Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

Позивачка 10.07.2015 року звернулася з позовом, в якому просила виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS], без надання іншого житлового приміщення. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 20.12.2011 року відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом вона стала власником ? частини квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Станом на 10.07.2015 року у зазначеній квартирі ніхто не зареєстрований, проте, як вказує позивачка, вже декілька років проживає відповідач по справі - [PERSON], який зловживає алкогольними напоями, вчиняє сварки з сусідами, веде аморальний спосіб життя не бере участі в утриманні квартири та не сплачує комунальні платежі. 01.09.2015 року [PERSON] звернулася із заявою про зміну предмету позову, в якій просила усунути перешкоди у користуванні квартирою за адресою: [ADDRESS], шляхом вселення її до квартири та виселення з квартири відповідача. 10.12.2015 року до суду надійшла позовна заява від третьої особи з самостійними вимогами - [PERSON], відповідно до якої остання також просила усунути перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS], шляхом її вселення до квартири та виселення [PERSON], посилаючись на те, що вона є співвласником вказаної квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.12.2011 року. Також [PERSON] зазначала, що зареєстрованим у квартирі ніхто не значиться, проте вже декілька років проживає далекий родич їх померлої бабусі - [PERSON], який зловживає алкогольними напоями, вчиняє сварки з сусідами, веде аморальний спосіб життя не бере участі в утриманні квартири та не сплачує комунальні платежі. В судове засідання позивачка та третя особа з самостійними вимогами надали до суду заяви, в яких свої позовні вимоги підтримали у повному обсязі і просили їх задовольнити, а в разі відсутності відповідача проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового засідання, однак своїх заперечень, як і підтвердження поважності причин неявки до суду не надав, представника не направив. Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд, дослідивши письмові заяви позивачки та третьої особи з самостійними вимогами, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовів, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS], в рівних частках згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі свідоцтв про право на спадщину. Встановлено, що у квартирі [ADDRESS], згідно з даними довідки Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» ЖЕД № 903 ніхто не зареєстрований. Разом з тим, позивач та третя особа вказують на те, що вже декілька років у вказаній квартирі проживає далекий родич їх померлої бабусі - [PERSON], який зловживає алкогольними напоями, вчиняє сварки з сусідами, веде аморальний спосіб життя не бере участі в утриманні квартири та не сплачує комунальні платежі, на їх неодноразові намагання потрапити в спірну квартиру перешкоджає та добровільно звільнити її категорично відмовляється. Згідно зі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Виходячи з норм Конституції України, які гарантують права позивачки [PERSON] та третьої особи [PERSON] як власників вільно володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном, останні не можуть вільно здійснити їх реалізацію, оскільки відповідач [PERSON] не надає їм такої можливості та відмовляється надати доступ до квартири. Згідно з вимогами ст. 317, ч.3 ст.319. ч.1 ст.321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, яке є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з вимогами ст.358, ч.3 ст.319 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. В силу ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї. Позивач та третя особа, будучи співвласниками квартири, неодноразово намагались потрапити до вказаного приміщення, однак доступу до у добровільному порядку не отримали, оскільки відповідач відмовляється усунути ці обставини, чим порушує права та законні інтереси позивача та третьої особи, як власників квартири та не дає можливості на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись майном, яке належить їм на праві приватної власності. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки та вимоги третьої особи про усунення перешкод у користуванні квартирою за адресою: [ADDRESS], шляхом їх вселення до квартири та виселення з квартири [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Норми ст.ст. 57, 59 ЦПК України передбачають, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. При цьому обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2009 року передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Враховуючи викладене, відповідно до встановлених судом обставин, які відповідачем спростовані не були, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки та третьої особи, та вважає за необхідне усунути перешкоди у здійсненні прав власності на належне їм майно шляхом вселення [PERSON] та [PERSON] до квартири [ADDRESS], та виселення з вказаної квартири [PERSON] Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки суму сплаченого судового збору в розмірі 243,60 грн., та 487,20 грн. на користь третьої особи На підставі викладеного та

Outcome: approved