Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

Позивачі звернулися з позовом мотивуючи тим, що 27 лютого 2012 року померла їх матір [PERSON], яка була зареєстрована в [INFO]. За вказаною адресою зареєстрований і проживає з 1993 року відповідач. Після смерті матері, залишилося спадкове май у вигляді земельної ділянки, що розташована на території Луганської сільської ради, Петрівського району, Кіровоградської області, яку їм необхідно прийняти по праву спадкування. Про смерть матері вони не знали, так як не могли встановити точного місця її знаходження, а тому до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не зверталися. В липні 2015 року через Луганську сільську раду, Петрівського району, Кіровоградської області вони дізналися, що їх матір [PERSON] померла 27 лютого 2012 року, перебуваючи в будинку для пристарілих в с. Біляївці, Олександрійського району, Кіровоградської області. Відразу коли вони дізналися про смерть матері, то відразу звернулися з заявами до Петрівської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області. Постановою державного нотаріуса Петрівської районної державної нотаріальної контори від 15 серпня 2015 року їм відмовлено у видачі про право на спадщину за Законом, так як вони пропустили шестимісячний строк для прийняття спадщини, після смерті матері, а тому просять визнати причину пропуску поважною та встановити їм додатковий строк для прийняття спадщини. Позивачі та їх представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали, мотивуючи це тим, що у позивачів відсутні поважні причини для встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, що залишилася після смерті [PERSON] Представник Луганської сільської ради в судове засідання не зявився, але звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, щодо задоволення позову не заперечує. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, дійшов наступних висновків. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 27 лютого 2012 року померла [PERSON], після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки, що розташована на території Луганської сільської ради, Петрівського району, Кіровоградської області. [PERSON] з 27 липня 2001 року по день смерті 27 лютого 2012 року перебувала на повному державному утриманні у Біляєвському психоневрологічному інтернаті, що знаходиться за адресою: с. Біляївка, Олександрійського району, Кіровоградської області, вулиця Лісова, буд. 1. Згідно довідки нотаріуса (а.с.22), після смерті [PERSON] заяву про прийняття спадщини подав [PERSON]. Постановою державного нотаріуса Петрівської державної нотаріальної контори від 15 серпня 2015 року позивачам відмовлено у видачі свідотства про право на спадщину за законом в звязку з тим, що на протязі шестимісячного строку вони не подавали заяву в нотаріальну контору про прийняття спадщини (а.с.9). Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Згідно ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У відповідності з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Позивачі пропущений ними строк звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, обґрунтовують тим, що про смерть спадкодавця вони дізналися у липні 2015 року, так як не знали де перебувала їх матір. Суд вважає, що дана причина не повязана з обєктивними, непереборними істотними труднощами для спадкоємців на вчинення цих дій. Крім того позивачами не надано доказів, що [PERSON], яка померла 27 лютого 2012 року, що підтверджується свідотство про смерть (а.с.53), являється їх матірю, так як у свідотстві про народження позивача [PERSON] у графі мати записана [PERSON] (а.с.16), а у свідотстві про народження позивача [PERSON] у графі мати записана [PERSON] (а.с.10) Вимоги про встановлення факту родинних відносин позивачі та їх представник в судовому засіданні не заявляли, а також не надали суду відповідне рішення суду про встановлення факту родинних відносин між позивачами та померлою [PERSON]. Таким чином у позивачів в даний час відсутнє право спадкування після смерті [PERSON]. Згідно ч. 3\~ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1\~ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до\~ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених\~ст. 61 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з наведеного суд вважає, що в задоволенні позовних вимог позивачам необхідно відмовити.

Outcome: dismissed