Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, який мотивує тим, що між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб 03 вересня 2011 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] і дочку [PERSON], [INFO]. За час перебування у шлюбі не вдалося створити міцну сім'ю, сторони мають різні погляди на життя та несумісні характери. Вказала, що разом з відповідачем не проживає понад три місяці, а збереження шлюбу неможливе, суперечить її інтересам та інтересам їніх дітей. Позивач у судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. В матеріалах справи містяться письмово викладені заперечення проти позову в яких відповідач стверджує, що у нього та позивачки була ідеальна сім'я, тому шлюб можна зберегти. Відповідач просив надати йому строк на примирення тривалістю шість місяців. Суд, з'ясувавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов висновків які мотивує наступним чином. Судом всатновлено, що між сторонами зареєстровано шлюб 03 вересня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] і дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження дітей. [PERSON] зверталась до ОВС з заявою на відповідача щодо створення останнім нестепних умов для проживання, за результатами якого складено висновок від 28 червня 2017 року. Сторони проживають окремо понад три місяці, спільного господарства не ведуть, мають окремі бюджети. Вирішуючи по суті даний спір, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда чи інші обставини життя подружжя. Відповідно до роз'яснень наданих судам у п.10 Постанови пленуму ВСУ №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами по справі відсутнє взаєморозуміння, вони не проживають разом понад три місяці, спільного господарства не ведуть. Судом також враховується те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, які в даному випадку відсутні. З'ясувавши дійсні взаємини подружжя, причини подання позову про розірвання шлюбу, інші обставини життя подружжя, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки [PERSON] і тому надання сторонам строку для примирення є недоцільним. Враховуючи встановлені по справі обставини та наведені вимоги закону, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.79,88 ЦПК України, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати в розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved