Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

Позивачка 02.09.2014 року звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що у шлюбі перебуває у шлюбі з відповідачем з 14.02.2004 року. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. З початку 2013 року у них без відповідних причин виникли дуже напружені відносини, які призвели до повного непорозуміння, що свою чергу негативно впливає на їх спільну дитину. З травня 2014 року разом не проживають та не ведуть спільного господарства. Примирення між ними не можливе, так як це суперечить її інтересам. В судове засідання 10.03.2015 року з'явилася позивачка [PERSON], яка позов підтримала та зазначила, що примирення з відповідачем не відбулося, відповідач так і не повернувся у сім'ю та проживає окремо, допомогу на утримання дитини надає. Також просила залишити за нею шлюбне прізвище. Також в судове засідання з'явилася представник позивачки - [PERSON] (діє на підставі довіреності від 27.08.14), яка просила задовольнити позов. В судове засідання не з'явився відповідач [PERSON], хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином у встановленому ст. 74 ЦПК України порядку, причин неявки не повідомив. При цьому, відповідач брав участь у судовому засіданні 08.10.2014 року в якому зазначив, що у них з позивачкою виникають сварки з приводу грошей та з приводу наявності у нього іншої родини, що є неправдою. Вони намагалися з'ясувати причини їх непорозуміння, але у зв'язку з його від'їздом на роботу у рейс, так і не встигли це зробити. Також зазначив, що не має бажання створювати позивачці незручностей. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у його відсутність, згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення та думки осіб присутніх в судовому засіданні, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] (надалі позивачка) та [PERSON] (надалі відповідач) 14.02.2004 року зареєстрували шлюб у Другому відділі реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданого вказаним органом 14.02.2004 року, актовий запис № 27 (а.с.7). З свідоцтва вбачається, що дошлюбне прізвище позивачки «[PERSON]». Від шлюбу у позивачки та відповідача народилася дитина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], яке видане Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси 17.02.2004 року, актовий запис № 147 (а.с.8). Подружнє життя сторін не склалося, про що зазначено у позовній заяві та підтверджено позивачкою у судовому засіданні. З травня 2014 року сторони не підтримують шлюбних відносин, не ведуть разом спільного господарства та спільно не проживають. Ухвалою суду від 08 жовтня 2014 року сторонам був наданий строк для примирення до 10.03.2015 року. Однак, як вбачається примирення між сторонами не відбулося. На час розгляду справи майнові вимоги будь кого з сторін суду не пред'явлені. Відповідно до вищезазначеного суд вважає, що майнового спору між сторонами не має, примирення між ними неможливе. Згідно ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім'ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини, як це передбачено ст. 112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved