Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про визнання ордеру на право заняття житлової площі в гуртожитку частково недійсним вказуючи, що вони та малолітній син [PERSON] мешкають в кімнатах 211-212 гуртожитку по вул.. Хоменка, 14 у м. Черкаси. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 28.02.2005 року встановлено обставина постійного проживання у кімнатах 211 та 212 вказаного гуртожитку [PERSON] (надалі [PERSON]І.) та її неповнолітньої на той час доньки. Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 20.04.2005 року у справі встановлено, що вказаними кімнатами [PERSON] та її донька користуються з відому та дозволу адміністрації ВАТ «Черкаський завод телеграфної апаратури». Вказаними кімнатами позивачі продовжують користуватись, що вбачається із довідки КП «Соснівська СУБ» від 03.12.2015 року. 16.01.2009 року відповідачам [PERSON] та [PERSON] видано ордер № 815 на право заняття житлової площі у гуртожитку заселення кімнат № 200 та 211. Про наявність даного ордеру позивачам стало відомо у жовтні 2015 року. Вважають видача даного ордеру суперечить вимогам ст. 58, 59 ЖК України, так як ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення, що не відповідає дійсності. Просить поновити строк позовної давності та визнати частково недійсним ордер № 815 на право заняття житлової площі у гуртожитку кімнат № 200 та 211 по вул.. Хоменка, 14 у м. Черкаси який виданий ВАТ «Черкаський завод телеграфної апаратури» [PERSON] та [PERSON], а саме в частині надання права на заселення кімнати № 211 у зв»язку із порушенням прав позивачів на зазначене житлове приміщення. Ухвалою суду від 09.0.2016 року цивільну справу в частині позовних вимог до [PERSON] провадженням закрито в зв»язку зі смертю. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивачів адвокат [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримали, просили позов позивачів задовольнити. Відповідач [PERSON]Д, та її представник адвокат [PERSON] позовні вимоги позивачів не визнали, просили в позові відмовити. Відповідачі КП «Соснівська СУБ», Черкаська міська рада та ВАТ «Черкаський завод телеграфної апаратури в судове засідання не з»явились, хоч належним чином повідомлені про час та місце слухання справи. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали даної цивільної справи , суд приходить до наступного. Судом встановлені наступні факти та правовідносини. Рішенням Черкаської міської ради від 17.08.2006 року «Про згоду щодо безоплатної передачі до комунальної власності гуртожитків по вул.. Одеській,8а, 8/1 та по вул.. Хоменка, 14», гуртожиток, що знаходиться по вул.. Хоменка, 14 передано у комунальну власність міста. Згідно рішення Черкаської міської ради № 4-430 від 26.12.2013 року «Про внесення змін до рішення Черкаської міської ради від 17.08.2013 року» гуртожиток по вул.. Хоменка, 14 передано на баланс КП «Соснівська СУБ», як внесок до статутного капіталу підприємства. Відповідно до акту приймання-передачі, затвердженого рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 05.03.2014 року № 261, у власність територіальної громади міста Черкаси та на баланс КП «Соснівська СУБ» передано гуртожиток по вул.. Хоменка, 14. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] та її чоловік [PERSON], який був працюючим інвалідом ВАТ «ЧЗТА», 16 січня 2009 року отримали ордер виданий ВАТ «Черкаським заводом телеграфної апаратури» № 815 на право заняття житлової площі в гуртожитку на склад сім»ї 2 особи кімнат №200 та 211 в будинку по вул.. Хоменка, 14 і м. Черкаси. В даних кімнатах [PERSON] та її чоловік були зареєстровані з 06.02.2009 року. Згідно довідки КП Соснівська СУБ , виданої [PERSON], вона зареєстрована за адресою [INFO], 211, особовий рахунок відкритий на [PERSON] Відповідно до ст. 58 ЖК України ордер на житлове приміщення може бути видано лише на вільне житлове приміщення. В судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснила, що після отримання ордеру на заселення вони з чоловіком неодноразово намагались заселитись в кімнату № 211, але їм перешкоджали проживаючі там особи, зокрема [PERSON] та її родина. Даний факт в судовому засіданні підтверджено показами свідка [PERSON], яка пояснила, що вона з 2009 року разом зі своєю сім»єю : чоловіком та двома неповнолітніми дітьми дійсно проживає в кімнаті 211 по вул.. Хоменка, 14 в м. Черкаси зі згоди [PERSON] Нею при поселенні в даний гуртожиток було сплачено борги приблизно 10000 гривень і вона стала там проживати. В кімнату 212 приходить [PERSON] разом з малолітньою дитиною, коли чоловік відїздить на заробітки. При цьому зазначила, що кімнати 211 та 212 є прохідними. Згідно акту від 14.01.2016 року, складеного комісією майстрів дільниці , по вул.. Хоменка, 14, у кімнатах 211 та 212, станом на 14.01.2016 року проживає [PERSON] разом зі своєю сім»єю близько семи років. Свідки [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що в кімнаті 211 та 212 проживає сім»я [PERSON] Вони допомагали [PERSON] вселитись в кімнату після отримання ордеру, але їх туди не пустив який чоловік,а коли вони повторно хотіли вселитись, їх в кімнату не пустила [PERSON] Також зазначили, що жодного разу [PERSON] вони там з дитиною не бачили. Таким чином, посилання позивачів на те, що вони проживають в кімнаті 211 гуртожитку по вул.. Хоменка, 14 в м. Черкаси, не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні. Посилання позивачів на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 28.02.2005 року, яким було встановлено обставини постійного проживання у кімнатах 211 та 212 гуртожитку та те, що вони нею користуються, не можуть бути взяті судом до уваги. Як зазначалось вище, відповідач [PERSON] та її чоловік отримавши ордер в 2009 році намагались вселитись в кімнату 211, але їм перешкоджала [PERSON], яка згідно довідки КП «Соснівська СУБ», зареєстрована як піднаймач в даних кімнатах разом з малолітніми дітьми. Також те, що в кімнатах проживає сім»я [PERSON] підтверджується наданими до суду копіями квитанцій про сплату комунальних послуг. В даних квитанціях зазначено прізвище платника комунальних послуг [PERSON] Свідок [PERSON] пояснила, що комунальні послуги сплачував її чоловік. Таким чином, доказів того, що в 2009 році, коли видавався ордер відповідачам на заселення кімнати 211, проживали позивачі, суду не надано. Тому посилання позивачів на норми ст. 58 ЖК України є безпідставними. Крім того, рішенням апеляційного суду Черкаської області від 26.08.2015 року було визнано за [PERSON] право на проживання та користування кімнатами 211 та 200 по вул.. Хоменка, 14 в м. Черкаси та зобов»язано КП «Соснівська СУБ» перевести особовий рахунок кімнат 200 та 211 на ім.»я [PERSON] [PERSON] рішення є чинним. Відповідно до листа КП «Соснівська СУБ», 20.10.2015 року укладений договір з утримання будинків та споруд на кімнати 200 та 211 на ім.»я [PERSON] Також зазначено, що під час обстеження кімнати 211 в гуртожитку 14, по вул.. Хоменка, в м. Черкаси, встановлено, що кім. 211 приєднана до кімнати 212 шляхом облаштування дверного пройому у перегородці між ними. Дозвільні документи відсутні. Під час обстеження кімнат 211-212 [PERSON] та двоє її неповнолітніх дітей знаходились в даних кімнатах. Згідно ст.. 129 ЖК України, на підставі рішення про надання житлової площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану житлову площу. Статтею 59 ЖК України зазначено, що ордер може бути визнаний недійсним у судовому порядку у випадках, зокрема неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання житлового приміщення. Вимогу про визнання ордера недійсним може бути заявлено протягом трьох років з дня його видачі. Як встановлено в судовому засіданні, ордер на зайняття житлового приміщення кім 211 по вул.. Хоменка, 14 у м. Черкаси відповідач отримала в 2009 році. При цьому неодноразово намагалась разом зі своїм чоловіком заселитись в дану кімнату, про що підтвердила в судовому засіданні свідок [PERSON]. Позов же про визнання ордеру недійсним поданий в грудні 2015 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Відповідно до ст. 267 ч.3 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі зробленою до винесення рішення. Представник відповідача заявив в судовому засіданні про застосування строку позовної давності. Таким чином суд вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності. Причини пропуску позовної давності, на які вказує позивач, суд вважає не є поважними. Починаючи з 2005 року, згідно рішення суду, на яке і посилаються позивачі, позивачі не вчинили жодної дії щодо надання їм кімнати 211 в користування на законних на те підставах. Доказів цього суду не надали. Як уже зазначалось вище, єдиною підставою для заселення в житлове приміщення є ордер. Позивачі ордера на заселення приміщення не мають. Тому суд приходить до висновку, що позивачі не проживаючи в кімнаті 211, самовільно, без відповідної правової підстави заселили в квартиру [ADDRESS] сім»ю [PERSON] При таких обставинах суд приходить до висновку, що вимоги позивачів не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому не підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: dismissed