Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

позивачі звернулися до суду з позовною заявою, в якій просять: -визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом право власності на 1/3 частину земельної ділянки площею 1,6320 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території [PERSON] селищної ради Приазовського району Запорізької області, кадастровий номер: 2324555400:04:005:0045, яка перебувала у власності померлого 13 липня 2014 року [PERSON], згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 468137, виданого Приазовською районною державною адміністрацією 15.08.2012 року; -визнати за [PERSON] право власності у порядку спадкування за заповітом на 1/3 частину вище зазначеної земельної ділянки; -визнати за [PERSON] право власності у порядку спадкування за заповітом на 1/3 частину зазначеної земельної ділянки. Позов обґрунтований тим, що 13 липня 2014 року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина. За життя 01 листопада 2012 року [PERSON]Ф склав заповіт, посвідчений нотаріусом, згідно якого вище зазначену земельну ділянку заповів позивачам - [PERSON], [PERSON], [PERSON], кожному в рівних частинах. 13.01.2015 року позивачі звернулися до Приазовської районної державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] 22 лютого 2017 року [PERSON], в своїх інтересах та інтересах інших спадкоємців, звернувся до зазначеної нотаріальної контори для отримання свідоцтв про право на спадщину за заповітом. Однак, при перевірці наданих ним документів, нотаріусом виявлені розбіжності в кадастровому номері земельної ділянки. А саме, у державному акті про право власності на земельну ділянку серії АИ №468137, виданого на ім'я [PERSON], кадастровий номер зазначений 2324555400:04:004:0048, а у витязі з Державного земельного кадастру на земельну ділянку № НВ-2302813752017 зазначено номер 2324555400:04:005:0045. У зв'язку з виявленими розбіжностями, позивачі не мають можливості оформити спадщину. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в попереднє судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивачів за довіреністю - [PERSON] надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Приазовського району Запорізької області не з'явився, сільської голова [PERSON] надіслав до суду заяву, у якій просить справу розглянути за відсутності представника селищної ради, зазначивши, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить задовольнити. Начальник відділу у Приазовському районі головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області [PERSON] в поданій заяві просить розглядати справу за відсутності представника відділу, вказала, що проти позову не заперечують. Представник третьої особи - реєстраційної служби Приазовського районного управління юстиції Запорізької області в судове засідання не з'явився, заяв про відкладення попереднього судового засідання не надав. Згідно ст.197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4ст.130, ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав у попередньому судовому ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України. Судом встановлено, що 13 липня 2014 року помер [PERSON], згідно свідоцтва про смерть серії І-ЖС № 369533 від 11.10.2016 року (а.с. 9). [PERSON], [INFO], на випадок своєї смерті, належні йому на праві приватної власності на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 468137 та серії ЯИ № 468139, земельні ділянки площею 1,6320 га кадастровий номер 2324555400:04:004:0048, та площею 16, 7100га, кадастровий номер 2324555400:05:007:0007, цільове призначення яких, - для ведення особистого селянського господарства, розташовані на території [PERSON] селищної ради Приазовського району Запорізької області, заповів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в рівних частках кожному, що підтверджується копією заповіту посвідченого 01.11.2012 року приватним нотаріусом Джанкойського міського нотаріального округу АР Крим, та зареєстрованим в реєстрі за № 1930 (а.с.10). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка згідно матеріалів спадкової справи № 1/2015, початої 13 січня 2015 року Приазовською районною державною нотаріальною конторою Запорізької області, прийнята спадкоємцями за заповітом - [PERSON], [PERSON], [PERSON], які подали заяви про прийняття спадщини, відповідно до ст.1269 ЦК України. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22 лютого 2017 року, нотаріус відмовив позивачам в оформленні спадщини на земельну ділянку площею 1,6320 га, яка розташовану на території [PERSON] селищної ради Приазовського району Запорізької області, у зв'язку з розбіжностями в правовстановлюючих документах кадастрових номерів земельної ділянки, що не відповідає вимогам законодавства. Пунктом 4.15 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальний дій нотаріусами України передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Пунктом 1 п.2 глави 8 вказаного порядку передбачено, що нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, які не відповідають вимогам законодавства. Згідно з ч.2ст.49 Закону України Про нотаріат нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Тобто, відмова нотаріуса ґрунтується на законі. Згідно копії Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯИ №468137, виданого Приазовською районною державною адміністрацією 15.08.2012 року, [PERSON], який проживає в [INFO], на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 954 від 27.12.2011 року, є власником земельної ділянки площею 1,6320га, яка розташована на території [PERSON] селищної ради Приазовського району Запорізької області, цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства. Кадастровий номер земельної ділянки зазначено- 2324555400:04:004:0048. У витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, номер витягу НВ - 2302813752017 від 01.02.2017 року та додатку до нього (кадастровий план земельної ділянки), кадастровий номер вище наведеної земельної ділянки площею 1,6320 га, що належить [PERSON] на підставі державного акту від 15.08.2012р. № ЯИ 468137, вказано - 2324555400:04:005:0045. Тобто, у зазначених документах є розбіжності в кадастровому номері земельної ділянки. Однак, згідно повідомлення відділу Держгеокадастру у Приазовському районі від 01 лютого 2017 року, наданий вище зазначений витяг має дійсний та правильний кадастровий номер на земельну ділянку площею1,6320 га, а саме 2324555400:04:005:0045.(а.с.13-18). Законодавством України не передбачено внесення виправлень в державні акти. В розумінні ст.392 ЦК України, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки також на підставі прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (стаття 1225 ЦК України). Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з часу відкриття спадщини подав заяву про прийняття спадщини нотаріусу. Суд вважає, що оскільки позивачами було підтверджено належність померлому права на власність земельної ділянки, і відповідно право позивачів на спадкування за заповітом, а закон не дозволяє оформлення права власності в нотаріальному порядку без наявності документів, які відповідають вимогам законодавства, позовні вимоги слід задовольнити. Таким чином, наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову та визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved