Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 23 січня 1997 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Стрийського міськвиконкому Львівської області, актовий запис №19. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] та стягнути в її користь з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що 23 січня 1997 року вона разом з відповідачем уклали шлюб, який зареєстрували в відділі реєстрації актів громадянського стану Стрийського міськвиконкому Львівської області, актовий запис №19. Від даного шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач зловживав спиртними напоями. У них з відповідачем різні характери, різні погляди на життя, через що між ними постійно виникали непорозуміння та сварки. Вона втратила до відповідача почуття поваги та кохання. Їхній шлюб остаточно розпався і зберегти його неможливо, а тому змушена була звернутись до суду із даним позовом. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала покликаючись на викладені в позовній заяві обставини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він проти розірвання шлюбу. За час наданий судом для примирення, вони не примирились. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони вступили в шлюб 23 січня 1997 року, який зареєстровано в відділі реєстрації актів громадянського стану Стрийського міськвиконкому Львівської області, про що складено відповідний запис №19 та видано свідоцтво про одруження І-СГ №000493. Від даного шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO]. З сторони проживають окремо один від одного та не ведуть спільного господарства. Згідно із\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 51 Конституції України та ч. 1 статті 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч.3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно із\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до\~ст. 112 СК України\~суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином, аналізуючи наведені докази, встановивши дійсні мотиви розлучення та зясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що в подальшому недоцільно надавати сторонам строк на примирення, оскільки не бачить можливості такого примирення між ними, цей строк не змінить відношення позивачки до шлюбу, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і недоцільним, суперечило б інтересам сторін, тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved