Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до відповідача про встановлення факту проживання на правових підставах та визнання права користування житловим приміщенням. В позовній заяві посилалися на те, що [PERSON] з сином [PERSON] з 10 травня 1995 року за рішенням адміністрації ДК ЖЕП «Будівельник» проживає та зареєстрована у кімнаті [ADDRESS] житловою площею 21,3 кв.м. Зазначеною кімнатою позивачі фактично користуються з дати вселення (прописки), а саме з 10 травня 1995 року. 01 серпня 2017 року КП «ЖЕО №2» прийнято гуртожиток за адресою: [ADDRESS] на баланс. 01 серпня 2017 року [PERSON] укладено з КП «ЖЕО №2» договір про надання послуг по кімнаті [ADDRESS] З метою забезпечення можливості приватизації позивачами займаного ними жилого приміщення - кімнати [ADDRESS] позивачі просили суд встановити факт проживання на правових підставах у кімнаті [ADDRESS] з 10 травня 1995 року. Також просили визнати право користування житловим приміщенням - кімнатою [ADDRESS] за [PERSON] та за [PERSON] з 10 травня 1995 року. Ухвалою судді Київського районного суду м.Полтави від 04 квітня 2019 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач надав відзив на позов, у якому зазначив, що у вирішенні справи посилається на розсуд суду. У відзиві зазначив, що діє виключно в межах закону і жодними своїми діями чи бездіяльністю не створював порушення, невизнання чи оспорювання прав позивачів, в тому числі і права на приватизацію житла. Третя особа КП «ЖЕО №2» звернулась до суду з заявою, у якій повідомила, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. Інші клопотання та заяви по суті справи учасники справи суду не подавали. Суд, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] постійно проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 10 травня 1995 року (а.с.5-6). [PERSON] постійно проживає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 10 травня 1995 року (а.с.8). 01 серпня 2017 року КП «ЖЕО №2» та [PERSON] укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, предметом якого є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому будинку (гуртожитку) по [ADDRESS] (а.с.12). 01 липня 2017 року КП «ЖЕО №2» та [PERSON] також укладено договір №126504-1 про відшкодування витрат за спожиту електроенергію, згідно якого КП «ЖЕО №2» укладає з ПАТ «Полтаваобленерго» договір на поставку електроенергії для забезпечення потреб мешканців гуртожитку електроенергією та здійснюватиме оплату вартості електричної енергії, що поставляється ПАТ «Полтаваобленерго» для потреб [PERSON] у відповідності з умовами договору постачання електричної енергії, а [PERSON] щомісячно відшкодовує КП «ЖЕО №2» витрати, які воно несе у зв'язку з оплатою фактично спожитої [PERSON] електричної енергії (а.с.11). Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Частиною 1 статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтею 310 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну. Відповідно до ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Дослідженими по справі доказами встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] правомірно проживають та зареєстровані за адресою: [ADDRESS] Але оскільки ордер на вселення у вказану кімнату не зберігся, іншим чином підтвердити, користування даним житлом на правових підставах позивачі можливості не мають. Доказів на спростування тієї обставини, що позивачі на правових підставах користуються наведеним житлом, відповідачем суду не надано. Тому позовні вимоги про встановлення факту проживання на правових підставах у кімнаті [ADDRESS] [PERSON] з 10 травня 1995 року та [PERSON] з 10 травня 1995 року підлягають до задоволення. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] про визнання за ними права користування житловим приміщенням - кімнатою №99 гуртожитку за адресою: [ADDRESS], суд бере до уваги, що згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Проте, дослідженими в судовому засіданні доказами не встановлено порушення, невизнання чи оспорення відповідачем права позивачів на користування вказаним житловим приміщенням. Тому не встановлено підстав для захисту їх права користування житлом. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Outcome: partial