Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з позовом до відповідачів про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП. Позов мотивовано тим, що 16 серпня 2018 року за результатами розгляду кримінального провадження №12018070050000606 у справі №309/1859/18, провадження\~ № 1-кп/309/393/18 відносно [PERSON] , [INFO] , проголошено вирок, яким його визнано винуватим у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Вказаним вироком, що набрав законної сили, засудженому [PERSON] призначено покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік. На підставі ст.75 КК України, [PERSON] звільнено від відбування основного покарання з випробовуванням та покладено на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації. Під час розгляду кримінального провадження №12018070050000606 потерпілими у справі, було визнано [PERSON] , 1988 р.н. та [PERSON] , 1962 р.н. Позивачі [PERSON] та [PERSON] свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що внаслідок вчинення з боку [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України загинув малолітній син позивачки [PERSON] та внук позивачки [PERSON] [PERSON] , [INFO] . Внаслідок чого їм спричинено матеріальні та моральні збитки. З наведених у позовній заяві обставин вбачається, що внаслідок ДТП, яка сталася 11.05.2018 року в м. Хуст по вул. Небесної Сотні\~ в м. Хуст з участю відповідача [PERSON] , позивачка [PERSON] отримала тілесні ушкодження середнього\~ ступеню тяжкості, а її малолітній син [PERSON] , [INFO] , отримав тяжкі\~ тілесні ушкодження,Ю від яких помер дорогою до Хустської районної лікарні. Під час даної пригоди [PERSON] керував транспортним засобом марки «Урал», державний номерний знак [NUMBER] , власником якого є ДП «Хустське лісове дослідне господарство», і перебував у трудових відносинах з цим підприємством, працюючи водієм вказаного транспортного засобу. В свою чергу, «ДП «Хустське лісове дослідницьке господарство» мало укладену угоду\~ добровільного страхування із страховою компанією ПРАТ«СК «Український страховий стандарт» для страхового відшкодування після настання страхового випадку та виплати грошової премії стороні, якій спричинено матеріальні та моральні збитки від настання страхового випадку, який настав стосовно позивачів\~ - [PERSON] та [PERSON] . Ліміт відшкодування\~ матеріальної, моральної шкоди, витрат на поховання та суми утримання непрацездатних осіб за Полісом №AM-0234165 від 01/07/2017 року, ) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, складає 200000 тисяч гривень, за шкоду заподіяну майну 100000 гривень. Внаслідок вище вказаної ДТП наступила смерть малолітнього [PERSON] , [INFO] та спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості [PERSON] , що потягли за собою тривалий розлад здоров`я більш як 11 днів, і призвели до матеріальних збитків за період лікування та перебування у стаціонарному відділенні лікувального закладу, витрат на придбання медичних препаратів, тимчасову втрату працездатності, та призвели до важких моральних страждань з настанням смерті малолітнього сина та внука позивачів - [PERSON] , 2016 р.н. Позивачі в своєму позові зазначають, що після завершення розгляду кримінального провадження щодо [PERSON] їм не відшкодовано моральну та шкоду, завдану загибеллю дитини, за винятком часткової виплати відповідачем - ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» позивачці [PERSON] грошової суми в розмірі 44 676 гривень страхового відшкодування після настання страхового випадку, та виплати грошової премії як стороні відповідно до Полісу №AM 0234165 від 01/07/2017 року із посиланням на Акт\~ № 9172 від 19.03.2019 р. Беручи до уваги наведені обставини у справі та надані докази, позивачі просили відшкодувати спричинені їм усі матеріальні та моральні збитки внаслідок вчинення кримінального правопорушення та настанням страхового випадку, що потягло за собою заподіяння тілесних ушкоджень позивачці [PERSON] та смерті людини малолітнього [PERSON] . Позивач [PERSON] оцінила завдану її матеріальну шкоду за даним позовом в розмірі 479 612 гривень та спільно з позивачкою [PERSON] оцінили моральну шкоду в розмірі 410 000 гривень. Завдану матеріальну шкоду в розмірі 479 612 (чотириста сімдесят дев`ять тисяч шістсот дванадцять) гривень просили стягнути в солідарному порядку, а саме з кожного з відповідачів - [PERSON] та Державного підприємства «Хустське лісове дослідне господарство» на користь [PERSON] , як матеріальну шкоду по 162 144 (сто шістдесят дві тисячі сто сорок чотири) гривень, із розрахунку статистичних даних середньої заробітної плати на Закарпатті (за інформацією Головного управління\~ статистики\~ у Закарпатській області, у листопаді 2017 року середня\~ номінальна зарплата\~ одного штатного працівника за повідомленням\~ Головного управління статистики\~ у Закарпатської області\~ zaholovok.com.ua) - становила 6756 гривень за один місяць, із початку настання ДТП - з 11 травня 2018 року (дня страхового випадку, настання смерті людини, спричинення тілесних ушкоджень) до 25 травня 2020 року (дата звернення до суду із зазначеним позовом), потерпілою [PERSON] , на 24 місяці втрачено працездатність ( розрахунок: 6756 - середня зарплата за один місяць множиться на 24 період непрацездатності у місяцях, що дає розмір середнього заробітку втраченого через непрацездатність\~ в сумі 162 144 гривні. Завдану моральну шкоду просили стягнути на користь [PERSON] , через настання ДТП 11.05.2018 року, внаслідок якої наступила смерть малолітнього [PERSON] , [INFO] , та спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості [PERSON] , що потягли за собою тривалий розлад здоров`я. Такі наслідки\~ призвели до матеріальних збитків за період лікування та перебуванні у стаціонарному відділенні лікувального закладу, витрат на придбання медичних препаратів, тимчасову втрату працездатності та до важких моральних страждання з настанням смерті малолітнього сина та внука позивачів - [PERSON] , 2016 р.н. Просили стягнути в солідарному порядку, а саме з кожного з відповідачів - [PERSON] та Державного підприємства «Хустське лісове дослідне господарство» на користь [PERSON] моральну шкоду по 100 000 гривень. Крім цього, позивачка [PERSON] просила стягнути з відповідача - ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт», після настання страхового випадку та часткової виплати грошової премії як стороні, відповідно до Полісу №AM 0234165 від 01/07/2017 року, матеріальну та моральну шкоду в розмірі 155324 гривні. Позивачка [PERSON] також просила суд стягнути на її користь в солідарному порядку, а саме: з кожного з відповідачів - [PERSON] та Державного підприємства «Хустське лісове дослідне господарство» моральну шкоду по 70 000 гривень, завдану їй внаслідок загибелі під час ДТП її єдиного онука [PERSON] , 2016 р.н., з яким вона проживала однією сім`єю. Крім цього, позивачка [PERSON] просила стягнути з відповідача - ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт», після настання страхового випадку як стороні відповідно до Полісу №AM 0234165 від 01/07/2017 року, моральну шкоду в розмірі 70 000 гривень. В ході судового розгляду даної справи позивачі [PERSON] , [PERSON] та їхній адвокат Білас Л.В. заявлені позовні вимоги підтримали і на підставі наданих до справи письмових доказів, які доводять обґрунтованість і правомірність заявлених вимог, просили задовольнити позов у повному обсязі.\~ В подальшому позивачами та їхнім адвокатом подано до суду письмову заяву про завершення розгляду даної справи без їхньої участі, у зв`язку із оголошенням перерви для підготовки до судових дебатів. З врахуванням того, що по справі усі сторони та їх представники надавали пояснення з дослідженням доказів, дебати у справу подані ними у письмовому вигляді, просили суд розглянути справу у їхній відсутності, задовольнивши позов повністю в межах зазначених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] під час розгляду даної справи надавав пояснення, в яких вказував, що вироком Хустського районного суду від 16.08.2018 року його визнано винуватим у вчиненні ДТП, яка сталася 11.05.2018 року в м. Хуст по вул. Небесної Сотні, під час якої\~ позивачка [PERSON] отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, а її малолітній син [PERSON] , [INFO] , отримав тяжкі тілесні пошкодження, від яких помер. Під час досудового розслідування та розгляду кримінального провадження в суді з потерпілими спілкувався постійно син відповідача [PERSON] , який допомагав збирати кошти та передавав їх сім`ї потерпілих з метою відшкодування їм завданої шкоди, однак ніяких розписок ні він, ні його сии від потерпілих не вимагав і ставився з розумінням до трагедії, яка сталася у їхній родині з його вини. Під час винесення вироку потерпілі також просили не призначати йому суворого покарання і не заявляли до нього ніякого позову. На даний час він оформив пенсію, і після ДТП на посаді водія більше не працював. Він розуміє свою провину, тому прийме рішення суду і буде його виконувати по мірі своєї можливості. На завершення розгляду справи відповідач [PERSON] не з`явився і жодних письмових клопотань у судові дебати не подавав. Представник відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт», який діє за дорученням - Андрієнко Ю.А., під час підготовчого судового засідання у даній справі надіслала до Хустського районного суду письмове пояснення на позовну заяву [PERSON] та [PERSON] . У своїх поясненнях представник відповідача заперечувала позовні вимоги повністю, зазначивши, що вимоги позивачів [PERSON] та [PERSON] щодо ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» є необґрунтованими та безпідставними, оскільки страхова компанія здійснила виплату страхового відшкодування позивачці [PERSON] . Така виплата позивачці проведена в розмірі 44 676 гривень страхового відшкодування після настання страхового випадку та виплати грошової премії як стороні відповідно до Полісу №AM/0234165 від 27.06.2017 року із посиланням на Акт № 9172 від 19.03.2019 року. Інші докази, що додавалися позивачкою до заяви на відшкодування майнової шкоди через їхню неналежність не могли бути покладені до відшкодування за рахунок Договору обов`язкового страхування. Також у поясненні представник відповідача просила взяти до уваги обставини, що стосуються відсутності належного правового обґрунтування вимог позивачів про стягнення моральної шкоди та відшкодування матеріальної шкоди пов`язаної з втратою тимчасової працездатності\~ позивачки [PERSON] . Просила суд взяти до уваги наведені в поясненні обґрунтування, та ухвалити рішення про відмову в задоволенні позовних вимог щодо ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт». В судове засідання для розгляду даної справи представник відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» Супрун Т.В. подала письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача з врахуванням наявних матеріалів та обставин наведених у його поясненнях на позовну заяву. Під час судового розгляду справи представники відповідача Державного підприємства «Хустське лісове дослідне господарство» Федурця С.П та Фраткіна Т.Ф. позовні вимоги не визнали, вказуючи на їх безпідставність та необґрунтованість, з посиланням на правове обґрунтування, та докази наведені у відзиві на позов, що поданий відповідачем до матеріалів справи. Крім цього, ДП «Хустське лісове дослідне господарство» до суду надіслало у письмовій формі судові дебати по даній справі, з викладеними правовими позиціями у судовій практиці з розгляду даної категорії цивільних справ, де вказує на відсутність правового обґрунтування вимог позивачів, та просить суд відмовити в задоволенні позову що стосується позовних вимог до ДП «Хустське лісове дослідне господарство». В судове засідання для розгляду даної справи представник відповідача ДП «Хустське лісове дослідне господарство» Федурця С.П. подала письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача, з врахуванням наявних матеріалів та поданих ними письмових дебатів. З врахуванням наведеного, та у відповідності до порядку, визначеного ст. 223 ч.3, ст. 247 ч.2 ЦПК України, суд вважає за можливе завершити розгляд справи у відсутності сторін та їхніх представників без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. З`ясувавши обставини справи, оцінивши надані пояснення сторін у справі, та дослідивши додані до позовної заяви письмові докази, пояснення на позовну заяву, поданий відзив на позов, з врахуванням обставин, зазначених у письмових судових дебатах, наданих до суду сторонами по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Виходячи з встановлених в судовому засіданні обставин по справі вбачається, що такі вимоги позивачів є доведеними частково лише в частині пред`явленого позову про стягнення з відповідачів [PERSON] та\~ ДП «Хустське лісове дослідне господарство» моральної шкоди, та частково в частині стягнення страхового відшкодування з ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» на користь позивачки [PERSON] , виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 16 серпня 2018 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами протягом одного року. На підставі ст.75 КК України [PERSON] від призначеного покарання звільнений із встановленням іспитового строку на один рік, з покладеними на нього обов`язками на підставі ст. 76 КК України. Вказаний вирок суду набрав законної сили 17 вересня 2018 року. При розгляді кримінального провадження щодо [PERSON] в суді потерпілими у справі згідно вироку суду були визнані позивачі [PERSON] та [PERSON] , однак під час розгляду кримінального провадження ними позов не заявлявся. Даним вироком суду встановлено, що [PERSON] 11.05.2018 року, керуючи транспортним засобом марки «Урал», державні номерні знаки якого [NUMBER] ,\~ власником якого є ДП «Хустське лісове дослідне господарство», вчинив ДТП, внаслідок якої [PERSON] отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, а її малолітній син [PERSON] , [INFO] , отримав\~ тяжкі\~ тілесні ушкодження, від яких помер дорогою до Хустської\~ районної лікарні. Відповідно до положень, визначених ч.6 ст.82 ЦПК України, наявність вище вказаного вироку суду є підставо для звільнення позивачів від доказування обставин щодо доведення причетності [PERSON] до заподіяної їм шкоди внаслідок ДТП. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як ствердили позивачі у своїй позовній заяві, поясненнях, наданих в у судовому засіданні, та вимогах вказаних у письмових дебатах, внаслідок ДТП, у вчинені якої вина [PERSON] є доведеною, їм заподіяно моральну шкоду, розмір якої вони визначили, виходячи перенесених моральних та фізичних страждань через загибель малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , який був єдиним сином для позивачки [PERSON] та єдиним онуком для позивачки [PERSON] , що стало непоправною, незрівнянною втратою для їхньої родини, так як вони проживають спільно однією сім`єю. Крім цього, позивачка [PERSON] заявила про завдану моральну шкоду, яку отримала внаслідок заподіяних їй тілесних ушкоджень середньої тяжкості під час ДТП з вини відповідача [PERSON] , що потягло за собою перенесений фізичний біль, порушення життєвого укладу сім`ї. При вирішенні питання про визначення розміру грошового відшкодування моральної шкоди, суд, залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілої особи або позбавлення її можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, визначає розмір відшкодування з врахуванням вимоги розумності і справедливості. При вирішенні питання про стягнення моральної шкоди на користь позивачів [PERSON] та [PERSON] , суд виходить з положень визначених ст.1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями, чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини Відповідно до вимог ст.1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням, або утриманням транспортних засобів, механізмів тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою яка володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, яким створюється підвищена небезпека. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що саме [PERSON] 11.05.2018 року, керуючи транспортним засобом марки «Урал», державні номерні знаки якого [NUMBER] , власником якого є ДП «Хустське лісове дослідне господарство», вчинив ДТП внаслідок якої [PERSON] отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, а її малолітній син [PERSON] , [INFO] , отримав\~ тяжкі\~ тілесні ушкодження від яких помер дорогою до Хустської районної лікарні. Вина у вчиненні даної ДТП є доведена і він притягнутий до кримінальної відповідальності за вчинене правопорушення. На момент вчинення злочину [PERSON] перебував у трудових відносинах з ДП «Хустське лісове дослідне господарство», працюючи водієм цього автомобіля і виконував свої трудові обов`язки\~ під час ДТП. Відповідальність [PERSON] була застрахована на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між власником транспортного засобу ДП «Хустське лісове дослідне господарство» та ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт». Дана обставина підтверджена полісом №АК/6205381 від 27 червня 2017 року, про обов`язкове страхування цивільно-страхової відповідальності, за яким при настанні страхового випадку страхова компанія зобов`язується здійснити виплату страхового відшкодування, зокрема, за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю потерпілого та його майну, у сумі нанесених збитків, але не більше встановленого в договорі ліміту страхової суми: 200 000 грн. - за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю; 100 000 грн. - за шкоду, заподіяну майну. Тому суд вважає за необхідне, на підставі положень визначених у ст. 1172 ЦК України\~ покласти на ДП «Хустське лісове дослідне господарство» як юридичну особу відповідальність з відшкодування шкоди, яка була завдана під час виконання трудових обов`язків, з вини його працівника [PERSON] позивачам [PERSON] та [PERSON] . За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог позивачів в частині стягнення моральної шкоди на їхню користь солідарно з відповідача [PERSON] . Тому в задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди з [PERSON] на користь [PERSON] в розмірі 100 000 грн. та на користь [PERSON] в розмірі 70 000 грн. слід відмовити. Виходячи з обставин справи та беручи до уваги докази, встановлені в судовому засіданні, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги позивачів про відшкодування їм моральної шкоди, пов`язаної з ДТП, внаслідок якої позивачі перенесли моральні переживання та страждання від втрати малолітньої дитини, були вимушені докладати зусиль на подолання змін у життєвих стосунках. Крім цього, позивачка [PERSON] перенесла фізичний біль, отримала тілесні ушкодження, що також змусило її докладала додаткових вимушених зусиль на подолання змін у життєвих стосунках через необхідність лікування, яке стало наслідком вказаної пригоди. З обставин даної справи вбачається, що така вина відповідача [PERSON] у заподіянні моральної шкоди позивачам, внаслідок його неправомірних дій є очевидною та доведеною в судовому засіданні, а тому суд дійшов до висновку про обґрунтованість та законність вимог позивачів про відшкодування їм моральної шкоди. При цьому слід зауважити, що вказуючи розмір спричиненої моральної шкоди, позивачам не обґрунтовано з яких міркувань вони\~ виходили при визначенні її розміру. Виходячи з доказів, встановлених в ході розгляду справи, беручи до уваги реальний майновий стан відповідача, а також, виходячи із засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що вимога позивачів в частині стягнення моральної шкоди з ДП «Хустське лісове дослідне господарство» на користь [PERSON] в розмірі 100 000 грн. та на користь [PERSON] в розмірі 70 000 грн. підлягає до часткового задоволення. Однією з позовних вимог [PERSON] є вимога про солідарне стягнення з [PERSON] та ДП «Хустське лісове дослідне господарство» матеріальної шкоди завданої злочином в розмірі 479 612 гривень. При цьому, позивачка визначила розмір стягнення матеріальної шкоди з вказаних відповідачів в розмірі по 162 144 гривні. Таку суму позивачка обґрунтовує, посилаючись на тимчасову втрату працездатності протягом 24 місяців, а саме із початку настання ДТП - з 11 травня 2018 року (дня страхового випадку, настання смерті людини, спричинення тілесних ушкоджень) до 25 травня 2020 року (дата звернення до суду із зазначеним позовом). Розрахунок такої суми позивачка зробила з посиланням на статистичні дані про середню заробітну плату на [PERSON] (за інформацією Головного управління\~ статистики у Закарпатській області, у листопаді 2017 року - середня номінальна зарплата\~ одного штатного працівника за повідомленням Головного управління статистики у Закарпатської області zaholovok.com.ua), яка складала розмір 6756 гривень за один місяць. Однак, позивачкою на підтвердження обставин, якими вона обґрунтовує свої вимоги про тривалу втрату працездатності надано лише довідку з травмпункту Хустської районної лікарні від 11.05.2018 року, про встановлений діагноз у [PERSON] , 1989 р.н. мешканки [ADDRESS] , у вигляді закритих переломів: зовнішньої щиколотки справа без зміщення, акроміального кінця лівої ключиці без зміщення, сьомого ребра зліва, та проведено дезінфікацію із накладенням гіпсової лангети на 4 тижні. Згідно запису лікаря, громадянка [PERSON] від госпіталізації у лікувальному закладі відмовилася. Під час розгляду справи у судовому засіданні позивачка не надала інших доказів на підтвердження обставин щодо втрати тимчасової працездатності, проведення тривалого лікування у стаціонарному відділенні медичного закладу або ж амбулаторно та розмір витрат на таке лікування. При цьому, суд звертає увагу про відсутність будь-яких доказів у вигляді висновків судово-медичних експертиз або медико-соціальної експертної комісії про встановлення у позивачки втрати працездатності. Статтею 1166 ЦК України також визначені підстави відшкодування майнової шкоди, особою яка її завдала. Однак, виходячи з встановлених по справі в судовому засіданні доказів, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивачки [PERSON] про солідарне стягнення з [PERSON] та ДП «Хустське лісове дослідне господарство» матеріальної шкоди завданої злочином. Таким чином, суд, оцінивши в сукупності добуті в судовому засіданні докази, вважає необхідним в задоволенні позовних вимог [PERSON] в частині солідарного стягнення з [PERSON] та ДП «Хустське лісове дослідне господарство» матеріальної шкоди завданої тимчасовою втратою працездатності відмовити, оскільки позовні вимоги позивача у цій частині в судовому засіданні не доведені. У даній справі позивачі [PERSON] та [PERSON] також заявили позовні вимоги до ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» про стягнення на їхню користь як\~ потерпілих, при настанні страхового випадку на момент ДТП 11.05.2018 року, моральної шкоди, витрат на поховання та суми утримання непрацездатних осіб за Полісом №AM/0234165 від 01/07/2017 року. А саме, позивачка [PERSON] просила стягнути з відповідача - ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт», після настання страхового випадку та часткової виплати грошової премії як стороні відповідно до Полісу №AM 0234165 від 01/07/2017 року матеріальну та моральну шкоду в розмірі 155324 гривні. Позивачка [PERSON] також просила стягнути з відповідача - ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт», після настання страхового випадку, як стороні відповідно до Полісу №AM 0234165 від 01/07/2017 року моральну шкоду в розмірі 70 000 гривень. Вказані вимоги позивачі мотивують тим, що відповідачем ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» на підставі\~ вище зазначеного Полісу було здійснено частково, виплату потерпілій [PERSON] в розмірі 44 676 гривень моральної шкоди страхового відшкодування після настання страхового випадку, як представнику потерпілого [PERSON] , якому спричинено смерть. А позивачці [PERSON] як потерпілій за даним Полісом відповідач жодних виплат відшкодування шкоди не проводив. Позивачі посилалися на те, що ліміт відшкодування матеріальної, моральної шкоди, витрат на поховання та суми утримання непрацездатних осіб за Полісом №AM-0234165 від 01/07/2017 року, на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю, складає 200000 тисяч гривень, за шкоду заподіяну майну 100000 гривень. Вирішуючи питання вище вказаних позовних вимог [PERSON] та [PERSON] до ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт», суд звертає увагу на те, що договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, щодо експлуатації т/з марки «Урал 375» д.н. з. [NUMBER] за Полісом №АК/6205381 укладений між ДП «Хустське лісове дослідне господарство» та ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» 27 червня 2017 року, а не 01.07.2017 року як помилково зазначають позивачі у своїй позовній заяві. Позивачкою до справи надано виписку з платежу відділення №284/06 АБ «УКРГАЗБАНК» м. Хуст від 02.12.2019 року, яким стверджено, що ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» частково провело виплату потерпілій [PERSON] в розмірі 44 676 гривень моральної шкоди страхового відшкодування після\~\~ настання страхового випадку, а саме загибеллю її малолітнього сина [PERSON] . Даючи оцінку поясненням наданим до справи представником ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт», в якому останній просив відмовити в задоволенні позовних через їх необґрунтованість та безпідставність, суд виходив із наступних правових підстав. У статті першій ЗУ «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до ст. 979 ЦК України\~ За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з частиною першою статті 10 ЗУ «Про страхування» страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем. Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Статтею 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За таких обставин, відшкодування шкоди особою, яка завдала шкоду, можливе лише за умови, що згідно із ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18), покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження №14-316цс18) вказано, що у разі якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Виходячи з наведеного, позовну вимогу [PERSON] про стягнення на її користь грошової суми за шкоду завдану життю з ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» слід задовольнити з врахуванням суми задоволених вимог позивачки про стягнення з ДП «Хустське лісове дослідне господарство» моральної шкоди, в межах ліміту відшкодування потерпілій за шкоду заподіяну життю і здоров`ю, встановленого Полісом №AM-0234165 від 27 червня 2017 року, та з врахуванням уже виплаченої суми 44 676 гривень за шкоду, завдану життю. При цьому, суд вважає недоведеною вимогу позивачки [PERSON] про стягнення на її користь з ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» шкоди завданої її здоров`ю, що потягло за собою тимчасову втрату працездатності внаслідок настання страхового випадку ДТП 11.05.2018 року. На підтвердження своїх вимог у цій частині позивачкою [PERSON] надано лише довідку з травмпункту Хустської районної лікарні від 11.05.2018 року, яка містить інформацію про її відмову від госпіталізації при наданні їй первинної медичної допомоги у зв`язку з ДТП 11.05.2018 року. Інших доказів на підтвердження обставин щодо втрати тимчасової працездатності, проведення тривалого лікування у стаціонарному відділенні медичного закладу або ж амбулаторно та розмір витрат на таке лікування позивачкою не надано, що дає суду підстави відмовити в задоволенні вказаної вимоги. Також судом дано оцінку письмовим доказам, наданим до справи позивачкою [PERSON] про витрати пов`язані з похованням дитини, а саме договору-замовленню №129, укладеному між [PERSON] та Міським комунальним підприємством «Бюро ритуальних послуг» на організацію та проведення поховання на суму 2891.00 (дві тисячі вісімсот дев`яносто одну) гривню, товарному чеку від 28.10.2018 року на суму 12150 грн. на придбання надгробного мармурового пам`ятника для встановлення на могилі похованої дитини через п/п Медєш, церковний магазин « [INFO] », та рахунку № [NUMBER] від 13.05.2018 року на суму 18700.00 грн. за послуги з проведення поминального обіду в день поховання дитини у п/п [PERSON] . Загальна сума витрат, які просить стягнути позивачка складає 33741 гривню. Надані позивачкою докази на підтвердження даних витрат на поховання дитини суд вважає допустимими, їх слід взяти до уваги, виходячи із положень, визначених ст.3 ЦПК України щодо загальних засад цивільного законодавства про справедливість, добросовісність та розумність. Оскільки сам факт проведення поховання дитини після ДТП на міському кладовищі з проведенням відповідного обряду, що завершився поминальною панахидою та влаштування надгробного пам`ятника на могилі дитини є беззаперечним фактом. Місце поховання дитини на кладовищі із встановленим надгробним пам`ятником існує на день розгляду справи в суді, цей факт в судовому засіданні визнали та не спростували сторони судового провадження. Суд також зважує на те, що Полісом №AM-0234165 від » 27 червня 2017 року ліміт відшкодування на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю складає 200000 тисяч гривень, за шкоду заподіяну майну 100000 гривень. Виходячи із встановлених обставин, суд вважає за можливе вимоги [PERSON] про стягнення витрат понесених на поховання дитини задовольнити, стягнувши загальну суму витрат на її користь з ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» в розмірі 33741 грн. витрат позивачки понесених на поховання дитини. У даній справі позивачка [PERSON] також заявила позовні вимоги до ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» про стягнення на її користь як\~ потерпілої, при настанні страхового випадку на момент ДТП 11.05.2018 року, моральну шкоду в розмірі 70 000 гривень. Однак, під час розгляду справи, виходячи з наданих позивачкою доказів та обґрунтувань, судом не встановлено доказів та підстав для задоволення такої вимоги. З матеріалів справи встановлено, що після настання страхового випадку ДТП, яка сталася 11.05.2018 року, мати дитини - [PERSON] зверталася до ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» і заявою на виплату страхового відшкодування у зв`язку із смертю малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Підставою на таке звернення слугував Поліс №AM-0234165 від 27 червня 2017 року, з лімітом відшкодування на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю в розмірі 200000 тисяч гривень, за шкоду заподіяну майну в розмірі 100000 гривень. Страховиком - ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» проведено одноразову виплату відшкодування у зв`язку із смертю малолітнього [PERSON] на користь його матері в розмірі 44 676 гривень. Під час врегулювання страхового відшкодування внаслідок ДТП від 11.05.2018 року [PERSON] як потерпіла особа не заявляла до страховика про наявні у неї права на рівні з матір`ю загиблої дитини - [PERSON] , претендувати на частку у відшкодуванні за шкоду заподіяну життю її онука. При цьому мати дитини\~ [PERSON] також не заявляла про які-небудь обставини щодо розподілу обов`язків з [PERSON] пов`язаних з опікунством над малолітнім [PERSON] . З огляду на встановлене, суд вважає необґрунтованими та недоведеними вимоги [PERSON] в частини стягнення моральної шкоди в розмірі 70000 грн. з відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт», що є підставою для відмови у задоволенні вказаної позовної вимоги. Крім цього, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів - ДП «Хустське лісове дослідне господарство» та ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» слід стягнути на користь держави судовий збір виходячи із суми частково задоволених позовних вимог. Враховуючи наведене та

Outcome: partial