Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] 04.04.2017 року звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося та вони проживають окремо, у звязку з чим нею подано до суду позовну заяву про розірвання шлюбу, діти знаходяться на її утриманні, а відповідач ухиляється від їх утримання, і матеріальної допомоги добровільно не надає, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня подання заяви і до повноліття дітей. Позивачка в судове засідання не зявилася, направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, у випадку неявки відповідача згодна на заочний розгляд справи. В судове засідання відповідач повторно не зявився та не повідомив про причини своєї неявки, хоча повідомлявся належним чином про місце, дату і час судового засідання. За таких обставин, за відсутності заяви відповідача про розгляд справи за його відсутності та відсутності заперечень позивачки проти такого вирішення справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до положень ч.4 ст.169 та ст.224 226 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19.09.2008 року (а.с.2), від якого мають спільних дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с.7-8), в якому їх матір′ю вказано позивачку, а батьком - відповідача. На день звернення позивачки до суду позивачка з відповідачем спільно не проживають. При цьому їх неповнолітні діти знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою виконкому Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області від 20.03.2017 року (а.с.10). Отже, між сторонами існують сімейні правовідносини, урегульовані Сімейним кодексом України (ч.1. ст.2 СК ), та взаємні батьківські обов′язки щодо утримання їх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття відповідно до вимог ст.180 СК України. За змістом положень ч.ч. 13 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов′язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з батьків, з ким проживає дитина, має право звернутися до суду з відповідним позовом. Таким чином, відповідно до встановлених обставин, враховуючи, що домовленості про утримання неповнолітніх дітей сторони не дійшли, позивачка сама несе весь тягар утримання їх спільних з відповідачем дітей, а відповідач свого обовязку по їх утриманню не виконує, чим порушує права і законні інтереси позивачки, суд вважає, що у позивачки є правові підстави вимагати стягнення аліментів з відповідача в судовому порядку. При визначенні розміру аліментів, суд відповідно до ст.182 СК України враховує матеріальне становище дітей, які є малолітніми, стан здоровя та матеріальне становище відповідача. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги відсутність даних про наявність на утриманні відповідача інших дітей чи непрацездатних осіб та інших обставин, що мають істотне значення, вимоги позивачки підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.183 СК України суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів у частці від доходу (заробітку) відповідача. Згідно п.3 ч.1 ст.80, ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 640,00 грн. На підставі ст.ст. 121, 122, 180-183, 191 СК України,

Outcome: approved