Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно. Представник позивачки та позивачка в судове засідання зявились, просять позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання зявився, з позовними вимогами згодний, просить визнати за позивачкою право власності Третя особа та її представник в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували. Представник третьої особи-орган опіки та піклування Заводської районної у місті Дніпродзержинську ради, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання повідомлений належним чином. Вислухав доводи сторін, вивчив матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. 07 серпня 2013р. позивачка звернулась до реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції з заявою про проведення державної реєстрації права власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Підставою для звернення стало рішення Заводського районного суду по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору займу та іпотеки дійсним. В реєстрації права власності позивачці було відмовлено з причини відсутності документа, що підтверджує виникнення, перехід або припинення права власності або іншого документа у відповідності до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. У відповідності з цим Порядком, документом, що підтверджує виникнення, перехід або припинення права власності на нерухоме майно є в тому числі і рішення суду, що набрало законної сили щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Як вбачається з матеріалів справи, на рішення суду, на яке посилається позивачка як на таке, що набрало законної сили та ніким не оскаржувалось, третьою особою [PERSON] подана апеляційна скарга, справа призначена до розгляду в апеляційному суді. Як встановлено судом, спірна квартира була придбана відповідачем в період шлюбу з [PERSON] На даний час [PERSON] не має можливості проживати в спірній квартирі, оскільки відповідачем був змінений замок на вхідних дверях. З цього приводу [PERSON] подала до суду позовну заяву про примусове вселення в житлове приміщення, яка задоволена рішенням суду від 12.02.2014р. Згідно ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ст.63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними У відповідності до ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач та третя особа [PERSON] є членами сім`ї, вони зареєстровані в спірній квартирі, де також мешкає їх малолітня дитина. Квартира була придбана під час шлюбу [PERSON] та [PERSON], що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 28.11.2011р., а тому право власності на квартиру належить відповідачу на праві спільної сумісної власності. Згідно до ст..369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Outcome: dismissed