Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

позивачі звернулися в суд із позовною заявою до відповідача про визнання за кожним з них права власності на Ѕ частину будинковолодіння, яке складається із: житлового будинку загальною площею 85,0 м.кв., сараю площею 33,2 м.кв., сараю загальною площею 19,9 м.кв., огорожі площею 17,4 м.кв. та воріт загальною площею 4,0 м.кв., що знаходяться на вул. Нова, 41 в смт. Козова Козівського району Тернопільської області. В обґрунтування своїх вимог покликаються на те, що 15.05.2016 року помер їхній батько [PERSON]. Їхнім батьком, за життя було збудовано будинок на вул. Нова, 41 у смт. Козова, Козівського району Тернопільської області. Достовірно їм не відомо чи отримував їхній батько свідоцтво про право власності на цей будинок чи таке було втрачено, однак на момент звернення із цим позовом це свідоцтво відсутнє. Після смерті [PERSON] їхня сестра [PERSON] та мати [PERSON] відмовились в нотаріальній конторі від свого права на спадкування в користь [PERSON] та [PERSON] відповідно, які і є єдиними спадкоємцями після смерті [PERSON]. Проте, звернувшись до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав, їм було відмовлено у звязку із відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться на вул. Нова, 41 в смт. Козова Козівського району Тернопільської області. На підставі вказаного, просять позов задовольнити в повному обсязі. Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області від 18.05.2017 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом та призначено попереднє судове засідання. 19.10.2017 року на адресу суду надійшов відзив на позов, у якому представник відповідача зазначив, що не заперечує щодо позовних вимог позивачів і просив здійснювати розгляд справи у його відсутності. Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 31.07.2019 року постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, надав пояснення аналогічні доводам, зазначеним у позовній заяві та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Позивач [PERSON] та її представник у судове засідання не зявилися, хоча були належним чином повідомлені про місце, дату та час розгляду справи. Представник відповідача у судове засідання не зявився, подавши, при цьому, заяву у якій підтримав свою позицію, викладену у відзиві та просив здійснювати розгляд справи у його відсутності (а.с.53). Заслухавши думку позивача, дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов до наступних висновків. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у звязку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд розяснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. Відповідно до ч.4\~ст.206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує чиї-небудь права або законні інтереси. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Нова, 41, смт. Козова, Козівського району Тернопільської області належав на праві власності [PERSON], що підтверджується довідкою Козівського РБТІ від 15.07.2016 року №61 (а.с.14), копією договору про право на забудову від 11.05.1962 року (а.с.15-16) та копією акту про закінчення будівництва та введення в експлуатацію індивідуального будівництва затвердженого рішенням виконкому Козівської селищної ради депутатів трудящих №6 від 14.03.1964 року (а.с.19). [PERSON], згідно вказаних документів, був єдиним власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Нова, 41, смт. Козова, Козівського району Тернопільської області. Батьками позивача [PERSON] були [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 28.01.1974 року (а.с.7). Батьками [PERSON] були також [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 17.06.1969 року (а.с.10). [PERSON] у звязку із укладенням шлюбу 15.08.1975 року змінила прізвище на «Гричук» (а.с.11-12). Батько позивачів [PERSON] помер 15.05.2016 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ИД №205365 від 17.05.2016 року (а.с.18). Спадкоємцями померлого, окрім позивачів були також його дружина [PERSON] (а.с.17, 21) та донька [PERSON] (а.с.20). Проте, [PERSON] після смерті чоловіка, 15.05.2016 року, відмовилась від своєї частини у спадщині після смерті [PERSON] на користь дочки [PERSON] (а.с.21). [PERSON], після смерті батька, 07.07.2016 року, також відмовилась від своєї частки у спадщині, що залишилась після смерті [PERSON] на користь брата [PERSON] (а.с.20). Після смерті батька, позивачі звернулися до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав, однак останнім їм було відмовлено у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.23, 43). Вказані вище обставини учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12, 89 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно\~ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до\~ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За положеннями\~ст.1218\~ЦК України\~до\~складу спадщини\~входять всі\~права та\~обов'язки,\~що належали\~спадкодавцеві на\~момент відкриття\~спадщини і\~не припинялися\~в момент його смерті. Крім того, ч.1 ст.392 ЦК України закріплено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, на підставі вищевказаного, враховуючи, що [PERSON] помер 15.05.2016 року, його спадкоємцями є [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], двоє останніх відмовилися від своїх часток у спадщині на користь [PERSON] та [PERSON] відповідно, виходячи з приписів п.1 ч.2 ст.16 ЦК України та ч.1 ст.392 ЦК України, суд вважає, що слід визнати за кожним із позивачів право власності на 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд на вул. Новій, 41 у смт. Козова, Козівського району Тернопільської області. На підставі викладеного,

Outcome: approved