацького районного нотаріального округу Макаренко Н.О. від 04 червня 2020 року № 138/02-31 одному зі спадкоємців - [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на 1/3 частину вищевказаних земельних ділянок в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на них на ім`я спадкоємця [PERSON] (а.с.22-23). Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюєтся або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч.1 ст. 17 ЗК України від 18 грудня 1990 року, чинного на час прийняття вищевказаного рішення у редакції на момент прийняття рішення, передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки. Відповідно до ст. 56 ЗК України 1990 року для ведення особистого підсобного господарства громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються безплатно у власність земельні ділянки, в межах населених пунктів, у розмірах, вказаних у земельно-облікових документах, або надаються безплатно у власність у розмірі не більше 0,6 гектара. Відповідно до ст. 67 ЗК України 1990 року громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються у власність або надаються у користування земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків, господарських будівель, гаражів і дач. Розмір ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) повинен бути не більше: у сільських населених пунктах - 0,25 гектара. 26 грудня 1992 року Кабінетом Міністрів України прийнято Декрет «Про приватизацію земельних ділянок» № 15-92, яким сільським, селищним, міським Радам народних депутатів наказано забезпечити передачу протягом 1993 року громадянам України у приватну власність земельних ділянок, наданих їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, у межах норм, установлених Земельним кодексом України. Цим же декретом зупинено дію ст. 23 ЗК України 1990 року про те, що право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Вказаний Декрет втратив чинність лише 04.10.2006 року на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V. Абзац. 2 п.1 Розділу Х «Перехідні Положення» ЗК України установлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Таким чином, суд приходить до висновку, що рішення № 2 Жоржівської сільської ради народних депутатів Шишацького району Полтавської області від 29 березня 1995 року є достатньою підставою для визнання за кожним із позивачів на підставі ст. 392 ЦК України права власності на 1/3 частину спадкових земельних ділянок з подальшою реєстрацією за ними прав власності щодо них на підставі відповідної технічної документації із землеустрою. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Як вбачається з листа Держкомзему України від 05.04.2002 року № 14-22-4/2080 поняття «особисте підсобне господарство» (ст. 56 Земельного кодексу України від 18.12.1990) та «особисте селянське господарство» (ст. 33 Земельного кодексу України від 25.10.2001 р.) за змістом тотожні, а тому у своєму рішенні суд вважає необхідним зазначити цільове призначення однієї із спірних земельних ділянок відповідно до чинного ЗК України. Так само відповідно до вимог ст. 40 ЗК України суд вважає необхідним зазначити повну назву іншої земельної ділянки «для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель». Враховуючи те, що позивачі не наполягають на стягнені понесених ними судових витрат з відповідача - суд вважає необхідним віднести їх на рахунок позивачів. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved