Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вищеназваним позовом та просять постановити рішення яким визнати за ними, [PERSON] та [PERSON] право на затвердження проекту землеустрою по відводу земельної ділянки в спільну сумісну власність, безоплатну приватизацію та безоплатне отримання у спільну сумісну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель (присадибна ділянка), розташованої за адресою: [ADDRESS], без підписів про погодження межі, власників суміжної земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS], [PERSON] та [PERSON]. Судові витрати просять стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] (а.с.2-5). Свої вимоги обґрунтовують тим, що вони позивачі є власниками житлового будинку з господарськими спорудами і дворовими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Власниками суміжного домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], м. Болград, Одеської області є відповідачі [PERSON] - 5/6 часток, та [PERSON] - 1/6 частка. Відповідачі є також власниками земельної ділянки, відведеної для будівництва та обслуговування названого житлового будинку, проект землеустрою по відводу в спільну сумісну власність якої, затверджено рішенням 76 сесії VІ скликання Болградської міської ради Одеської області від 30.04.2013 року № 1076-VІ. Вони, позивачі неодноразово зверталися до Болградської міської ради Одеської області з заявами про передачу їм у власність земельної ділянки за адресою місця проживання. Рішенням 48 сесії V скликання від 23.09.2009 року № 1038 [PERSON] надано згоду на передачу у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель та гаражного будівництва розміром 0.0604 га за адресою: [ADDRESS], м. Болград, Одеської області. На виконання рішення, вони, позивачі замовили і виготовили технічну документацію на дану земельну ділянку. Однак, рішення про затвердження технічної документації, міська рада так і не прийняла, оскільки не було надано акт про погодження меж земельної ділянки, який не був підписаний суміжними сусідами [PERSON]. У подальшому вони неодноразово зверталися з аналогічними заявами до міської ради, яка виносила відповідні рішення, однак відповідачі [PERSON] та [PERSON] безпідставно відмовляються підписувати акт погодження меж. Враховуючи, що земельна ділянка сім'ї [PERSON] вже відведена та саме їх проектом землеустрою вже встановлена межа між суміжними земельними ділянками, а саме між адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS], м. Болград, Одеська область, дії відповідачів щодо безпідставної відмови від підпису акту погодження меж земельної ділянки є такими, що порушують їх, позивачів права, передбачені ст. 118 Земельного кодексу України на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель (присадибна ділянка), розташованої за адресою: [ADDRESS], м. Болград, Одеська область. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не прибули. В позовній заяві зазначили клопотання про розгляд справи у їх відсутність (а.с.2-5). Представник позивачки [PERSON] - [PERSON], діючий на підставі довіреності від 22.05.2013 року, посвідченої секретарем Табаківської сільської ради Болградського району Одеської області (а.с.48) підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні, та надав пояснення з підставі зазначених в позові. Відповідачка [PERSON] категорично заперечувала щодо задоволення зазначених позовних вимог, пояснила, що між нею та [PERSON] є спір з приводу межі між їх суміжними земельними ділянки, оскільки вважає, що сім'я [PERSON] незаконно захватила частину їх земельної ділянки. При цьому [PERSON] підтвердила, що вона та її син [PERSON] є власниками земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24.03.2015 року. Також пояснила, що при встановленні в натурі меж земельної ділянки, наданої у спільну сумісну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, вона не погоджувала і не підписувала акт у [PERSON], ця процедура була здійснена погоджувальною комісією по розгляду спорів суміжного землекористування Болградської міської ради. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, повідомлений належним чином (а.с.37). Будь-яких заяв, пояснень, заперечень до суду не надавав. Представник відповідача Болградської міської ради Одеської області, Симончук А.С. діючий за дорученням від 18.11.2015 року № 1053/02-12 (а.с.50) заперечував щодо задоволення позовних вимог, оскільки позивачі не довели суду, що ними виготовлено землевпорядку документацію, і те що відповідачі [PERSON] відмовляються підписувати акт погодження меж. А тому ці доводи позивачів є лише припущенням та не можуть бути підставою для задоволення позовних в вимог (а.с.70). Втім, після дослідження усіх доказів по справі, представник відповідача визнав позовні вимоги, та стверджував, що за наявності проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у спільну сумісну власність [PERSON], та [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS], м.Болград, Одеська область, та враховуючи, що відповідачка в судовому засіданні підтвердила свою відмову від погодження акту встановлення в натурі меж земельної ділянки, акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання, а тому за таких обставин позовні вимоги позивачів [PERSON] є обґрунтованими, і підлягають задоволенню. Відповідач Відділ Держгеоркадастру у Болградському районі Одеської області в судове засідання не прибув. Подав письмові заперечення, відповідно до яких посилався на вимоги Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Держкомзему від 18.05.2010 року № 376, та ст. 158 ч.3 Земельного Кодексу щодо відмови суміжного землекористувача підписати акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, то такі земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, які перебувають у власності і користуванні громадян, вирішують органи місцевого самоврядування. Розпорядженням Болградського міського голови від 12.11.2013 року № 176 «Про створення погоджувальної комісії з розгляду спорів суміжного землекористування Болградської міської ради» створена погоджувальна комісія з розгляду земельних спорів щодо суміжного землекористування. Створена комісія має право узгодити межі земельної ділянки замість суміжного землекористувача у разі його відмови в узгодженні меж суміжної земельної ділянки (44-47). Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом встановлено, що позивачі є власниками житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], м. Болград, Одеська область, а саме: [PERSON] - 13/25 часток. [PERSON] - 12/25 часток, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого Державним нотаріусом Болградської районної державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 2772, рішенням Болградського районного суду Одеської області від 26.04.2009 року, справа № 2-40/89, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 02.02.2015 року (а.с.13-16). Власниками суміжного домоволодіння за адресою: [ADDRESS], м. Болград, Одеська область є: [PERSON] - 5/6 часток, [PERSON] - 1/6 частка на підставі: - договору дарування від 10.12.2009 року, посвідченого державним нотаріусом Болградської районної державної нотаріальної контори Одеської області, зареєстрований в реєстрі № 4776, - витягу про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів № 8054387 від 10.12.2009 року, - витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Болградське бюро технічної інвентаризації» від 08.01.2010 року, - свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.12.2006 року, виданого державним нотаріусом Болградської районної державної нотаріальної контори Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 6124, - витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації від 20.12.2006 року, що підтверджується рішенням Болградського районного суду Одеської області від 03.04.3015 року (а.с.51-53). Рішенням 76 сесії VI скликання Болградської міської ради Одеської області від 30.04.2013 року № 1076-УІ затверджено проект землеустрою по відводу земельної ділянки в спільну сумісну власність [PERSON] та [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель (присадибна ділянка), розташованої за адресою: [ADDRESS], м. Болград, Одеська область та 24.03.2015 року [PERSON] та [PERSON] отримано свідоцтво про право власності на дану земельну ділянку (а.с.55-59). Позивачі неодноразово зверталися до Болградської міської ради з заявами про передачу їм у власність земельної ділянки за адресою їх постійного місця проживання. Так, рішенням 48 сесії V скликання від 23.09.2009 року № 1038-V [PERSON] надано згоду на передачу у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель та гаражного будівництва розміром 0.0604 га за адресою: [ADDRESS], м. Болград, Одеська область (а.с.24). На підстав названого рішення, позивачі замовили і виготовили технічну документацію на дану земельну ділянку (а.с.17-23). Згідно акту від 12.10.2009 року було здійснено прийом-передачу межових знаків на зберігання для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) [PERSON] за адресою: [ADDRESS], м. Болград, Одеська область (а.с.27). Відділ держкомзему у Болградському районі Одеської області 21.10.2009 року за № 7-7-06/4643 постановив висновок про погодження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, та вважав за можливе оформлення та видачу [PERSON] державного акту на право власності на земельну ділянку … (а.с.25). Однак, рішення про затвердження технічної документації міська рада так і не прийняла, оскільки позивачі не надали акт про погодження меж земельної ділянки, який не був підписаний суміжними сусідами [PERSON] (а.с.28). Рішенням 45 сесії VІ скликання від 29.03.2013 року № 1043-VІ позивачам вдруге дано згоду на розробку проекту землеустрою по відводу земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель (присадибна ділянка), розташованої за адресою: [ADDRESS], м. Болград, Одеська область (а.с.29). При цьому, користувачі, а на теперішній час вже власники суміжної земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], м. Болград, Одеська область, відповідачі [PERSON] та [PERSON], безпідставно відмовилися та відмовляються підписувати акт погодження меж. Оскільки строки подання проектів землеустрою на затвердження, після відповідних попередніх рішень сесій міської ради, сплили, 25.11.2015 року позивачі втретє звернулися до Болградської міської ради із заявою про передачу їм у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель (присадибна ділянка), розташованої за адресою: [ADDRESS], м. Болград, Одеська область (а.с.31). На дану заяву рішенням Третьої сесії VІІ скликання від 15.12.2015 року № 58-VІІ позивачам дано згоду на розробку проекту землеустрою по відводу земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель (присадибна ділянка), розташованої за адресою: [ADDRESS], м. Болград, Одеська область (а.с.30). Відповідно до п. 3 цього рішення, проект землеустрою позивачі повинні надати на затвердження до Болградської міської ради в строк не пізніше 1-го року. Позивачі замовили та виготовили проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у спільну сумісну власність, договір № 1024 від 23.02.2016 року (а.с.62-69), оригінал якого було досліджено в судовому засіданні. Втім відповідачі в черговий раз відмовляються від підписання актів встановлення в натурі меж земельної ділянки. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] була категоричною, та підтвердила, що не дасть згоди і вони з сином не поставлять свій підпис на актах. Слід зазначити, що рішенням 76 сесії VI скликання Болградської міської ради Одеської області від 30.04.2013 року № 1076-VI затверджено проект землеустрою по відводу земельної ділянки в спільну сумісну власність [PERSON] та [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель (присадибна ділянка), розташованої за адресою: [ADDRESS], м. Болград, Одеська область та 24.03.2015 року [PERSON] отримано свідоцтво про право власності на дану земельну ділянку. Тобто, земельна ділянка сім'ї [PERSON] вже відведена та саме їх проектом землеустрою вже встановлена межа між суміжними земельними ділянками, в тому числі і межа між адресами - [ADDRESS] та [ADDRESS]. Відповідно до п.«в» ч. 1 ст. 81 Земельного Кодексу України громадяни набувають права власності на земельні ділянки на підставі приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування. За змістом ст. 116 ч.1 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Згідно п.«а» ч. 3 ст. 116 Земельного Кодексу України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян. Статтею 118 ЗК України визначено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Виходячи з положень ст.56 Закону України «Про землеустрій» та ст.118 ЗК України, погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами передбачене як одна із складових при виготовленні технічної документації для приватизації земельної ділянки. В силу ч. 1 ст. 120 Земельного Кодексу України та ч. 1 ст. 377 Цивільного Кодексу України до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У відповідності до п.«г» ч. 1 ст. 121 Земельного Кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у містах - не більше 0, 10 гектара. Отже, позивачі мають право на приватизацію земельної ділянки площею 0, 0604 га, що призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) і розташована за адресою: [ADDRESS] В той же час відповідачі [PERSON] та [PERSON], які відмовляються підписати акти, не надали суду будь-яких належних і допустимих доказів того, що приватизація земельної ділянки позивачами порушує їх права та законні інтереси. Згідно приписів ст. 152 Земельного Кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист права здійснюється шляхом, зокрема: визнання прав, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, застосування інших, передбачених законом способів. Згідно зі ст. 124 Конституції України, ст. 6 ЦК України, юрисдикція суддів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а також захист цивільних прав здійснюється судом. Приватизація позивачем земельної ділянки без погодження меж із суміжним землевласниками не позбавляє останніх права звернутися до суду за захистом своїх прав у тому випадку, якщо вони вважають, що приватизація земельної ділянки у таких межах порушує їх права. У пункті 4 постанови Пленуму ВСУ від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснено, що згідно зі ст.158 ЗК України суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян - заявників, за умови, якщо останні не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу влади з питань земельних ресурсів. Відповідно до вимог ст.10 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами та іншими учасниками процесу доказів. Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розцінює критично заперечення відповідачки [PERSON] щодо наявності спору між нею та позивачами щодо межі їхніх суміжних земельних ділянок, оскільки відповідачі [PERSON] вже є власниками своєї земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності серії [NUMBER], що свідчить про відсутність спору між ними, та про фактичне встановлення межі. Безпідставними є посилання відповідача Відділу Дежгеокадастру у Болградському районі Одеської області на вимоги Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, та на можливість вирішення спору погоджувальною комісією з розгляду земельних спорів Болградської міської ради, оскільки такі спори вирішуються між суміжними землекористувачами, а [PERSON] є власниками своєї земельної ділянки, і як підтвердив представник Болградської міської ради, погоджувальна комісія неуповноважена вирішувати такий спір. Заперечення відповідачів про відсутність проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у спільну власність [PERSON], і [PERSON] є безпідставними, оскільки позивачі надали в суд такий проект, і він був досліджений в оригіналі, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.62-69). Оскільки права позивачів на приватизацію земельної ділянки, яка знаходиться в їх користуванні, без підпису відповідачів в Акті про погодження (встановлення) меж земельної ділянки порушені, і не можуть бути вирішені без згоди відповідачів [PERSON] та [PERSON], як власників суміжної земельної ділянки шляхом погодження меж між ними згідно вимог чинного законодавства України, вони підлягають захисту в судовому порядку. Тому суд приходить до переконання, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Разом з тим, ст.ст.79, 88 ЦПК України не передбачено стягнення судового збору у солідарному порядку. Солідарний зв'язок - це матеріально правова категорія (ст.541 ЦК України), а не процесуальна. Таким чином, згідно ст.88 ЦПК України розподіл судових витрат, в тому числі судового збору, здійснюється у дольовому порядку по 272.60 гривен з кожного відповідача [PERSON] та [PERSON] (551.21 гривен : 2). За таких обставин позов підлягає задоволенню в цій частині частково. На підставі викладеного,

Outcome: partial