Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] 17 серпня 2016 року звернулись до суду з названим позовом, в якому вказали, що 23 лютого 2009 року померла їхня мати, [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до якої входить земельна ділянка площею 0,065 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлових будівель та господарських споруд, яка розташована по вул. Коцюбинського, 36, в смт. Володарка, Київської області. На даний час позивачі не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки державний акт на спадкову земельну ділянку було втрачено, тому відповідно дані підстави унеможливлюють оформлення спадщини у нотаріуса, тому позивачі вимушені звернутися до суду. Позивачі просять суд визнати за ними право власності на зазначену спадкову земельну ділянку, після смерті [PERSON], яка померла 23 лютого 2009 року. Позивачі подали до суду заяви, в яких вказали, що в позовні вимоги підтримують та просили суд розглядати справу без їхньої участі. Представник відповідача подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує та просив суд розглядати справу без його участі. Розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. По справі встановлено, що 23 лютого 2009 року померла [PERSON], що стверджено свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 140351 (а.с.10). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до якої входить земельна ділянка площею 0,065 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлових будівель та господарських споруд, яка розташована по вул. Коцюбинського, 36, в смт. Володарка, Київської області та належала померлій [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.02.2009 року (а.с.11). Позивачі [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є дітьми померлої [PERSON], що стверджено письмовими доказами (а.с.5-9), тож є спадкоємцем першої черги. Відповідно до довідок, виданих Держаним нотаріусом [PERSON], приватним нотаріусом [PERSON] та приватним нотаріусом [PERSON], спадкова справа після померлої 23 лютого 2009 року [PERSON] не заводилась. Позивачі фактично прийняли спадщину, вступивши у володіння та користування спадковим майном. Оформити спадщину у нотаріуса позивачі не змогли у звязку з тим, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 11.02.2009 року було втрачено, тож приватним нотаріусом [PERSON] позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно (а.с.12), тому позивачі змушені звернутись до суду. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1222 ч.1 ЦК України визначає спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, визнання представником відповідача предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вимоги позивача базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити.

Outcome: approved