Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з позовною заявою до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 30 липня 2013 року померла їх бабуся [PERSON] За життя [PERSON] склала заповіт на користь свого сина, а їх батька [PERSON]. [PERSON] прийняв спадщину за заповітом після смерті матері, однак свідоцтво про спадщину не отримав. 27.10.2015 [PERSON] помер. Після смерті батька [PERSON] спадкоємцями першої черги є діти спадкодавця [PERSON], [PERSON] та батько спадкодавця [PERSON]. При зверненні позивачів до приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу з проханням видати свідоцтво про право власності на спадкове майно [PERSON], отримали постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії через відсутність правовстановлюючого документу на земельну ділянку. У звязку з тим, що приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу [PERSON] не може видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, позивачі звернулися з даним позовом до суду та просять визнати за ними право приватної власності на 1/3 за кожним на спадкове майно [PERSON], а саме: земельну ділянку, площею 6,64 га, в межах згідно з планом, що розташована на території Нечаївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області, кадастровий номер 3522883800:02:000:0066, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що на підставі Державного Акту IV-КР № 031471 належала [PERSON], яка померла 30.07.2013. Позивач 1 [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, не заперечувала щодо винесення заочного рішення по справі. Представник позивача 2 [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, не заперечував щодо винесення заочного рішення по справі. Відповідач, відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. З усної згоди позивача, представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши докази, якими обгрунтовуються позовні вимоги, заслухавши пояснення позивача, представника, приходить до висновку про задоволення позову як обгрунтованого доказами. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Як визначено у ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Позивачі надали суду належні докази: копію свідоцтва про смерть спадкодавця [PERSON], який помер 27 жовтня 2015 року; копії свідоцтв про народження [PERSON] та [PERSON], згідно яких батьком позивачів зазначено [PERSON]; копії свідоцтв про шлюб згідно яких позивачі після укладення шлюбів змінили прізвище з «Гурова» на «Полікута» та «Нетребенко»; копії постанов про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу [PERSON] від 12.11.2016 виданих [PERSON] та [PERSON]; Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 02.11.2016 згідно якого [PERSON] народився [INFO] його батьками зазначено [PERSON], [PERSON]; Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку згідно якого [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 6,64га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.9-24). Відповідно до постанов про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу від 12 листопада 2016 року позивачам було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на земельну ділянку в зв»язку з відсутністю в них правовстановлюючого документу. Після смерті [PERSON], яка померла 30 липня 2013 року, спадщину після якої прийняв [PERSON], яка складалась з земельної ділянки площею 6,64 га, в межах згідно з планом, що розташована на території Нечаївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області, кадастровий номер 522883800:02:000:0066, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що на підставі Державного Акту IV-КР № 031471 належала [PERSON], але не оформив свої спадкові права у встановленому законом порядку. Позивачі є спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON], але в них відсутній правовстановлюючий документ на зазначене спадкове майно. Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судовому практику в справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Аналогічна думка викладена в роз'ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року « Про судову практику у справах про спадкування» - у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Ст.1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності. Відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до ст.125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельну ділянку; виготовлення технічної документації на земельну ділянку; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акту на право власності на земельну ділянку; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст.1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п.1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК. Відповідно до ст.67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину. Відповідно до ч.1 ст.1298 ЦК свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку. Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, встановлюється належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. З матеріалів справи слідує, що позивачі, здійснили дії, які необхідні для набуття права власності на спадкове майно (земельну ділянку) після смерті [PERSON], тому їх позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Судові витрати сплачені позивачами при подачі позову до суду.

Outcome: approved