Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» (далі - ПАТ «Страхова компанія «Країна»), третя особа - [PERSON], про стягнення 27'931,69 грн. страхового відшкодування та 17'000 грн. моральної шкоди. Свої позовні вимоги мотивує тим, що її транспортному засобу було завдано механічних пошкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що трапилась 29 жовтня 2013 року (далі - ДТП), винуватцем якої, постановою Козівського районного суду Тернопільської області від 05 листопада 2013 року, визнано [PERSON] Цивільно-правова відповідальність останнього була застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Країна». Згідно звіту автотоварознавчого дослідження № 279/1, вартість матеріального збитку заподіяного її автомобілю внаслідок ДТП складає 27'931,69 грн. Неодноразові звернення до відповідача з проханням відшкодувати ці кошти результату не дали, що і змусило її звернутись до суду. Окрім цього позивачка зазначає, що ПАТ «Страхова компанія «Країна» заподіяло їй моральну шкоду котру вона оцінює в 17'000 грн. Остання полягає в незручностях спричинених пошкодженнями транспортного засобу, затратами часу на його відновлювальний ремонт, зміні звичного способу та ритму життя, негативних емоціях і сильних переживаннях. В процесі розгляду справи [PERSON] декілька раз уточняла позовні вимоги і в кінцевому випадку просила стягнути в її користь з ПАТ «Страхова компанія «Країна» 10'716,69 грн. матеріальної шкоди, а з [PERSON]: 24'000 грн. моральної шкоди; 500 грн. франшизи; 3'000 грн. витрачених на оплату праці адвоката; 500 грн. та 150 грн. затрат на послуги експерта по основному та додатковому договорах, а також витрати, спрямовані на повідомлення відповідача. В обґрунтування вказаного зазначає, що часнику страхового відшкодування, а саме 17'221 грн. ПАТ «Страхова компанія «Країна» їй перерахувало, а тому невідшкодованими залишились 10'716,69 грн. Що ж до [PERSON], то він, як винуватець ДТП, зобов'язаний відшкодувати їй усі інші витрати. У судовому засіданні позивачка та її представник - адвокат Петровець Л.Р., збільшені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з мотивів, викладених у позовній заяві та уточненнях до неї. [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково і вказав, що відшкодувати суму франшизи він згідний, а от щодо решти вимог заперечує, оскільки кошти на відновлення автомобіля [PERSON] отримала від ПАТ «Страхова компанія «Країна», окрім цього пошкодження її транспортного засобу дозволяли його експлуатувати, що вона успішно і робила. Представник ПАТ «Страхова компанія «Країна» у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив та вказав, що згідно звіту № 8093 від 14 січня 2014 року, складеного ТОВ «Експертум-Аве», в особі незалежного оцінювача Стрільця А.В., сума збитку, заподіяного позивачці в результаті пошкодження автомобіля складає 21'265,33 грн. Від цієї суми було відмінусовано 500 грн. франшизи та 3'544,22 грн., що складає розмір ПДВ. В результаті чого [PERSON] було виплачено 17'221,11 грн. Також позивачці було перераховано 799,25 грн. пені за прострочення виплати страхового відшкодування. Наданий позивачкою звіт про пошкодження її автомобіля до уваги брати не слід, оскільки вона не мала права самостійно обирати експерта для його складання, позаяк у строк, визначений ст. 34.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), відповідач здійснив огляд пошкодженого автомобіля та замовив проведення дослідження. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до переконання, що позов слід задовольнити частково з огляду на таке. Постановою Козівського районного суду Тернопільської області від 15 листопада 2013 року, [PERSON]., внаслідок порушення пунктів 2.3 (б), 13.1 Правил дорожнього руху України, визнано винним та притягнено до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного проступку, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, котре полягало в тому, що 29 жовтня 2013 року близько 10 год. 40 хв. він, керуючи транспортним засобом марки «ДАФ - 95 ХF 380», д.н.з. [NUMBER], прямуючи перехрестям вулиць Протасевича - Гайова - Об'їзна та буксируючись напівпричіп, д.н.з. [NUMBER], не стежив за дорожньою обстановкою, недотримався безпечної дистанції, допустив зіткнення з автомобілем «Хонда», д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON]. В результаті даної ДТП обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. Дані обставини, в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України, доказуванню не підлягають. Цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП була забезпечена у ПАТ «Страхова компанія «Країна», що стверджується фотокопією поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/5290654 від 25 липня 2013 року. Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. (ст. 3 Закону). Відповідно до частини 33.3 ст. 33 Закону, водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов'язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону. - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Згідно з вимогами частини 34.3 ст. 34 Закону якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Відповідно до частини 34.2 ст. 34 Закону, протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду зобов'язаний направити свого представника (працівника, рійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. На виконання зазначеної вимоги Закону відповідачем в присутності [PERSON] було оглянуто її пошкоджений транспортний засіб та складено відповідний акт від 29 жовтня 2013 року. Враховуючи, що представник відповідача у встановлений законом термін оглянув автомобіль [PERSON], у неї були відсутні правовід підстави для самостійного обрання аварійного комісара і замовлення звіт № 279/1 від 26 листопада 2013 року. Саме тому суд не бере його до уваги. Натомість, на замовлення СК «Країна», 14 січня 2014 року оцінювачем Стрілець А.В. було складено звіт для визначення вартості матеріального збитку завданого позивачці внаслідок пошкодження її автомобіля і встановлено, що такі витати складатимуть 21'265,33 грн. з ПДВ і 17'721,11 грн. - без ПДВ. Тобто розмір ПДВ становить 3'544,22 (21'265,33 - 17'721,11 = 3'544,22) грн. Саме на цю суму коштів ПАТ «Страхова компанія «Країна» безпідставно заменшила страхове відшкодування [PERSON], чим порушила її права. Таке порушене право позивачки слід захистити шляхом стягнення з страховика вказаної суми коштів. Також при виплаті страхового відшкодування страховик утримав франшизу, котра згідно зазначеного вище договору страхування складає 500 грн. Дійсно, підпунктом 2 пункту 12.1 ст 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Статтею 1166 ЦК України закріплює принцип повного відшкодування заподіяної майнової шкоди. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Отож позивачці слід відшкодувати 500 грн. котрі вона недотримала при виплаті страхового відшкодування ПАТ «Страхова компанія «Країна» і компенсувати їх слід винуватцю ДТП, тобто [PERSON] Згідно з ремонтною калькуляцією 30451, котра додається до звіту № 8093 від 14 січня 2014 року, при оцінці пошкоджень автомобіля позивачки, експертом визначено, що заміні підлягає ряд запчастин. Враховуючи, що суд прийшов до переконання про необхідність компенсації [PERSON] її вартості, останні слід передати ПАТ «Страхова компанія «Країна». Отож, судом встановлено, що позивачці дійсно була заподіяна матеріальна шкода, що супроводжувалась моральними стражданнями, а тому в її користь слід стягнути моральну шкоду. В силу вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до роз'яснень, даних у пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної немайнової шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазначав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення). Зокрема враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, ступінь і зниження престижу, ділової репутації. При визначенні суми моральної шкоди, суд бере до уваги те, що позивачка належним чином не підтвердила доказово грошового об'єму в який вона оцінює свої моральні страждання, незручностей, спричинених пошкодженнями транспортного засобу, затрат часу на його відновлювальний ремонт, зміни звичного способу та ритму життя, негативних емоцій і сильних переживань, а лише декларативно зазначила суму, тому, виходячи з принципів розумності і справедливості суд вважає, що у даній частині позовні вимоги також підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення з [PERSON] в користь [PERSON], моральної шкоди в розмірі 4'000 грн. Окрім цього, адвокат Петровець Л.Р. надавала правову допомогу позивачці, про що свідчить відповідний ордер, виданий Тернопільською обласною колегією адвокатів від 14 липня 2014 року. За ці послуги [PERSON] оплатила правознавцю 3'000 грн., що засвідчує квитанція від 16 червня 2014 року. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. (ч. 1 ст. 79 ЦПК України) У свою чергу, в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Отож з [PERSON] в користь [PERSON] слід стягнути 2'000 грн., витрачених нею на правову допомогу адвоката. Також до стягнення підлягають документально підтверджені поштові витрати в сумі 59,99 грн. (фіскальний чек № 8670 від 10 листопада 2014 року). В силу вимог ч. 2 ст. 88 ЦПК України з ПАТ «Страхова компанія «Країна» та з [PERSON] в користь позивачки підлягає до стягнення по 243,6 грн. судового збору. Вимоги позивачки про відшкодування їх оплати праці експерта до задоволення не підлягають, оскільки наданий ним звіт № 279/1 від 26 листопада 2013 року залишений судом поза увагою.

Outcome: partial