Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] 18 серпня 2014 року звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, який уточнили в поданій до суду 22 серпня 2014 року заяві. Посилалися на те, що [INFO] року померла [PERSON], а [INFO] року помер [PERSON], після смерті яких відкрилася спадщина. Вказували, що є спадкоємцями майна померлих, у встановленому законом порядку прийняли спадщину, отримали свідоцтва про право на спадщину на відповідні частини домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS], але позбавлені можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на відповідні частки земельних ділянок, оскільки померлі за життя не здійснили державну реєстрацію права власності. Просили суд визнати за кожним із них право власності на 1/2 частку земельних ділянок площею 0,05 га (500 кв.м.) з цільовим призначенням для ведення садівництва, та площею 0,1 га (1000 кв.м.) з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташовані за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування після померлого [PERSON] та померлої [PERSON]. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача повністю підтримали уточнені позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в поданих до суду заявах. Представники відповідачів в судове засідання не з'явилися. Суд, заслухавши пояснення осіб, які приймають участь в розгляді справи, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина. Відповідно до ст.ст. 1222, 1223, 1261 ЦК України спадкоємці визначаються за законом і за заповітом, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом в першу чергу мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив, та батьки. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений Другою полтавською державною нотаріальною конторою 05 грудня 2003 року, за яким все належне їй майно заповіла онучці [PERSON]. Позивач [PERSON] є спадкоємцем майна померлої [INFO] року [PERSON] за заповітом. Судом встановлено, що після померлої [PERSON] [PERSON] полтавською державною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа, позивач [PERSON], будучи спадкоємцем майна померлої [PERSON] за заповітом, у встановленому законом порядку звернулася до Другої полтавської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва по право на спадщину. 03 квітня 2014 року позивачу [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Спадщина, на яку видане свідоцтво, складається з 1/2 частини домоволодіння в [ADDRESS]. Також встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина. Позивач [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та в силу норм ст. ст. 1222, 1223, 1261 ЦК України є спадкоємцем майна померлого [INFO] року [PERSON]. Після померлого [PERSON] [PERSON] полтавською державною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа. Позивач [PERSON], будучи спадкоємцем майна померлого [PERSON] за законом, у встановленому законом порядку звернулася до Другої полтавської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва по право на спадщину. 03 квітня 2014 року позивачу [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Спадщина, на яку видане свідоцтво складається з 1/2 частини домоволодіння в [ADDRESS]. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як встановлено судом, рішенням Київської районної в м. Полтаві ради від 29 серпня 2012 року передано в спільну сумісну власність [PERSON] та [PERSON] із земель садибної забудови земельні ділянки по [ADDRESS] площею: 1000 кв.м. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; 500 кв.м. для ведення садівництва. Зазначеним земельним ділянкам відповідно до витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку присвоєні кадастрові номери, відповідно: № 5310136400:09:003:0377 та № 5310136400:09:003:0378. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відсутність державної реєстрації права власності на земельні ділянки за померлими [PERSON] та [PERSON] обмежує право позивачів [PERSON] та [PERSON] на отримання у встановленому законом порядку свідоцтва на право власності на спадкове майно. Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що порушене право позивачів [PERSON] та [PERSON] підлягає захисту. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Згідно зі ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Тому суд вважає за необхідне визначити частки співвласників у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 1000 кв.м. з кадастровим номером № 5310136400:09:003:0377, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, а також на земельну ділянку площею 500 кв.м. з кадастровим номером № 5310136400:09:003:0378, цільове призначення для ведення садівництва в розмірі по 1/2 частки. При вирішенні позовних вимог [PERSON] та [PERSON] суд виходить з того, що відповідачами у справах щодо визнання права власності на спадкове майно є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Такою територіальною громадою є саме Полтавська міська рада як орган місцевого самоврядування. З цих підстав позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Тому суд, обираючи спосіб захисту порушеного права, вважає за необхідне визнати за кожним з позивачів право власності на 1/2 частку земельних ділянок площею 0,05 га (500 кв.м.) з цільовим призначенням для ведення садівництва, та площею 0,1 га (1000 кв.м.) з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташовані за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування після померлого [PERSON] та померлої [PERSON]. В задоволенні позовних вимог до Другої полтавської державної нотаріальної контори слід відмовити, оскільки нотаріальна контора не є належним відповідачем в справі.

Outcome: partial