Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

Позивачі в червні 2015 р. звернулися з позовом до Подільського районного суду м. Києва, в якому просили стягнути на користь [PERSON] з відповідача шкоду, заподіяну анваслідок ДТП з вини водія відповідача [PERSON], в розмірі 40116,99 грн. за відновлювальний ремонт автомобіля, 1200 грн. за оплату дослідження вартості матеріального збитку, 285,00грн. за доставку транспортного засобу на станцію техобслуговування, 2000,00 грн. за оплату правової допомоги, та 10 000,00 грн. моральної шкоди (з яких 7000,00 грн. на користь позивача [PERSON], 3000,00 грн. на користь [PERSON].). За клопотанням представника позивачів ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 26.02.2016 р. провадження по справі в частині вимог [PERSON] про стягнення на його користь з КП «Київпастранс» 40116,99 грн. відшкодування відновлювального ремонту автомобіля, 1200,00 грн. за дослідження по визначенню вартості матеріального збитку, стягнення моральної шкоди в розмірі 7000,00 грн. із заявлених вцілому 10000,00 грн. закрито на підставі п. 3 ч. 1 ст. 205 ЦПК України. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] з урахуванням уточнень позовних вимог просила суд стягнути з КП «Київпастранс» на користь [PERSON] матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок ДТП в розмірі 40116,99 грн., витрати за проведення дослідження по вартості матеріального збитку в сумі 1200,00 грн., 7000,00 грн. моральної шкоди, а також на користь [PERSON] стягнути витрати за послуги евакуатора автомобіля в сумі 285,00 грн., 2000,00 грн. за оплату правової допомоги та 3000,00 грн. в якості відшкодування моральної шкоди. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала. Пояснила, що вони з чоловіком та дитиною знаходились в припаркованому автомобілі, за кермом перебував чоловік [PERSON] , після чого відчули удар від наїзду тролейбуса. Моральну шкоду обґрунтувала тим, що вона знаходилась в автомобілі разом зі своїм чоловіком, зазнала душевного хвилювання, недавно в них народилося немовлятко, і у позивачки внаслідок ДТП припинилась лактація. Також в результаті транспортної події її чоловік став знервований і це призвело до розладу стосунків в сім»ї, вони перестали виїзджати з міста на відпочином, оскільки автомобіль був евакуйований на станцію техобслуговування, всі ці емоційні страждання оцінили в 1000,00 грн. Моральну шкоду розподілили таким чином : на користь позивачки 7000,00 грн., а на користь позивача 3000,00 грн. Представник відповідача Магратій Я.В. в судовому засіданні у задоволенні позову просила відмовити. Вважає моральну шкоду взагалі недоведеною. 3-тя особа [PERSON], який працює водієм в КП «Київпастранс» визнав свою вину у ДТП, пояснив, що під час руху тролейбусу його відволік пасажир, і він здійснив зіткнення з автомобілем. Проти моральної шкоди заперечував. Суд, заслухавши позивача, представника позивачів, представника відповідача, третю особу, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, приходить до наступних висновків. Позивачу [PERSON] на праві власності належить автомобіль марки «SUBARU TRIBECA», 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 85). Судом встановлено, що 10.04.2015 р. близько 18-30 год. водій [PERSON] керуючи транспортним засобом - тролейбусом К-12, д.н. [NUMBER], по вул. Драйзера, 42, в м. Києві, не був уважний, не дотримався безпечного інтервалу до припаркованого автомобіля «SUBARU TRIBECA», д.н.з. [NUMBER], яким керував водій [PERSON], що призвело до зіткнення та пошкодження транспортних засобів. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно постанови Деснянського районного суду м. Києва від 06.05.2015 р. визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП [PERSON] та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу (а.с. 7). Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] працює у відокремленому підрозділі КП «Київпастранс» - Куренівському тролейбусному ремонтно-експлуатаційному депо на посаді водія тролейбуса. У відповідності до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок доведеності відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Тобто цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини. Оскільки в процесі розгляду справи зазначена презумпція представником відповідача не спростована, заперечення спростовуються доказами, що містяться в матеріалах справи, то це є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача (відповідача по справі) у завданні шкоди. Згідно звіту ТОВ «ЕАК «Довіра» про визначення вартості матеріального збитку №11479 від 30.04.2015 р. вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу «SUBARU TRIBECA», д.н.з. [NUMBER], станом на 30.04.2015 р. складає 40116,99 грн. (а.с. 58-67). Враховуючи викладене на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню матеріальна шкода, заподіяна внаслідок ДТП в розмірі 40116,99 грн. Також, задоволенню підлягають вимоги щодо стягнення витрат на користь [PERSON] за проведення автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку від 30.04.2015 р. в розмірі 1200,00 грн., квитанція про сплату якої надана в судовому засіданні (№11479 від 21.04.2015 р.). Між тим, вимога позивача [PERSON] про стягнення з відповідача витрат на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП в розмірі 285,00 грн. не підлягає задоволенню, оскільки надана представником позивача квитанція (а.с. 11) не може бути належним доказом фактично понесених позивачем витрат на цю суму, у зв'язку з тим, що в ній відсутній конкретний вид транспортних послуг, відносно якого транспортного засобу надано транспортні послуги, дата транспортування автомобіля, не зазначено особу, якій надано безпосередньо послуги. Тобто згідно ст.60 ЦПК України дана обставина не доведена. Вимога щодо стягнення 2000,00 грн. за оплату правової допомоги також не доведена, не підтверджено сплату гонорару за отримання правової допомоги (чи є в наявності акт приймання-передачі виконаних послуг, і чи є прибутковий касовий ордер або квитанція). А тому позивачу [PERSON] у його вимогах про стягнення 285,00 грн. та 2000,00 грн. суд відмовляє. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями,чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім, випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п. 9 Постанови Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 р. розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Позивачами не надано жодних належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 58-59 ЦПК України на підтвердження характеру та обсягу фізичних та душевних страждань, яких вони зазнали внаслідок пошкодження транспортного засобу, вимушені зміни у їх життєвих стосунках ( що раніше дуже часто виїжджали на відпочинок за місто, а потім перестали) та зусилля, необхідних для відновлення попереднього стану, не надано меддокументації щодо припинення лактації у позивачки внаслідок ДТП при годуванні дитини у віці одного року. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. А тому, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн. (на користь [PERSON] в сумі 7000,00 грн. та на користь [PERSON] в розмірі 3000,00 грн.) не доведені та не підлягають задоволенню. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Стороною позивача були [PERSON] та [PERSON] ( подружжя), втім, позов задоволено частково, і вимоги задоволені на користь [PERSON], тому саме на її користь підлягають відшкодуванню понесені та документально підтверджені вимоги позивача про стягнення судового збору у сумі 413,17 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому на права відповідача на чию користь сплачувати судовий збір це не впливає. На підставі викладеного,

Outcome: partial