Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Черкаська міська рада про розподіл майна, про виділ частки в натурі з майна, що є у спільній частковій власності, про визнання права власності, про припинення права спільної часткової власності. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що вони являються співвласниками 29/40 частини домоволодіння та користувачами земельної ділянки по [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування від 27.12.1984, зареєстровано в реєстрі за № 1-7135 та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 16.11.2017, посвідченого державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори, Лук`яновою Т.І., зареєстрованого в реєстрі за № 2-1943. Інша частина вище зазначеного домоволодіння, а саме 11/40 частини належить на праві спільної часткової власності відповідачам на підставі свідоцтв про право на спадщину від 01.08.2008, зареєстрованого в реєстрі за № 1-1995, 1-1997, 1-1999. Відповідно до рішення № 634 виконавчого комітету Черкаської міської ради депутатів трудящих від 31 травня 1951 року, виділено [PERSON] земельну ділянку площею 545 кв. м. в постійне користування по [ADDRESS] . Згідно з висновком експерта за результатами проведення комплексної (будівельно-технічної,земельно-технічної) експертизи № 13/18-БТ,ЗТ від 17.12.2018 по фактичному користуванню земельна ділянка по [ADDRESS] має 495 кв.м. і має встановлені чіткі межі (огорожа). Отже, домоволодіння по [ADDRESS] на земельній ділянці площею 495 кв.м. На даний час, у позивачів виникла проблема у виділенні їх частки домоволодіння в натурі, адже відповідачі як співвласники іншої частини домоволодіння не дають їм згоди, тому останні вимушені були звернутися з даним позовом до суду. Просять суд виділити [PERSON] та [PERSON] в натурі, як окрему одиницю (1/1) окремий об`єкт нерухомості, частку спільного майна, яка становить 29/40 частини домоволодіння з припиненням ідеальних часток за адресою: [ADDRESS] ; визнати право власності за [PERSON] та [PERSON] на виділену в натурі 29/40 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , а саме: на приміщення 1-1 коридор; 1-2 кухня; 1-4; житлова кімната; 1-5 житлова кімната; 1-6 житлова кімната; 1-7 коридор; 2-3 житлова кімната, загальною площею 70,2 кв.м. та надвірні будівлі та споруди: сарай літ. «Б», розміром 3.0х4.25 м. площа 12.8 кв.м.; сарай літ. «б», погріб «Г», під частиною будівлі (прибудова «а»); огорожа № 1; огорожа № 2; припинити спільну часткову власність позивачів та відповідачів на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] ; залишити в спільному користуванні між позивачами та відповідачами водопровід № 4а та огорожу № 3; виділити позивачам в користування земельну ділянку площею 354,5 кв.м., а з врахуванням ділянки спільного користування (9,0 кв.м./2=4.5 кв.м.) площею 359 кв.м. Стягнути солідарно з відповідачів понесені судову витрати за оплату судового збору в сумі 1536,80 грн., правничої допомоги в сумі 6000 грн. та висновку експерта № 13/18-БТ, ЗТ від 17.12.2018 в сумі 7056,60 грн. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.02.2019 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. До суду 06.03.2019 відповідачами скеровано відзив на позовну заяву, якою позов не визнають та просять суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зокрема, вказують, що існуючий спір виник після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Саме він являвся чоловіком позивача [PERSON] і батьком [PERSON] та рідним братом нашого батька та чоловіка [PERSON] . Два брати були співвласниками домоволодіння по [ADDRESS] і при їх житті конфліктів не виникало, а якщо і виникали якісь питання між невістками, то все це присікалося, так як брати вважали, що достатньо розділу домоволодіння на частки зі спільною територією. Після їх смерті виник конфлікт, який спочатку було вирішено мирним шляхом. Сторони домовилися про те, що ділять будинок та споруди, а також домовилися, що відповідачам буде надана територія для облаштування виходу на проїзд для калітки, при цьому вони могли користуватися і центральним в`їздом. Це їх повністю влаштовувало. При таких обставинах, вони пересадили кущ калини, звільнили прохід. Але через деякий час позиція позивачів помінялася на протилежну і тепер вони вирішили заборонити відповідачам користуватися повністю центральним входом, при цьому бажають, щоб вони облаштували окрему калітку на проїзд огорожі № 3 , вирубали плодові дерева на земельній ділянці перед стіною їх частини будинку та надали їм у власність дану частину земельної ділянки для облаштування фактично другого проходу до господарських споруд та городу, бажають отримати компенсацію за кімнату №2 - спальню, площею 12,4 кв.м, яка знаходиться в користуванні відповідача [PERSON] більш ніж 40 років і яка належить, як вважають позивачі, їм по спадку, а не по факту будування, так як дана кімната являється часткою прибудови А-1, яка збудована їх батьком і чоловіком у 1976 році, являється одним неподільним комплексом з однією опалювально-енергетичною системою, яка виходить на їх лічильники і всі витрати за яку по облаштуванню,утриманню, завжди, на протязі більш як 40 років, несли вони. Вважають, що експерт свій висновок зробив без фактичного огляду та дослідження приміщень будинку з середини, при цьому бачив нашу частину будинку тільки зовні, тому свої розрахунки провів на припущеннях. Заявою від 13.03.2019 позивачі уточнили свої позовні вимоги та просять виділити [PERSON] та [PERSON] в натурі, як окрему одиницю (1/1) окремий об`єкт нерухомості, частку спільного майна, яка становить 29/40 частини домоволодіння з припиненням ідеальних часток за адресою [ADDRESS] . Визнати право власності за [PERSON] та [PERSON] на виділену в натурі 29/40 частини домоволодіння за адресою [ADDRESS] , а саме на приміщення 1-1 коридор; 1-2 кухня; 1-4; житлова кімната; 1-5 житлова кімната; 1-6 житлова кімната; 1-7 коридор; 2-3 житлова кімната, загальною площею 70.2 кв. м. та надвірні будівлі та споруди: сарай літ. «Б», розміром 3.0х4.25 м. площа 12.8 кв.м.; сарай літ. «б»; погріб «Г», під частиною будівлі (прибудова «а»); огорожа № 1; огорожа № 2. Припинити спільну часткову власність позивачів [PERSON] , [PERSON] та відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Залишити в спільному користуванні між позивачами та відповідачами водопровід № 4а та огорожу № 3. Стягнути з позивачів на користь відповідачів компенсацію в сумі 496 грн. 00 коп. за 6/1000 частки яка в натурі після поділу стала більша за ідеальну. Виділити позивачам в користування земельну ділянку площею 354,5 кв.м., а з врахуванням ділянки спільного користування (9.0 кв.м/2=4.5 кв. м.) - площею 359 кв.м. Стягнути солідарно з відповідачів понесені судові витрати за оплату судового збору у сумі 1 536 грн. 80 коп., правничої допомоги у сумі 6 000 грн. та висновку експерта від 17.12.2018 року № 13/18 - БТ,ЗТ у сумі 7056 грн.60 коп., а всього 14 593 грн. 40 коп. Також, представник позивачів - адвокат Манзар Т.В. 14.03.2019 скерувала до суду відповідь на відзив, мотивуючи свої вимоги тим, що позивачі [PERSON] та [PERSON] являються співвласником 29/40 частини домоволодіння та користувачами земельної ділянки по фактичному користуванні площею 495 кв.м. по [ADDRESS] . Інша частина вище зазначеного домоволодіння, а саме 11/40 частини , належить на праві спільної часткової власності відповідачам Відповідно до рішення № 634 виконавчого комітету Черкаської міської ради депутатів трудящих від 31 травня 1951 року, виділено [PERSON] земельну ділянку площею 545 кв. м. в постійне користування по [ADDRESS] . На даний час, відповідачі незаконно, без будь-якого письмового договору користуються частиною будинку, яка є власністю позивачів, а саме кімнатою №2-3 площею 12,4 кв.м., адже відповідачам належить лише 11/40 частини будинку, тобто належить їм 27,1 кв.м. від загальної площі будинку. Посилання відповідачів на те, що дана кімната не належить позивачам, так як будувалася батьком останніх [PERSON] і тому належить останньому, не знаходить свого підтвердження, адже рішенням Української радянської соціалістичної республіки від 19 березня 1986 року у справі за № 2-461-86 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на частину домоволодіння було відмовлено. Також, вказують, що відповідачі користуються даною кімнатою без дозволу позивачів, а тягар оплати земельного податку, в тому числі і за дану кімнату, якою позивачі не можуть користуватися, покладається на позивачів. Посилання відповідачів на те, що дана кімната з їхньою частиною будинку є одним неподільним комплексом однієї опалювально-енергетичної системи і це є причиною неподільності будинку є хибним та спростовуються відповідними висновками експерта. Вважає, що відповідачі не надали належних та допустимих доказів щодо порушення їх прав як співвласників 11/40 частини будинку по [ADDRESS] варіантом № 2 у висновку експерта за результатами проведення комплексної (будівельно-технічної,земельно-технічної) експертизи № 13/18- БТ,ЗТ від 17.12.2018. В свою чергу, відповідачами 28.03.2019 скеровано відзив на уточнену позовну заяву, зокрема, щодо вимоги про стягнення з позивачів на користь відповідачів компенсації в сумі 496,00 грн. за 6/100 частки, яка в натурі після поділу стала більше за ідеальну. Такий варіант запропонований позивачами з врахуванням того, що вони хочуть провести розділ будинку відповідно до варіанту №2, при цьому повністю ігнорується запропонований варіант №1 розділу будинку - фактичне користування, крім розміру компенсації, розмір, який є надуманим і нереальним. Дану вимогу відповідачі також не визнають і вважають, що при проведенні будь-яких розрахунків та встановлення порядку користування, розробці варіантів поділу необхідно, в першу чергу, вирішити питання, чому на даний час не влаштовує позивачів фактичне користування, яке склалося між співвласниками і яке склалося ще за життя померлих братів [PERSON] . Цей варіант експертом не розглядався і не враховувався. В судовому засіданні позивач [PERSON] та їх представник - адвокат Манзар Т.В. уточнені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Вказували, що позивачі є співвласниками 29/40 частини домоволодіння та користувачами земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , а відповідачам належить 11/40 частини даного домоволодіння. Житловий будинок має два відокремлених входа-вихода, окремі рахунки на газопостачання, воду та електроенергію, які відкритті на позивачів та відповідачів. На даний час, у позивачів виникла проблема у виділенні їх частки домоволодіння в натурі, однак відповідачі як співвласники іншої частини домоволодіння не дають їм згоди. Посилаючись на норми ст. 316, 317,319 , 358, 364, 367 ЦК України та на Варіант 2 (додатку 2) та Варіант 3 (додатку 5) висновку експерта за результатами проведення комплексної (будівельно-технічної,земельно-технічної) експертизи № 13/18-БТ,ЗТ від 17.12.2018, просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] та її представник адвокат Лінник М.С., заперечували проти задоволення позовних вимог [PERSON] та [PERSON] Відповідачка пояснила, що дійсно вона, її сестра [PERSON] та мати [PERSON] являються співвласниками 11 / 40 частини даного домоволодіння та користувачами земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . Спір між нею та позивачами з приводу домоволодіння виник після смерті дядька [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідачка, вважає, що кімната № 2 - спальня, площею 12,4 кв.м., яка знаходиться в користуванні її сім`ї більше ніж 40 років, належить їм за давністю користування. Жодний із запропонованих варіантів експертом у висновку експерта за результатами проведення комплексної (будівельно-технічної,земельно-технічної) експертизи № 13/18-БТ,ЗТ від 17.12.2018 року їх не влаштовує, оскільки члени її сім`ї позбудуться житлової площі, які їм вкрай необхідна для власного проживання, тому просила повністю відмовити у задоволені позовних вимог позивачів. У судовому засіданні відповідачі [PERSON] та [PERSON] , будучи співвласником частини спірного житлового будинку по [ADDRESS] , заперечували проти задоволення позовних вимог позивачів у зв`язку з їх необґрунтованістю з аналогічних підстав зазначених [PERSON] Представник третьої особи Черкаської міської ради, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору за довіреністю - Луговський О.С. , який належним чином повідомлений про час та дату судового засідання, спрямував до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при розгляді справи покладався на думку суду. Експерт [PERSON] суду пояснила, що нею проведено комплексну (будівельно-технічну,земельно-технічну) експертизу № 13/18-БТ,ЗТ від 17.12.2018 та запропоновано варіанти технічної можливості виділу в натурі 29/40 частини домоволодіння та встановлення порядку користування земельною ділянкою площею 495 кв.м. відповідно до ідеальних часток співвласників у домоволодінні - 29/ 40 до 11 / 40 по [ADDRESS] . Технічна можливість виділу в натурі майна позивачів наявна, тому було запропоновано декілька можливих варіантів. Залухавши пояснення сторін, думку експерта, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог встановив наступне. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Цивільне судочинство відповідно до статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивачам [PERSON] та [PERSON] належить 29/ 40 частини домоволодіння по [ADDRESS] . Відповідно до договору дарування, посвідченого Першою черкаською державною нотаріальною конторою від 27.12.1984, зареєстровано в реєстрі за № 1-7135, [PERSON] подарувала , а [PERSON] та [PERSON] прийняла у дар 9/20 частин будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в [ADDRESS] . Будинок глиноочеретяний, обкладений цеглою, загальна житлова площа якого 57,7 кв.м., два сараї під літ. «Б», «б», льох під літ. «г», огорожа під № 1-3, водо колонка під № 4, розташовані на земельній ділянці розміром 500 км.м. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.11.2017, посвідченого державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори, Лук`яновою Т.І., зареєстрованого в реєстрі за № 2-1943, спадкоємцем майна [PERSON] , який помер [INFO] , є його син - [PERSON] , у тому числі з урахуванням Ѕ частки у спадщині, від якої відмовилася дружина померлого, [PERSON] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво складається із Ѕ частки житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в [ADDRESS] . Житловий будинок з прибудовами під літ. «А-І, А1 - І , а», глинобитний, обкладений цеглою, загальною площею 98,2 кв.м., житловою площею 57,7 кв.м. та надвірні споруди: сараї під літ. «Б,б», вбиральня під літ. «В», погріба під літ. «Г,Д», огорожа під № 1-3,водо колонка під № 4. Інша 11/40 частин домоволодіння належить на праві спільної часткової власності відповідачам. З довідки № 129о КП «Черкаське обласне бюро технічної інвентаризації», виданої 09 лютого 2018 року, вбачається, що станом на 01.01.2013 відповідачам належить: [PERSON] , частка у домоволодінні становить 11/120 відповідно до свідоцтва про право на спадщину, посвідченого Першою черкаською державною нотаріальною конторою 01.08.2008 р.№ 1-1999; [PERSON] , частка у домоволодінні становить 11/120 відповідно до свідоцтва про право на спадщину, посвідченого Першою черкаською державною нотаріальною конторою 01.08.2008 р.№ 1-1997; [PERSON] , частка у домоволодінні становить 11/120 відповідно до свідоцтва про право на спадщину, посвідченого Першою черкаською державною нотаріальною конторою 01.08.2008 року р.№ 1-1995. Рішенням № 634 виконавчого комітету Черкаської міської ради депутатів трудящих від 31 травня 1951 року, виділено [PERSON] земельну ділянку площею 545 кв. м. в постійне користування по [ADDRESS] . Відповідно до висновку експерта за результатами проведення комплексної (будівельно-технічної,земельно-технічної) експертизи № 13/18-БТ,ЗТ від 17.12.2018 по фактичному користуванню земельна ділянка по [ADDRESS] має 495 кв.м. і має встановлені чіткі межі (огорожу). Судовим експертом за результатами проведення комплексної (будівельно-технічної,земельно-технічної) експертизи № 13/18-БТ,ЗТ від 17.12.2018, виконаного судовим експертом [PERSON] (Свідоцтво судового експерта №1598, видане ЦЕКК Міністерства юстиції України 16.11.2012р.), проведеної на замовлення позивачів з метою визначення технічної можливості виділити в натурі 29/40 частини домоволодіння по [ADDRESS] запропоновано два варіанти виділу 29/40 частин домоволодіння та чотири варіанти встановлення порядку користування земельною ділянкою площею 495 кв.м. відповідно до ідеальних часток співвласників у домоволодінні 29/40 до 11/40 по [ADDRESS] . При першому варіанті виділу 29/40 часток з спільного домоволодіння пропонується виділити першому співвласникувиділити 29/40 частини домоволодіння : приміщення 1-1 коридор площею 6.2 кв.м; приміщення 1-2 кухня площею 9.4 кв.м.; приміщення 1-4 житлова кімната площею 8.2 кв.м; приміщення 1-5 житлова кімната площею 14.6 кв.м.; приміщення 1-6 житлова кімната площею 8.1 кв.м.; приміщення 1-7 коридор площею 11.3 кв. м; загальною площею 57.8 кв. м. З урахуванням надвірних будівель та споруд: Сарай літ. «Б», розміром 3.0х4.25 м. площа 12.8 кв.м.; сарай літ. «б»; погріб «Г», під частиною будівлі (прибудова «а»); огорожа № 1; огорожа № 2. В спільному користуванні: водопровід № 4а та огорожа № 3. Виділити ІІ співвласнику 11/40 частини домоволодіння: приміщення 2-1 коридор площею 6.7 кв.м.; приміщення 2-2 житлова кімната площею 14.4 кв.м.;приміщення 2-3, житлова кімната площею 12.4 кв.м., приміщення 2-4 кухня площею 7.1 кв.м., загальною площею 40.6кв.м. З урахуванням надвірних будівель та споруд: Сарай літ. «Б», розміром 3.47х4.25 м. площа 14.7 кв.м.; погріб «Д», під частиною будівлі; вбиральня літ. «В». В спільному користуванні: водопровід № 4а та огорожа № 3. При першому варіанті виділу 29/40 часток з спільного домоволодіння по [ADDRESS] , другий власник виплачує першому власнику, частка якого в натурі після поділу стала більша за ідеальну компенсацію в сумі 33 879 грн. 00 коп. При другому варіанті виділу 29/40 часток з спільного домоволодіння пропонується виділити першому співвласнику виділити 29/40 частини домоволодіння : приміщення 1-1 коридор площею 6.2 кв.м; приміщення 1-2 кухня площею 9.4 кв.м.; приміщення 1-4 житлова кімната площею 8.2 кв.м; приміщення 1-5 житлова кімната площею 14.6 кв.м.; приміщення 1-6 житлова кімната площею 8.1 кв.м.; приміщення 1-7 коридор площею 11.3 кв. м; приміщення 2-3 житлова кімната, площею 12.4 кв.м. загальною площею 70.2 кв. м. З урахуванням надвірних будівель та споруд: Сарай літ. «Б», розміром 3.0х4.25 м. площа 12.8 кв.м.; сарай літ. «б»; погріб «Г», під частиною будівлі (прибудова «а»); огорожа № 1; огорожа № 2. В спільному користуванні: водопровід № 4а та огорожа № 3. Виділити ІІ співвласнику 11/40 частини домоволодіння: Приміщення 2-1 коридор площею 6.7 кв.м.; приміщення 2-2 житлова кімната площею 14.4 кв.м.; приміщення 2-4 кухня площею 7.1 кв.м., загальною площею 28.2кв.м. З урахуванням надвірних будівель та споруд: Сарай літ. «Б», розміром 3.47х4.25 м. площа 14.7 кв.м.; погріб «Д», під частиною будівлі; вбиральня літ. «В». В спільному користуванні: водопровід № 4а та огорожа № 3. При другому варіанті виділу 29/40 часток з спільного домоволодіння по [ADDRESS] , перший власник виплачує другому власнику, частка якого в натурі після поділу стала більша за ідеальну компенсацію в сумі 496 грн.00 коп. З метою виділення ізольованих приміщень в житловому будинку необхідно виконати перепланування та переобладнання, а саме: - реконструкцію системи опалення, електропостачання з метою забезпечення їх автономності - демонтаж дверного блоку, мурування між приміщеннями 2-2, житлова кімната та приміщенням 2-3, житлова кімната; - влаштування дверного прорізу між приміщеннями 1-6, житлова кімната та приміщенням 2-3, житлова кімната. При першому та другому варіантах виділу 29/40 часток з спільного домоволодіння по [ADDRESS] , прохід І співвласника (частка у домоволодінні 29/40 ) до запропонованої частини домоволодіння - житлового будинку літ. «А-І» з прибудовою літ. «а» пропонується через огорожу № 1 (ворота з хвірткою). Прохід до частини сараю літ. «Б», сараю літ. «б» через огорожу № 3, побудувавши на ній хвірточку. При першому та другому варіантах виділу 29/40 часток з спільного домоволодіння по [ADDRESS] прохід ІІ співвласника (частка у домоволодінні 11/40 ) до запропонованої частини домоволодіння - житлової прибудови літ. «А1 - І», частини сараю літ. «Б» пропонується через огорожу № 3 , влаштувавши на ній хвірточку. У квартирі № 2 ( частка у домоволодінні 11 /40 ) відсутня внутрішня каналізація, тому при запропонованих варіантах виділу 29/40 часток з спільного домоволодіння по [ADDRESS] співвласникам квартири № 2 виділена убиральня літ «В». Відповідно до рішення Української Радянської Соціалістичної республіки від 19 березня 1986 року справа № 2-461-86 в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на частину домоволодіння відмовлено. Згідно з ст. 364 ЦК України співвласник також має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньої згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Як випливає з положення ч.1 та ч.3 ст. 367 ЦК України, поділ в натурі майна, яке перебуває у спільній частковій власності, може бути здійснено за домовленістю між співвласниками, шляхом укладання договору про поділ нерухомого майна, який повинен бути вчинений у письмовій формі з обов`язковим його нотаріальним посвідченням учасниками правочину. Проте, в тому випадку, якщо один із співвласників виявив бажання, не залежно від його мотивів, здійснити поділ у натурі майна, що перебуває у спільній частковій власності, однак інший співвласник перешкоджає йому в реалізації такого права будь-яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладання договору про поділ нерухомого майна, такий співвласник має право на звернення до суду з відповідним позовом про поділ (виділ) спільного майна в натурі і таке право підлягає судовому захисту. Такі висновки ґрунтуються на положенні ст. ст. 15, 16 ЦК України, відповідно до яких кожній особі гарантується право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права або застосування інших способів захисту, встановлених законом, зокрема поділу (виділу) в натурі майна, що є у спільній частковій власності. За таких обставин, оскільки між сторонами не досягнуто домовленості про поділ (виділ) в натурі житлового будинку, що призвело до не можливості вчинити договір про поділ цього майна, в порядку передбаченому ч.3 ст. 367 ЦК України, позивач має право на звернення до суду за захистом свого майнового права, шляхом здійснення поділу житлового будинку та виділу земельної ділянки в натурі, відповідно до частки кожної із сторін у спільній власності з метою припинення права спільної часткової власності на це майно. Слід звернути увагу на практику розгляду справ про поділ житлового будинку Верховним судом України, з метою забезпечення правильного і однозначного застосування судом норм матеріального права, які регулюють даний спір, зокрема. Відповідно до абз. 1 п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 4 жовтня 1991 року (з подальшими змінами та доповненнями), при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Крім того, в абз.4 п. 7 та п. 8 вказаної Постанови роз`яснено, що при поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле. Також, згідно з п. 6 Постанови, при вирішенні справ про виділ в натурі часток житлового будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній стороні може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним входом. Виходячи зі змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Норми ст. ст. 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. За таких обставин, оскільки між сторонами не досягнуто домовленості про поділ (виділ) в натурі житлового будинку, що призвело до не можливості укласти договір про поділ цього майна, в порядку передбаченому ч.3 ст. 367 ЦК України, позивач має право на звернення до суду за захистом свого майнового права, шляхом здійснення поділу житлового будинку та виділу земельної ділянки в натурі, відповідно до частки кожної із сторін у спільній власності з метою припинення права спільної часткової власності на це майно. Можливість проведення виділу або поділу у натурі майна, яке перебуває у спільній частковій власності, закон пов`язує з домовленістю співвласників, оформленою письмовим і нотаріально посвідченим договором, або у судовому порядку за відсутності цих обставин. При цьому, виділ частки майна, що є об`єктом спільної часткової власності, у натурі між співвласниками припиняє право спільної часткової власності щодо цих співвласників, а особа набуває право власності на виділене майно з державною реєстрацією такого права у встановлених законом випадках. Між тим, у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності, за всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється із спільної власності, у разі поділу (ст. 367 ЦК України) спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників. Відповідно до ч. 2 ст. 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Частини 3, 4 ст. 364 ЦК України вказують на те, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Таким чином, співвласник вправі вимагати грошової або матеріальної компенсації вартості його частки у власності лише у разі, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом чи якщо спільне майно є неподільною річчю. Згідно з п.19. ПВСУ «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ »№ 7 від 16 квітня 2004 року: у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. При пред`явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. Абзаци 1 і 2 цього пункту стосуються також випадків, коли належні особам на праві спільної власності жилий будинок, господарські будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці, яка знаходилася в їх користуванні до її приватизації або за договором оренди. Пункт 21 вище зазначеної постанови ПВСУ № 7 від 16.04.2004 передбачає, що якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Частина 1 ст. 377 ЦК України передбачає, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо). Суд вважає, що наявний в матеріалах справи висновок експерта за результатами проведення комплексної (будівельно-технічної , земельно-технічної ) експертизи № 13/18-БТ,ЗТ від 17.12.2018 дає можливість виділити позивачам в натурі 29/40 частини домоволодіння по [ADDRESS] до запропонованого варіанту № 2 (додаток 2), який буде відповідати інтересам кожного з співвласників та забезпечить приблизно рівні умови використання будинку. Адже, саме при другому варіанті розподілу житлового будинку літ. «А-І» з прибудовами «А1-І», «а» по [ADDRESS] частка першого співвласника (29/40) зменшилася з 29/40, або 72/100 до 71/100, зменшення відбулося на 1/100. В одиницях площі зменшення становить 1.1 кв.м.(замість 71.3 кв.м., запропоновано 70.2 кв.м). При другому варіанті розподілу житлового будинку літ. «А-І» з прибудовами «А1-І», «а» по [ADDRESS] частка другого співвласника (11/40) збільшилася з 11/40, або 28/100 до 29/100, збільшення відбулося на 1/100. В одиницях площі збільшення становить 1.1 кв.м. (замість 27.1 кв.м., запропоновано 28.2 кв.м.). При другому варіанті розподілу домоволодіння по [ADDRESS] частка першого співвласника (29/40) збільшилася з 29/40, або 72/100, або 720/1000 до 726/1000, збільшення відбулося на 6/1000. В одиницях вартості збільшення становить 496 грн.00 коп. При другому варіанті розподілу домоволодіння по [ADDRESS] частка другого співвласника (11/40) зменшилася з 11/40, або 28/100, або 280/1000 до 274/1000 зменшення відбулося на 6/1000. В одиницях вартості зменшення становить 496 грн. 00 коп. При другому варіанті розподілу домоволодіння по [ADDRESS] , перший власник виплачує другому власнику, частка якого в натурі після поділу стала більша за ідеальну компенсацію в сумі 496 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 152 ЖК Української РСР в редакції ЗУ від 12.02.2015 № 191-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення умов ведення бізнесу (дерегуляція)», що набрав чинності 05.04.2015, виконання власниками робіт з перепланування та переобладнання житлових приміщень, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується. Згідно з п. 1 Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію (затверджений Постановою КМУ від 07.06.2017 № 406), роботи з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, а також нежилого будинку, будівлі, споруди, приміщення в них, виконання яких не передбачає втручання в огороджувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), не потребують документів, що дають право на їх виконання. Відповідно до відповіді Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради від 04.03.2019 за № 4113-01-21 на запит адвоката щодо необхідності отримати дозвіл на перепланування та переобладнання приміщень з метою створення двох ізольованих квартир в житловому будинку по [ADDRESS] при розподілі (виділенні в натурі часток) в житловому будинку було повідомлено, що передбачені висновком експерта роботи з перепланування та переобладнання (улаштування індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівних, сантехнічних приладів) жилого будинку проводяться без дозвільних документів. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд наголошує на тому, що сторони на свій розсуд обирають спосіб захисту порушеного права та розпоряджатися своїми правами, і суд, дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеному ст. 13 ЦПК, розглядає дану справу лише в межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. За таких обставин, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені засобами доказування передбачені ЦПК України , а тому позов підлягає до задоволенню в повному обсязі, а саме виділенню позивачам (І співвласнику) 29/40 частини домоволодіння ( варіант № 2, додаток 2 експертизи): приміщення 1-1 коридор площею 6.2 кв.м; приміщення 1-2 кухня площею 9.4 кв.м.; приміщення 1-4 житлова кімната площею 8.2 кв.м; приміщення 1-5 житлова кімната площею 14.6 кв.м.; приміщення 1-6 житлова кімната площею 8.1 кв.м.; приміщення 1-7 коридор площею 11.3 кв. м; приміщення 2-3 житлова кімната, площею 12.4 кв.м. загальною площею 70.2 кв. м. З урахуванням надвірних будівель та споруд: Сарай літ. «Б», розміром 3.0х4.25 м. площа 12.8 кв.м.; сарай літ. «б»; погріб «Г», під частиною будівлі (прибудова «а»); огорожа № 1; огорожа № 2. В спільному користуванні: водопровід № 4а та огорожа № 3. Виділити відповідачам ( ІІ співвласнику) 11/40 частини домоволодіння: Приміщення 2-1 коридор площею 6.7 кв.м.; приміщення 2-2 житлова кімната площею 14.4 кв.м.; приміщення 2-4 кухня площею 7.1 кв.м., загальною площею 28.2 кв.м. З урахуванням надвірних будівель та споруд: Сарай літ. «Б», розміром 3.47х4.25 м. площа 14.7 кв.м.; погріб «Д», під частиною будівлі; вбиральня літ. «В». В спільному користуванні: водопровід № 4а та огорожа № 3. При другому варіанті виділу 29/40 часток з спільного домоволодіння по [ADDRESS] , перший власник виплачує другому власнику, частка якого в натурі після поділу стала більша за ідеальну компенсацію в сумі 496 грн.00 коп. Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу. Так, відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Зважаючи на вимоги діючого законодавства, оцінюючи наявні у справі докази, суд вважає, що з відповідачів на користь позивачів підлягають до стягнення витрати на правничу допомогу у розмірі 6000 грн. Крім того, до стягнення підлягають судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1536 грн. 80 коп. та витрати за висновок експерта від 17.12.2018 № 13/18 - БТ,ЗТ у сумі 7056 грн.00 коп.

Outcome: approved