Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В позові посилається на те, що вона з відповідачем 20 вересня 2014 року уклали шлюб, який було зареєстровано у відділі РАЦСу Ужгородського районного управління юстиції Закарпатської області за актовим записом № 473. Під час шлюбу у них народилася одна дитина - син [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею. Неповнолітній син знаходяться на її повному утриманні та вихованні, оскільки відповідач в добровільному порядку коштів на утримання дитини не надає та не займається її вихованням. Зароблені гроші відповідач втрачає суто на себе та на задоволення власних потреб. Відповідач інших утриманців не має, є працездатним, тому вважає, що з відповідача на її користь слід стягувати щомісячно аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 2000 грн. до досягнення ним повноліття. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася. Подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Суду пояснив, що він на даний час ніде не працює, а тому згідний сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що відповідач [PERSON] свої зобов`язання по утриманню дитини належно не виконує. Неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачкою та перебуває на її повному утриманні, оскільки відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає та зовсім про неї не цікавиться. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 pоку, батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач належним чином матеріально не утримує свою дитину, враховуючи матеріальне становище самої дитини, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, який є працездатним та молодим за віком, не має інших утриманців, постійного місця роботи не має, суд приходить висновку, що з [PERSON] слід щомісячно стягувати на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1400 грн. щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Outcome: partial