Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

Позивачка 13 грудня 2018 року звернулася з позовом у суд про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позову до закінчення сином навчання 30 червня 2019 року. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі і від спільного подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач недобросовісно відносився до свого обов'язку щодо утримання сина, і на даний час йому не допомагає, не дивлячись на те, що син потребує матеріальної допомоги, так як навчається у Львівському професійному коледжі готельно-туристичного та ресторанного сервісу. За наведеного, просить позов задовольнити. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 14 лютого 2019 року справу прийнято до свого провадження, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу встановлено п'ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. У вказаний строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст. 178 та ч.5 ст. 279ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Крім того, згідно з ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров'я та матеріальне становище дітей; -стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; -наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; -наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; -доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; - інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Аналіз ст.ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 16 вересня 2003 року і від спільного подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO] /а.с. 4, 5, 6, 7/. Також встановлено, що [PERSON], [INFO], проживає з матір'ю по [ADDRESS] і, після досягнення повноліття, продовжує навчатися на денній формі навчання у Львівському професійному коледжі готельно-туристичного та ресторанного сервісу 1 рівня акредитації /а.с.3/, термін навчання - з 1 вересня 2016 року до 30 червня 2019 року, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач матеріальної допомоги сину, який навчається, не надає. Законом України «Про державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2019 року у розмірі 1921 гривень. Позивачка просить стягувати з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина в розмірі 1500 грн., проте не надала суду належних доказів на підтвердження того, що відповідач спроможний сплачувати аліменти у вказаному розмірі. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial