Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

Позивачка 23 грудня 2013 року поштою звернулася до суду з позовом з тих підстав, що разом з нею проживає неповнолітній син [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач, який не надає добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини. Просила стягнути на аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку(доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення сином повноліття. В судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю, суду пояснила, що відповідач протягом останніх чотирьох років не надає матеріальну допомогу на утримання сина, заробітну плату та пенсію витрачає на власні потреби та погашення кредитів, які взяв під час шлюбу. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю. Суду пояснив, що отримує пенсію та заробітну плату, які витрачає на погашення кредитів, придбавання пального на автомобіль, яким їздить на роботу, та інші власні потреби. Крім того, на утримання дитини на користь [PERSON] за судовим рішенням сплачує аліменти по ? частини доходу щомісяця. Сам він має хронічне захворювання, проходить періодичне лікування. Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, [PERSON] суду пояснила, що за судовим рішенням отримує аліменти з відповідача на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини його доходу щомісяця. Фактично аліменти стягувались лише з заробітної плати, доки в листопаді 2013 року вона не дізналась про наявність у відповідача іншого джерела доходу - пенсії, що він приховав, після чого подала копію виконавчого листа для утримання аліментів з пенсії. Вважає, що позивач звернулась до суду з метою подальшого зменшення розміру аліментів на її користь, оскільки сторони живуть однією сім'єю, мають спільний бюджет. Матеріалами справи встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO]. Сторонами визнано, що дитина проживає з позивачкою в квартирі, належній родичці відповідача, разом з відповідачем, в той час, як всі вони зареєстровані за іншою адресою. Відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання сина. Самостійного джерела доходу дитина не має. Дитина здорова, її утримання не потребує значних матеріальних витрат. Відповідач є працездатний, працює на підземних роботах в шахті, що вимагає для підтримання працездатності висококалорійного харчування; має хронічне захворювання - радикуліт, яке потребує періодичного медикаментозного лікування, що також вимагає грошових коштів. Відповідач отримує заробітну плату за винятком обов'язкових утримань в середньому на місяць 9003 грн та пенсію щомісяця 6913 грн, сукупний дохід складає 15916 грн на місяць. Відповідач має іншу дитину, сина [PERSON], [INFO], на утримання якого сплачує аліменти за рішенням суду по ? частині доходу щомісяця, що в грошах складає 3979грн; також має кредитні зобов'язання, сукупний місячний платіж за якими складає близько 4000 гривень. Сторонами визнано, що у власності відповідача є рухоме майно у виді автомобіля вартістю 26000 доларів США, придбаного в кредит в 2008 році, яким він, за його поясненнями, користується постійно, що також вимагає грошових коштів. Добровільно сторони не дійшли згоди про розмір участі відповідача в утриманні дітей. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, у разі спору між батьками, розмір аліментів визначається судом з урахуванням матеріального становища та стану здоров'я дитини і платника аліментів, а також з урахуванням наявності у нього інших осіб, яких він повинен утримувати, інших обставин, що мають істотне значення. Отже, за встановлених судом обставин, з урахуванням кількості осіб, яких за законом повинен утримувати відповідач, наявності у відповідача постійного значного доходу, його видатків, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову повністю не суперечить закону і не порушує будь-чиї права та інтереси, вимоги позивачки слід задовольнити повністю. У зв'язку з задоволенням позову з відповідача належить стягнути за користь держави судовий збір в мінімальному розмірі. Відповідно до ст.ст. 180, 182,183, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. ст. 213-215, 367 ЦПК України, суд

Outcome: approved