Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

Позивачка 30 липня 2019 року звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на наступне. З відповідачем уклала шлюб 07.09.2006 року. Від спільного проживання у них народився син [PERSON] , [INFO] . Понад останніх трьох років з відповідачем не підтримує сімейних стосунків та проживають як співмешканці. Відповідач не виконує належним чином батьківські обов`язки та не дає жодної матеріальної допомоги на утримання сина, у зв`язку з чим просить стягнути з нього аліменти у розмірі ј частини усіх видів заробітку але не менше 50% для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивачка просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення сторін, досліджуючи наявні докази по справі, встановив наступні обставини справи. З обставин, наведених у позовній заяві та доданих документів судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований виконкомом відділом реєстрації актів цивільного стану Герцаївського районного управління юстиції Чернівецької області 07 вересня 2006 року, актовий запис № 19. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , батьком якої є відповідач [PERSON] , [INFO] . Дитина на даний час проживає із матір`ю позивачкою по справі.З обставин справи, поти яких відповідач не заперечував, судом встановлено, що останнім належним чином не виконуються батьківські обов`язки щодо утримання сина. За змістом ст.18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право нa рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно ст.180, ч.3 ст.181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно до п.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною ч.1 ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як встановлено судом, відповідач працює в АТ «Чернівціобленерго», м.Чернівці, вул.Прутська, 23-А та отримав заробітну працю за період з січня по червень місяць в сумі 101 563.29 грн. Також судом встановлено, що у відповідача відсутні зобов`язання відповідно до п.3 ч.1 ст.182 СК України. За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача аліментів у розмірі ј частин з заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує положення статті 182 СК України та виходить із розумності та достатності суми, необхідної для задоволення потреб позивачки та дитини, враховує матеріальне становище сторін, спроможність відповідача до сплати аліментів, зокрема, реальної можливості сплачувати аліменти щомісяця та не порушуючи права останньої та дитини. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (ч.3 ст.88 ЦПК України). На підставі ст.ст.180, 181, 182, 184 СК України, ст.ст.10, 12, 13, 81, 88, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved