Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до Приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області [PERSON] про визнання незаконною та скасування постанови приватного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Посилалися на те, що недієздатна [PERSON], [INFO] хворіє на глибоку розумову відсталість. Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 22.01.2015 року [PERSON] було визнано недієздатною та в подальшому передано опіку над нею [PERSON] У звязку з зазначеним в її інтересах діє мати [PERSON] На підставі розпорядження органу приватизації від 12.05.2004 року квартира №4, що по вул. Авангардній, 8-А була передана у спільну сумісну власність [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] В подальшому, рішенням Виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 25.08.2016 року №526/15 було надано згоду на укладення договору на припинення права на аліменти на малолітню [PERSON], [INFO] у звязку з передачею їй права власності на частину квартири №4 будинку №8-а, що по вул.Авангардній м. Чернівці. Також Виконавчим комітетом Чернівецької міської ради було надано згоду на укладення договору про виділ часток у вказаній квартирі, при цьому зазначено, що інтереси малолітніх дітей та недієздатної [PERSON], які зареєстровані за даною адресою не порушуються. Крім того, позивачі вказували на те, що загальна сума заборгованості боржника [PERSON] по сплаті аліментів становить 69847 грн. 46 коп. З метою погашення суми заборгованості по сплаті аліментів з боржником та припинення права на аліменти між [PERSON] та [PERSON] було досягнуто домовленості про те, що останній відмовляється від своєї частки у спільній сумісній власності на дану квартиру. Для реалізації цієї домовленості 20.04.2017 року приватному нотаріусу [PERSON] було подано заяву від [PERSON], [PERSON], яка діє від свого імені та від імені і в інтересах недієздатної доньки [PERSON], неповнолітньої доньки [PERSON], яка діє за згодою своїх представників батьків та [PERSON] з приводу посвідчення договору про визначення часток у квартирі, належній їм на праві спільної сумісної власності. Проте, постановою приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області [PERSON] від 24.04.2017 року було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки вона суперечить вимогам закону. Із вказаною постановою позивачі не погоджуються, оскільки [PERSON] не мала наміру укласти з підопічною договір, в результаті вчинення якого її частка у праві спільної сумісної власності зменшилась б. Навпаки, метою звернення до нотаріуса було посвідчення договору про припинення права на аліменти на двох дітей у звязку з передачею на їхню користь права власності на нерухоме майно. Тому у даному випадку нотаріусу необхідно було визначити частки співвласників у квартирі, з урахуванням того, що один із співвласників згідно ст. 190 СК України передає дітям своє право власності на частку з метою припинення права на аліменти. Просила визнати незаконною та скасувати постанову приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області [PERSON] від 24.04.2017 року, якою відмовлено у посвідченні договору про визначення часток у праві спільної сумісної власності на квартиру №3 в будинку №8-А, що по вул.Авангардній м.Чернівці. [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала та підтвердила, викладені в позовній заяві обставини. Пояснила, що договір про визначення часток укладається в інтересах недієздатної, а тому її права не порушуються. Просила позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов не визнала з підстав, викладених у поданих до суду письмових запереченнях. Пояснила, що представник не має права укладати зі своїм підопічним договори, а тому нею правомірно було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Просила відмовити в задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов необґрунтований та задоволенню не підлягає з наступних підстав. Так, судом встановлено, що [PERSON] є матірю [PERSON] та неповнолітньої [PERSON] Батьком дітей є [PERSON] Зазначена обставина підтверджується копіями свідоцтв про народження, які наявні в матеріалах справи (а.с.5.6). Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 22.01.2015 року [PERSON], 21.09.1996 року було визнано недієздатною (а.с. 14). Опікуном недієздатної призначено [PERSON] (а.с. 15-16). 12.05.2004 року Департаментом житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради було видано свідоцтво про право власності, у відповідності до якого [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності квартира №4, що по вул. Авангардній, 8-А м.Чернівці (а.с. 7, 9). Як вбачається з дослідженої у судовому засіданні довідки-розрахунку Чернівецького міського відділу ДВС ГТУЮ в Чернівецькій області від 24.04.2017 року аліментний борг [PERSON] на утримання дітей станом на 24.04.2017 року становить 45332 грн. 76 коп. (а.с.52). Окрім того, судом встановлено, що у [PERSON] наявний аліментний борг по сплаті аліментів на утримання [PERSON] у розмірі 24514 грн. 70 коп. (а.с.51). 20.04.2017 року [PERSON], [PERSON], діючи у власних інтересах та від свого імені, а також діючи в інтересах та від імені недієздатної [PERSON], неповнолітня [PERSON] звернулись до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про посвідчення договору про визначення часток у квартирі №4, що по вул. Авангардній, 8-А м.Чернівці, яка належить їм на праві спільної сумісної власності. Розглянувши подану заяву, приватним нотаріусом [PERSON] 24.04.2017 року було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії (а.с.53). При цьому нотаріус мотивувала постанову тим, що посвідчити договір про визначення часток у спільній сумісній власності на квартиру неможливо, оскільки [PERSON], [INFO] є недієздатною, а її опікуном призначено матір [PERSON], яка згідно ст.68 ЦК України не може укладати з підопічним договори. Відповідно до вимог\~ст. 50 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. У п. 