Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з позовом до відповідача про стягнення завдатку та додаткової суми в розмірі завдатку. Свої позовні вимоги обґрунтовували тим, що у серпні 2011 року уклали з відповідачем попередній договір, згідно з яким відповідач зобов'язувався на умовах, зазначених в цьому договорі у строк не пізніше 31.10.2011 року продати їм земельну ділянку під забудову площею 0,0600 га та розташований на цій земельній ділянці об'єкт незавершеного будівництва. На підтвердження дійсних намірів купити земельну ділянку та об'єкт незавершеного будівництва ними було передано відповідачу грошові кошти в сумі 39850 грн., що в еквіваленті становить 6000 доларів США, які ними розцінюються як завдаток. В подальшому відповідач відмовився виконувати попередній договір та повернути завдаток, а земельну ділянку та об'єкт незавершеного будівництва продав. Просили стягнути з відповідача солідарно 39850 грн. завдатку та 39850 грн. додаткової суми в розмірі завдатку, а разом 79700 грн. та судові витрати. Позивачі у судовому засіданні свій позов підтримали в повному розмірі, просили стягнути з відповідача солідарно 39850 грн. завдатку та 39850 грн. додаткової суми в розмірі завдатку, а разом 79700 грн. та судові витрати. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечив проти позову і пояснив, що він дійсно 22 серпня 2011 року уклав з відповідачем попередній договір, згідно з яким зобов'язувався на умовах, зазначених в цьому договорі у строк не пізніше 31.10.2011 року продати їм земельну ділянку під забудову площею 0,0600 га та розташований на цій земельній ділянці об'єкт незавершеного будівництва. На підтвердження укладення договору йому було передано 5000 доларів США як завдаток. Він не відмовлявся від укладення договору купівлі-продажу, в нього були наявні всі передбачені законом на це документи, він в належний строк з'явився для укладення цього договору, а також неодноразово звертався до позивача з пропозицією укласти договір купівлі-продажу в подальшому. Проте через особисті причини позивач відмовився від укладення договору купівлі-продажу, оскільки на його квартиру, грошові кошти від продажі якої мали бути використані на оплату за договором, була накладена заборона відчуження. За домовленістю між позивачами та відповідачем було вирішено, що у двохмісячний термін позивач вирішить проблему з забороною відчуження належної йому квартири, здійснить її переоформлення та тоді буде здійснене оформлення договору купівлі-продажу земельної ділянки та об'єкта незавершеного будівництва. На підтвердження даної домовленості йому було передано 6000 доларів США як аванс. У кінці травня 2013 року, після спливу більш ніж одного року і шести місяців очікування, втративши надію на укладення договору, враховуючи відсутність коштів та зупинку будівництва його будинку відповідач продав земельну ділянку та об'єкт незавершеного будівництва. Згідно з спільною домовленістю позивачів та відповідача сума в розмірі 6000 доларів США мала бути повернута позивачу, а сума 5000 доларів США залишитися відповідачу як компенсація за втрачену вигоду, витрачений час та кошти для підготовки документів. В подальшому сума в розмірі 6000 доларів США була повернута позивачу, про що той написав розписку, де зазначив що ніяких претензій фінансового та матеріального характеру в нього немає. Заперечував проти стягнення з нього судових витрат. Суд, вислухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступних підстав. Як було встановлено в судовому засіданні та як, видно із матеріалів справи 22 серпня 2011 р. позивачі та відповідач уклали попередній договір, згідно з яким відповідач зобов'язувався на умовах, зазначених в цьому договорі у строк не пізніше 31.10.2011 року продати їм земельну ділянку під забудову площею 0,0600 га, яка знаходиться в [ADDRESS], та розташований на цій земельній ділянці об'єкт незавершеного будівництва, а позивачі зобов'язувалися купити дану земельну ділянку та оплатити її. На виконання досягнутої між сторонами домовленості про укладення договору купівлі-продажу позивачі передали відповідачу 6000 доларів США, що підтверджується копією попереднього договору (а.с.5), які відповідно до вимог ст. 570 ЦК України слід вважати авансом, оскільки договір купівлі-продажу земельної ділянки та об'єкту незавершеного будівництва між сторонами укладений не був. Сторонами також визнається та обставина, що в подальшому позивачами була передана відповідачу сума в розмірі 6000 доларів США як завдаток. Судом було встановлено, що відповідачем було повернуто позивачу суму в розмірі 6000 доларів США, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою (а.с.43) та не заперечується сторонами. Також в розписці позивачем було вказано, що більше ніяких претензій фінансового та матеріального характеру в нього до відповідача немає. Враховуючи те, що домовленість сторін щодо купівлі земельної ділянки площею 0,0600 га та розташованого на цій земельній ділянці об'єкту незавершеного будівництва, не були виконані саме з вини позивача, який відмовився від укладення такого договору, суд вважає, що завдаток повинен залишитися у відповідача, з урахуванням вимог діючого законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 657 Цивільного кодексу України договір купівлі-продажу земельної ділянки або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно із ч. 1, 3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Згідно норм абз. 1 ч. 1 ст. 571 ЦК України, якщо порушення зобов'язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. В силу ст. 88 ЦПК України судові витрати на користь позивача присудженню з відповідача не підлягають. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачів є безпідставними та необґрунтованими, а тому такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 570, 571 ЦК України та

Outcome: dismissed