Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-08 00:00:00

Позивачі звернулися в суд із позовом, який уточнили, і в якому просили визнати [PERSON], 1966 р.н. таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Свої вимоги мотивували тим, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 17 липня 2004 року посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 433, вони, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS]. Даний договір купівлі-продажу квартири зареєстрований в Коломийському МБТІ 15 жовтня 2004 року номер запису 3814 в книзі 28. Згідно довідки КП «Житлоінфоцентр» від 27 листопада 2014 року № 1816 підтверджено, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], 1963р.н., [PERSON], 1997 р.н., [PERSON], 1990 р.н. та [PERSON], 1966 р.н. Однак, [PERSON] з моменту реєстрації в квартирі [ADDRESS] не проживає. [PERSON] вже тривалий час не турбується за спірне житло, не несе ніяких витрат по оплаті за житлово-комунальні послуги, оскільки не проживає в квартирі [ADDRESS]. Наведене свідчить, що відповідач втратив будь-який інтерес до спірного житла. Так як відповідач не проживає у спірній квартирі і не виконує обов»язків пов»язаних з утриманням житла, оплатою за житлово-комунальні послуги, але значиться в ньому зареєстрованим, вони змушені нести всі витрати по утриманню квартири власними коштами. Все це поставило їх в скрутне матеріальне становище. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] з моменту його реєстрації, то він може бути визнаним таким, що втратив право на користування квартирою. Позивач [PERSON] просила позовні вимоги задовольнити, та пояснила, що вона прописала відповідача у квартирі яка належить їй та її дітям, оскільки йому це було потрібно для працевлаштування. Однак він у їхній квартирі ніколи не проживав. Десь пів року тому вона зателефонувала і попросила щоби він знявся з реєстрації, він пообіцяв що зробить це, однак до цього часу з реєстрації не знявся, а його телефон не відповідає. Допускає що він виїхав у Луганськ. Позивачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали та пояснили, що вони відповідача жодного разу не бачили. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно з невідомих для суду причин хоча про час та місце розгляду справи належним чином був повідомлений в порядку передбаченому законодавством. Свідок [PERSON] пояснив, що він проживає неподалік з позивачами, часто буває у них вдома, відповідача він знає але той не проживав і не проживає у позивачів. Свідок [PERSON] пояснив, що він знає відповідача оскільки ходив разом з ним до однієї церкви, останній раз його бачив близько 6 років назад. Де зараз той проживає йому невідомо. У позивачів відповідач ніколи не проживав і не проживає на даний час. Заслухавши пояснення позивачів, свідків дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовну заяву слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Встановлено, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] придбали квартиру [ADDRESS] в рівних частках, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 17 липня 2004 року, який посвідчений приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований у реєстрі за № 433. Згідно витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно Коломийського МБТІ за № 5079853 від 15.10.2004 року, за № 5079762 від 15.10.2004 року та за № 5079932 від 15.10.2004 року право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частках по 1/3 за кожним. Згідно довідки абонентного відділу «Житлоінфоцентр» № 1816 від 27.11.2014 року в квартирі [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON], 1963р.н., [PERSON], 1997 р.н., [PERSON], 1990 р.н. та [PERSON], 1966 р.н. Згідно будинкової книги для прописки громадян, що проживають у квартирі [ADDRESS], крім позивачів з 25.01.2005 року зареєстрований [PERSON], [INFO] Свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що відповідач [PERSON] у квартирі [ADDRESS] ніколи не проживав та не проживає. Наведені докази вказують на те, що відповідач не проживає у квартирі [ADDRESS], яка належить позивачам, тривалий час, значно більше шестимісячного строку передбаченого ст. 71 ЖК України та більше одного року передбаченого ч.2 ст. 405 ЦК України, а тому є підстави для визнання його таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS]. На підставі наведеного, ст.ст. 71, 72 ЖК України,

Outcome: approved