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року\~\~№ 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» розяснено, що за правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства. Право на звернення до суду з позовом про незаконність нотаріальної дії чи відмови в її вчиненні мають заінтересовані особи (фізичні та юридичні), стосовно яких були вчинені нотаріальні дії, або які одержали відмову в їх вчиненні, тобто безпосередньо брали участь у нотаріальному процесі. Предмет та підстави позову визначає позивач (ст. ст.\~27,\~31 ЦПК України). За змістом\~ст. 7 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Республіки Крим, крім того, - законодавством Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. Статтею 49 Закону України «Про нотаріат», пунктом 1 глави 13 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: вчинення такої дії суперечить законодавству України; не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов'язані з її вчиненням; в інших випадках, передбачених цим Законом. Як було встановлено судом, нотаріус, відмовляючи у вчиненні нотаріальної дії, посилалась на те, що [PERSON] як опікун не має права укладати правочин зі своєю підопічною. Так, відповідно до ст. 68 ЦК України опікун, його дружина, чоловік та близькі родичі (батьки, діти, брати, сестри) не можуть укладати з підопічним договорів, крім передання майна підопічному у власність за договором дарування або у безоплатне користування за договором позички. Опікун не може здійснювати дарування від імені підопічного, а також зобов'язуватися від його імені порукою. За змістом статей\~71,\~72\~цього\~Кодексу\~опікун не має права без дозволу органу опіки та піклування: 1) відмовитися від майнових прав підопічного; 2) видавати письмові зобов'язання від імені підопічного; 3) укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири; 4) укладати договори щодо іншого цінного майна. Опікун зобов'язаний дбати про збереження та використання майна підопічного в його інтересах. Опікун самостійно здійснює витрати, необхідні для задоволення потреб підопічного, за рахунок пенсії, аліментів, відшкодування шкоди у зв'язку з втратою годувальника, допомоги на підопічну дитину та інших соціальних виплат, призначених на підопічну дитину відповідно до законів України, доходів від майна підопічного тощо. Якщо підопічний є власником нерухомого майна або майна, яке потребує постійного управління, опікун може з дозволу органу опіки та піклування управляти цим майном або передати його за договором в управління іншій особі. Даючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зауважує, що [PERSON], яка діє в інтересах недієздатної доньки [PERSON], [INFO], зазначила суду, що намір укласти договір про визначення часток у квартирі виник з метою погашення суми заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 69847 грн. 46 коп., яка виникла у боржника [PERSON] Між ними було досягнуто домовленості про те, що останній відмовляється від своєї частки у спільній сумісній власності на дану квартиру, а зазначена вище сума заборгованості по аліментам вважатиметься погашеною. При цьому правочин повинен був бути укладений на виконання вимог ст. 190 ч.1 СК України. Так, за змістом ст. 190 Сімейного кодексу України той із батьків, з ким проживає дитина, і той із батьків, хто проживає окремо від неї, з дозволу органу опіки та піклування можуть укласти договір про припинення права на аліменти для дитини у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо). Такий договір нотаріально посвідчується. Право власності на нерухоме майно за таким договором виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону. Якщо дитина досягла чотирнадцяти років, вона бере участь в укладенні цього договору. Набувачем права власності на нерухоме майно є сама дитина або дитина і той із батьків, з ким вона проживає, на праві спільної часткової власності на це майно. У разі укладення такого договору той із батьків, з ким проживає дитина, зобов'язується самостійно утримувати її. Таким чином, положення зазначеної статті застосовуються виключно з метою припинення права на аліменти для дитини у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно. Одночасно суд враховує, що відповідно до ст.6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. З урахуванням наведеного, судом встановлено, що недієздатна [PERSON], [INFO] досягла повноліття, а тому не є дитиною в розумінні положень СК України. Отже, договір про припинення права на аліменти для недієздатної [PERSON] не може бути укладено. Проте, як вбачається з досліджених у судовому засіданні довідок-розрахунків про розмір заборгованості по аліментах боржника [PERSON], до суми заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 69847 грн. 46 коп. входить: заборгованість по сплаті аліментів на утримання [PERSON] в розмірі 24514 грн. 70 коп.; заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 45332 грн. 76 коп. (а.с. 51,52). Тому, [PERSON] у даному випадку також діє у власних інтересах, що не відповідає вимогам Закону. Посилання [PERSON] на рішення органу опіки та піклування №108/5 від 28.02.2017 року (а.с.20) у якості дозволу на укладення правочину суд відхиляє, оскільки вказаним рішенням було лише надано згоду на укладення договору про виділ часток в спільній сумісній власності квартири [ADDRESS]. Однак при цьому Органом опіки та піклування не було надано дозволу опікуну відмовлятися від майнових прав підопічного, якими у даному випадку є сума заборгованості по сплаті аліментів на утримання недієздатної. За таких обставин,

Outcome: dismissed