Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

Позивачі просять суд ухвалити рішення, згідно якому визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, яке розташоване за адресою: [ADDRESS], посилаючись на те, що по 1/2 частині житлового будинку за кожним із позивачів зареєстрований будинок, який знаходиться за вищевказаною адресою. Відповідач по справі - колишній чоловік [PERSON], шлюб з яким було розірвано 18.07.2011 року. Відповідач в їх будинку не проживає з травня 2011 року, переїхав проживати в [ADDRESS], участі в його обслуговуванні не приймає, особистих його речей в домоволодінні не має, отже відповідач втратив право користування житловим будинком. Відповідач не з'явився в судове засідання, про причини неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення. Позивачі в судове засідання не з'явилися, але до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, не заперечують проти заочного розгляду справи. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явився, але до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши надані докази, вважає, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] належить [PERSON] в ? частині на підставі свідоцтва на спадщину за законом від 19.08.1998 року та в ? частині належить [PERSON] на підставі свідоцтва на спадщину за законом від 08.11.2005 року. З довідки Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області від 02.12.2016 року за №02-15/2377 вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON]. [INFO]. Відповідно до листа Городянської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області від 22.12.2016 року за №276/02-12 вбачається, що [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS] Згідно копії Облікової картки об'єкту погосподарського обліку на 2011-2015 роки за указаною вище адресою зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON]. [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Згідно акту від 07 жовтня 2016 року, складеного депутатом Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області встановлено, що в даному домоволодінні [PERSON], [INFO] не проживає з травня 2011 року по теперішній час.. З заяв сусідів [PERSON] та [PERSON] вбачається, що [PERSON] з травня 2011 року за адресою: [ADDRESS] не проживає та його особистих речей не має. Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 ст.386 ЦК України власнику надається можливість звернення з позовом про вчинення певних дій для запобігання порушенню свого права власності, що може мати місце у майбутньому. Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Оскільки відповідач не проживає в будинку за указаною вище адресою з травня 2011 року, а знаходження відповідача на реєстрації в будинку, належному позивачам, перешкоджає здійсненню у повній мірі права розпорядження цим майном, позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд визнає відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Відповідно що вимог ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі зокрема: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 209 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду ухвалюється, оформлюється і підписується в нарадчій кімнаті суддею.

Outcome: approved