Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з даним позовом, в якому зазначили що вони є співвласниками житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння від 25 листопада 1988 року за реєстровим номером 2/497. В належному їм будинку зареєстрована відповідач, яка фактично там не проживає з жовтня 2014 року. Таким чином, позивачі є співвласниками зазначеного будинку, але своє право як власника вони не можуть реалізувати в повному обсязі у зв`язку з тим, що відповідач зареєстрована в їх будинку, і хоча відповідач є їх онукою, але не приймає участі в утриманні будинку, сплаті комунальних платежів і взагалі будинком не цікавиться. Онука на теперішній час проживає в Російській Федерації, в добровільному порядку прибути в України та пройти процедуру зняття з реєстрації за вказаною адресою наміру не має, тому позивачі вимушені звернутися до суду з даним позовом. Просять суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Позивачі в судове засідання не з`явилися, просили суд розглянути справу за їх відсутності. Відповідач в судове засідання\~\~не з`явилася, про дату, час місце розгляду справи була повідомлена належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до вимог ч.11\~ст.128 ЦПК України, про причини неявки відомостей не надходило. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надала. Представник третьої особи в судове засідання\~\~не з`явився, звернувся до суду з заявою в якій просив справу розглядати без його участі, заперечень не має. Суд, проаналізувавши матеріали справи в їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням осіб, поданим відповідно до\~ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених \~ЦПК України випадках. Згідно\~ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, згідно свідоцтва про право власності на домоволодіння від 25 листопада 1988 року, за реєстровим № 2/497, виданого виконавчим комітетом Станично-Луганської районної ради народних депутатів, позивачам [PERSON] та [PERSON] належить на праві приватної власності домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] . Технічний паспорт на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , виготовлений на ім`я позивачів [PERSON] та [PERSON] , як співвласників нерухомості. Довідкою № 771, виданою Валуйською сільською радою Станично-Луганського району Луганської області 25 лютого 2020 року, підтверджується, що відповідач [PERSON] , яка є онукою позивачів, дійсно зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов від 25 лютого 2020 року, складеного депутатом Валуйської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області Ольшевською Т.Ю. встановлено, що [PERSON] в будинку позивачів не проживає з жовтня 2014 року. Позивачі, звертаючись до суду, посилаються на те, що відповідач [PERSON] є членом їх сім`ї, та у зв`язку з тривалою відсутністю за адресою реєстрації, втратила право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] . Безпідставне перебування відповідача на реєстраційному обліку в будинку, на думку позивачів, свідчить про перешкоди у користуванні власністю та є підставою для визнання відповідача таким, що втратила право користування будинком. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України\~та ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до\~Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном. Згідно ст. 319\~ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Приписами ст. 383\~Цивільного кодексу України\~ та\~ ст. 150 ЖК України\~передбачено право власника використовувати житло для власного проживання членів сім`ї, інших осіб, та розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно до ч.1 ст. 321\~ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 ст. 391\~ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Нормами\~статті 405 ЦК України\~передбачається, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік. Під час судового розгляду встановлено, що відповідач є членом сім`ї позивача. Відповідач не проживає в будинку позивачів тривалий час, обов`язків щодо утримання будинку і сплати комунальних послуг не несе, і подальша реєстрація відповідача порушує права позивача, як власника будинку. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки у зазначеному випадку саме такий спосіб захисту дає можливість реального усунення порушення права власності. Приймаючи до уваги, що позивачами під час подачі позову судовий збір сплачено не було та водночас не було надано доказів щодо їх звільнення від його сплати у відповідності до Закону України «Про судовий збір», враховуючи, що позов задоволено, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача. На підставі\~вищевикладеного,\~

Outcome: approved