Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із даною позовною заявою, обґрунтовуючи, яку зазначили, що [INFO] померла їхня мати, [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. До складу спадкового майна увійшло: житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельна ділянка площею 0,2343 га - для будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташовані на [ADDRESS] . Зазначене майно, а саме земельна ділянка належала померлій згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку сер. ІІ-КВ № 015086, виданого 10.10.2000 на підставі рішення Деремезнянської сільської ради Обухівського району Київської області від 24.07.1995 № 7. Позивачі, подали до приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Клименко О.П. заяву про прийняття спадщини після померлої [PERSON] . На підставі їхніх заяв нотаріусом заведено спадкову справу. У свою чергу, батько позивачів, [PERSON] , 07.10.2019 подав нотаріусу заяву про відмову від прийняття належного йому спадкового майна за законом. По закінченню шестимісячного строку позивачі звернулися до нотаріуса з заявами про видачу їм свідоцтв про право на спадщину на житловий будинок та земельну ділянку. Проте, 25.11.2019 приватним нотаріусом Клименко О.П. їм було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на житловий будинок, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів та рекомендовано звернутись до суду. Ухвалою судді від 10.12.2019 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання за загальними правилами позовного провадження. Представник позивачів в судове засідання не з`явився, направивши суду клопотання про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився направивши суду заяву в якій просить слухати справу в відсутності їх представника позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [INFO] померла мама позивачів - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть сер. [NUMBER] , виданим 08.05.2019 виконавчим комітетом Деремезнянської сільської ради Обухівського району Київської області, актовий запис № 2. Після її смерті відкрилася спадщина До складу якої увійшло: житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельна ділянка площею 0,2343 га - для будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташовані на [ADDRESS] . Зазначене майно, а саме земельна ділянка належала померлій згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку сер. ІІ-КВ № 015086, виданого 10.10.2000 на підставі рішення Деремезнянської сільської ради Обухівського району Київської області від 24.07.1995 № 7. Дане підтверджується копією Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-3206899222016 від 19.07.2016. Протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, позивачі, подали до приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Клименко О.П. заяву про прийняття спадщини після померлої [PERSON] . На підставі заяв нотаріусом заведено спадкову справу № 81/2019 (номер у Спадковому реєстрі 64853484), що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 57824024 від 07.10.2019. У свою чергу, батько позивачів, [PERSON] , 07.10.2019 подав нотаріусу заяву про відмову від прийняття належного йому спадкового майна за законом. По закінченню шестимісячного строку позивачі звернулися до нотаріуса з заявами про видачу їм свідоцтв про право на спадщину на житловий будинок та земельну ділянку. Проте, 25.11.2019 приватним нотаріусом Клименко О.П. було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на житловий будинок, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Статтею 1223 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до абз. 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Внаслідок відсутності правовстановлюючого документа на житловий будинок, на ім`я спадкодавця [PERSON] , який входять до складу спадкового майна, позивачі позбавлені можливості оформити спадкове майно (житловий будинок) через нотаріальну контору. Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Згідно ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Право власності на об`єкти самочинного будівництва може бути визнано за спадкоємцем, що має право вимагати визнання такого права, виключно за умови наявності документів про право власності на землю або про право користування земельною ділянкою, що видані на ім`я спадкодавця або спадкоємця. [PERSON] здійснила будівництво житлового будинку без належного дозволу на земельній ділянці з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка належала їй на праві власності згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку сер. ІІ-КВ № 015086, виданого 10.10.2000 на підставі рішення Деремезнянської сільської ради Обухівського району Київської області від 24.07.1995 № 7. Відповідно до п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень ст. 1218 ЦК України та з урахуванням роз`яснень, наданих у п. 7 ППВСУ від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування». За змістом зазначених роз`яснень спадкоємець не позбавлений права звернутись із позовними вимогами про визнання права власності на об`єкти самочинного будівництва в порядку спадкування. Це узгоджується із ч. 5 ст. 376 ЦК України і нормами про поняття спадкування та склад спадщини (статті 1216,1218 ЦК України). Якщо право звернутися з вимогою про визнання права власності на об`єкти самочинного будівництва відповідно до чинного законодавства (ч. 5 ст. 376 ЦК України) належало спадкодавцеві, воно також належить спадкоємцеві, який прийняв спадщину. Право вимагати визнання права власності на самочинно збудоване майно відповідно до ч.5 ст. 376 ЦК України є суб`єктивним цивільним правом, яке переходить у порядку спадкування відповідно до норм статей 1216,1218 ЦК України. Згідно із ч. 1 ст. 13 Конституції України та ст. 20 Земельного кодексу України органи державної влади та орган місцевого самоврядування здійснюють право власності на землю від імені Українського народу. Лише ці органи можуть вирішувати питання про відведення земельних ділянок, передачу їх у приватну власність, визначення цільового призначення землі. Відповідно до вимог ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Відповідно до ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). А відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У ст. 16 ЦК України зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 цього Кодексу визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абз. 14 п.3.3 листа від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування» зазначив, що за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Крім цього, згідно з Тимчасовим положенням про порядок державної ре\-єстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 07.02.2002 р. № 7/5, виконавчі органи місцевих рад мають право здійснювати оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, зокрема, на новозбудовані, перебудовані або реконструйовані об`єкти. При цьому вони виступають як суб`єкти владних повноважень, яким надані функції, делеговані державою, і здійснюють оформ\-лення права власності за наявності акта про право власності на землю або рішення про відведення земельної ділянки для цієї мети та за наявності документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує відповідність закінченого будівництвом об`єкта проект\-ній документації, державним будівельним нормам, стандартам і правилам, тобто тоді, коли будівництво здійснено відповідно до вимог чинного законодавства з оформленням усіх необхідних документів. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позовні вимоги не суперечать чинному законодавству, не порушує права інших осіб, тому позов слід задовольнити. Враховуючи вищевказане,

Outcome: approved