Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

позивачі звернулися до суду із позовом, в якому просять визнати недійсним договір дарування квартири [ADDRESS] від 27 березня 1998 року, укладений між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Свої вимоги мотивували тим, що відповідачка має намір продати подаровану їй квартиру, в якій вони донині проживають, іншого жита не мають і ця квартира має для них велику немайнову цінність. В судовому засіданні позивачі просили про задоволення позову. Позов обґрунтовували тим, що у зв'язку з погіршенням стосунків у них постійно виникають сварки з відповідачкою (рідною дочкою позивачки), яка погрожує їм продажем квартири. Через погіршений стан здоров'я та похилий вік просили визнати недійсним укладений договір дарування оскільки побоюються залишитися без житла. Відповідачка проти задоволення позову заперечила. З позивачами дійсно відбувся битовий конфлікт, що призвело до погіршення стосунків через сварку. Категорично заперечила намір продавати подаровану їй квартиру. Таких намірів ніколи не мала. Право позивачів на довічне проживання в квартирі не заперечує. Заслухавши сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Як убачається з матеріалів справи, 27 березня 1998 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування квартири [ADDRESS], який посвідчений приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1982. Відповідно до вказаного договору [PERSON], [PERSON], [PERSON] подарували, а [PERSON] прийняла у дар квартиру [ADDRESS]. [PERSON] є рідною дочкою [PERSON] Позивачі постійно приживають у вказаній квартирі. Протягом 2013 року між сторонами виник битовий конфлікт. Згідно з ч. 1 ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Відповідно до ч. 2 ст. 727 ЦК України дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування, якщо обдаровуваний створює загрозу безповоротної втрати дарунка, що має для дарувальника велику немайнову цінність. Згідно з ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язання довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. З пояснень в суді відповідачки встановлено, що вона не збирається продавати квартиру. Доказів протилежного суду не представлено. Пояснення позивачки не спростовано. Допитані в судовому засідання свідки [PERSON] та [PERSON] показали лише те, що між сторонами існують напружені стосунки через сварку та конфлікт. В той же час позивачами не надано суду доказів того, що відповідачка має реальні наміри продати квартиру, в якій вони проживають. Таким чином обставин, які б свідчили про реальну загрозу безповоротної втрати подарованої квартири, в суді не здобуто. Відтак, під час розгляду справи судом не встановлено підстав для розірвання договору дарування на вимогу дарувальника, передбачених ст. 727 ЦК України. Не встановлено в суді й підстав для визнання договору дарування недійсним, передбачених ЦК України 1963 року. Отже враховуючи викладене, порушених прав позивачів, які б підлягали захистові, в цій справі судом не виявлено, а тому підстав для задоволення позову суд не вбачає. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed