Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачки про визнання особи такою, що втратила право користуванням житловим приміщенням. На підставу своїх вимог посилаються на те, що вони є власником житлового будинку [ADDRESS] . У вказаному будинку зареєстрована відповідач, але фактично в ньому не проживає з 08 листопада 2018 року, будь яких відносин з власницею будинку відповідачка не підтримує, не є співвласником даного будинку, участі в оплаті комунальних послуг не приймає. Відповідачка добровільно знятися з реєстрації не бажає, чим порушує право позивачів на користування даним будинком. Посилаючись на вищевикладене, позивачі просять суд усунути перешкоди у користуванні майном шляхом визнання відповідачки особою, що втратила право користування житлом. Позивач [PERSON] до початку судового засідання подала заяву про те, що позовні вимоги підтримує, просить розглядати справу за відсутності позивача та представника, проти заочного розгляду справи не заперечує. Позивач [PERSON] до початку судового засідання подала заяву про те, що позовні вимоги підтримує, просить розглядати справу за відсутності позивача та представника, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач до судового засідання неодноразово не з`являлася, хоча про час і місце розгляду справи була завчасно та неодноразово повідомлена належним чином. Враховуючи положення ст. 280 ЦПК України, а також те, що відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подала, а також враховуючи те, що позивач не заперечувала проти заочного вирішення справи, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вивчивши докази надані по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачі: [PERSON] , [PERSON] є власниками житлового будинку за [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом №250 від 08.02.2018 року. Відповідно до технічного паспорта на житловий будинок по інвентаризаційній справі 98, будинок розміщений за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] . Згідно з витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі №50852494 від 08.02.2018, [PERSON] є спадкоємцем померлої [INFO] [PERSON] , спадковим майном є 1/2 частка житлового будинку розміщеного в [ADDRESS] . Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №113372787 від 08.02.2018, [PERSON] успадкувала 1/2 частку житлового будинку розміщеного в [ADDRESS] . Відповідно до довідки виданої виконкомом Папужинської сільської ради Тальнівського району, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до акту складеного в с. Папужинці Тальнівського району, [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] з 08.11.2018 року. Згідно зі ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки відповідач не мешкає в будинку [ADDRESS] з 08.11.2018 року, тобто понад встановлений законом строк, суд вважає, що є підстави для визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved