Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

Позивачі звернулися з позовом до [PERSON], третя особа - Білгород-Дністровський РВ ДМС України в Одеській області про усунення перешкод та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому просить зобовязати [PERSON] усунути перешкоди у здійснені позивачами - [PERSON], [PERSON] права власності володіння, користування та розпорядження 20/100 частками житлового будинку № 47 по вул.. Першотравневій, у м. Білгород-Дністровському, Одеської області; визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням - 20/100 частками житлового будинку № 47 по вул.. Першотравневій, у м. Білгород-Дністровському, Одеської області. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити та пояснила, що після розірвання шлюбу відповідач у житловому будинку не проживає, а проживає у пристрой ці, яка знаходиться на території подвіря, його речі у будинку відсутні, за комунальні послуги не сплачує, створює умови, що перешкоджають у користуванні та розпорядженні майном . Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні з позовом не погодився та просив відмовити у повному обсязі та пояснив, що відповідач дійсно не проживає у будинку, його речі там відсутні, але він проживає у пристройці, яка розташована та території подвіря, оскільки позивачі в будинок його не допускають.. Представник третьої особи Білгород-Дністровського районного відділу ГУ ДМС України в Одеській області у судове засідання не зявився, надав суду заяву, згідно якої з позовом згоден, не заперечує проти його задоволення, просить справу розглянути у його відсутність. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, відповідно до договору міни від 22.08.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 2161, позивачам на праві спільної власності 20/100 частками житлового будинку № 47 по вул.. Першотравневій, у м. Білгород-Дністровському, Одеської області. Відповідно до рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.10.2012 року шлюб між сторонами було розірвано. Вказана частина житлового будинку зареєстрована за [PERSON] та [PERSON]в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25.01.2012 року, що підтверджується витягом № 32974271, реєстраційний номер 3401934 (а.с.9). У вказаній частині житлового будинку зареєстрований колишній чоловік [PERSON] [PERSON] За твердженням позивачів, на даний час відповідач [PERSON] у будинку не проживає, за комунальні послуги не сплачує, будь-які речі відповідача у житловому будинку відсутні. Відповідач зловживає спиртними напоями, внаслідок чого своїми діями створює перешкоди у здійснені прав власника позивачам, які не може вільно розпоряджатися будинком. Позивачка [PERSON] неодноразово зверталася до правоохоронних органів, щодо протиправних дій відповідача по відношенню до неї, що підтверджується повідомленнями, витягом з кримінального провадження № 12017160240002958, постановами про відмову у порушенні кримінальної справи від 15.09.2011 року, 19.12.2011 року, 25.01.2012 року, 22.02.2012 року, 23.03.2012 року. Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч.1 ст.3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 41 Конституції України закріплює право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися свою власністю. Відповідно до статей 316-317 Цивільного кодексу України право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежного від волі інших осіб. Власнику надається право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник вправі вимагати усунення будь-яких порушень своїх прав, навіть якщо вони не поєднані з позбавленням права володіння (ст.391 ЦК України). Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із статтею 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст.72 ЖК України). Відповідно до ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно із пунктом 11 Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року, суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї зазначеної позивачем підстави, передбаченої ст.71 або ст.107 ЖК України. Статтею 405 Цивільного кодексу України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Частиною 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. З даних положень вбачається, що судове рішення, яке набрало законної сили, є самостійною підставою для зняття з реєстрації. Положення Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не ставить місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації, а тому місцем проживання особи може бути будь-яке жиле приміщення, у якому особа проживає постійно або тимчасово, яке належить цій особі на праві власності або праві користування, що визнається власником жилого приміщення. Таким чином, як встановлено у судовому засіданні та не оспорювалось сторонами, відповідач [PERSON]І не проживає у спірному житловому будинку з 2012 року, будь-які речі відповідача у будинку відсутні, тобто цей факт у відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не підлягає доказуванню. Враховуючи вищевикладені обставини, норми чинного законодавства та той факт, що [PERSON] фактично не мешкає в житловому приміщенні, що розташоване за адресою: по вул.. Першотравневій, 47 у м. Білгород-Дністровському, Одеської області, суд дійшов до висновку, що вимоги [PERSON], [PERSON] до [PERSON], третя особа - Білгород-Дністровський РВ ДМС України в Одеській області про усунення перешкод та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є такими, що підлягають задоволенню

Outcome: approved