Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернувшись до суду з даним позовом, просить стягнути із відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини: дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня звернення з позовом до суду, посилаючись на те, що відповідач є батьком дитини, і всупереч свого обов'язку матеріально утримувати, відмовляється надавати допомогу на утримання неповнолітньої дочки, хоча працездатний і може надавати таку допомогу. Дитина перебуває на її повному утриманні, але в повній мірі вона не може забезпечити потреби дитини у її матеріальному забезпеченні. Посилаючись на положення ст.ст. 180-184, 191 Сімейного кодексу України позивачка просить задовольнити її вимоги. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні уточнила свої вимоги та просила стягнути із відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав і не заперечував, щоб з нього стягувалися аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку, так як у нього на утриманні є малолітня дочка [PERSON], [INFO], яка також потребує матеріальної допомоги. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні висловила думку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки сторони дійшли між собою згоди щодо розміру аліментів на дитину. Відповідно до частини 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивачка [PERSON] і відповідач [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Дитина сторін проживає із позивачкою, що підтверджується довідкою Іванівської сільської ради Богуславського району Київської області №114 від 14 лютого 2017 року. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 181 СК України). Згідно ч. 2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Іншим способом виплати аліментів є судовий (спірний), що передбачено ч. 3 ст. 181 СК України. Пленум Верховного Суду України в своїй постанові «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 (п.17) роз'яснив, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до положень ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідач [PERSON] являється працездатною особою, а тому може надавати матеріальну допомогу своїй дитині. Визнання відповідачем пред'явленого позову про стягнення аліментів не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved