Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить: стягнути з [PERSON] на свою користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі ? частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до досягнення сином віку повноліття; стягнути з відповідача понесені витрати за надання їй юридичної допомоги при зверненні до суду, згідно квитанції. На обґрунтування позову зазначила, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 10 червня 2006 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось і 20 листопада 2013 року рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська шлюб між ними було розірвано. Вони мешкають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть та не мають загального бюджету. При розірванні шлюбу вона вважала, що відповідач у добровільному порядку буде надавати допомогу на утримання дитини, але її сподівання виявилися марними, тому вона бажає, щоб з відповідача стягувались аліменти у встановленому законом порядку. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позов визнає. Виходячи з наведеного, суд вважає, що відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України рішення у справі можливо постановити у судовому засіданні без участі сторін. Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 10 червня 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб /а.с.7/. Мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження /а.с.8/. 20 листопада 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 20.11.2013 року /а.с.9/. В заявленому позові позивачка стверджує, що син знаходиться на її утриманні, матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає. Відповідач не надав заперечень проти позову та будь-яких доказів на їх підтвердження. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей;непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.. 184 цього Кодексу. Згідно ст. 183 ч. 1 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки визнання позову у повному обсязі відповідачем [PERSON] не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, на підставі ч. 4 ст. 174 ЦПК України, суд вважає за необхідне задовольнити позов у повному обсязі та стягувати аліменти у розмірі, зазначеному у позовних вимогах.

Outcome: approved