Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд із цим позовом. Просить визнати за нею право власності на спадкове майно. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 3 червня 2001 року помер її батько [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина. Позивачка є спадкоємцем його майна за законом, але не може оформити своїх спадкових прав через відсутність у неї оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно (житловий будинок), що належало батькові. Позивачка в судове засідання не зявилася, подала суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач явку свого повноважного представника суду не забезпечив, направив суду заяву, в якій просить слухати справу у відсутності представника, проти позову не заперечив. Третя особа відділ у Буському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області явку свого представника до суду не забезпечила, надала заяву про слухання справи у відсутності представника, у вирішенні справи покликається на рішення суду. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали та зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-СГ № 195660, виданого 5 червня 2001 року Топорівською сільською радою Буського району Львівської області, [PERSON] помер 3 червня 2001 року. Спадкове майно, що залишилось після смерті спадкодавця [PERSON] складається із будинковолодіння, що знаходиться в с. Топорів по вул. Топорів № 10, що підтверджується свідоцтвом про право власності на будівлі, виданого 19.09.1996 року на підставі рішення виконкому сільради № 33 від 11.07.1996 року, копія якого мається в матеріалах справи. Із довідки № 1761 від 26.12.2017 року, виданої Топорівською сільською радою Буського району Львівської області вбачається, що житловий будинок в с. Топорів, вул. Надрічна,4 Буського району Львівської області рахується за [PERSON]. Відповідно до довідки, виданою цією ж сільською радою за №211 від 05.02.2018 року вбачається, що поштова адреса індивідуального житлового будинку по вул. Надрічна,10 с. Топорів змінено на поштову адресу: вулиця Надрічна,4 села Топорів Буського району Львівської області. З копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого ОКП ЛОР БТІ та ЕО від 18.01.2010 року убачається, що такий складений на житловий будинок № 4 по вул. Надрічна в с. Топорів Буського району Львівської області. Із свідоцтва про народження серії ІІ-АВ № 343042, виданого 14.04.1971 року Топорівською сільською радою Буського району Львівської області вбачається, що [PERSON] був батьком [PERSON]. З копії наявного у матеріалах справи заповіту, посвідченого секретарем Топорівської сільської ради Буського району Львівської області23.04.2001 року вбачається, що [PERSON] заповів все своє майно [PERSON], яка від своїх спадкових прав на спірний житловий будинок відмовилася, що підтверджується відповідною заявою від 28.07.2017 року, яка знаходиться в матеріалах справи. За таких обставин, в судовому засіданні є достовірно встановлено, що спірний житловий будинок належав померлому [PERSON], побудований на законних підставах, перебував у його володінні та користуванні, а останній на законних підставах був зареєстрований в цьому будинку та проживав в ньому до дня смерті. Проте, позивачка не може вирішити нотаріально питання про спадкування вказаного житлового будинку через відсутність оригіналу правовстановлюючого документа, яким би посвідчувалося право спадкодавця на це майно. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за заповітом. У відповідності до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкодавцеві з моменту відкриття спадщини. За змістом ст. 549 ЦК УРСР 1963 року діями, які свідчать про прийняття спадщини є такі, якщо спадкоємець фактично вступив в управління спадковим майном та якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини в шестимісячний термін. Поряд з цим за п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами України справ про спадкування № 4 від 24.06.1983 року презюмується про те, що якщо позивач у шестимісячний строк вступив у управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права власності на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку для прийняття спадщини. З огляду на те, що позивачка є спадкоємцем за законом, те що за життя спадкодавець належним чином не зареєстрував своє право власності, відповідач позовні вимоги визнає, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, підстав для неприйняття визнання позову відповідачем судом не встановлено. Відтак, суд приходить до переконання, що позов є підставним та підлягає до задоволення. Ураховуючи викладене, на підставі ст.ст. 524, 525, 526, 527, 529, 548, 549, 550 ЦК УРСР 1963 року, ст.ст.4-5,10,\~12,\~76-80,\~89,\~259,\~263-265,\~268 ЦПК України, суд,--

Outcome: approved