Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась 07.10.2020 року до суду з позовною заявою до Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права на спадщину за законом. Свої позовні вимоги позивачка [PERSON] обґрунтовує тим, що [INFO] померла її бабуся - [PERSON] , з якою вона мешкала разом за однією адресою: [ADDRESS] . Після смерті спадкодавця залишилось спадкове майно у вигляді земельних ділянок [NUMBER],[NUMBER] в масивах № [NUMBER] , ділянка № [NUMBER] в масиві № [NUMBER] (кадастровий номер 5120885500:01:001:0059, 5120885500:01:001:0118, 5120885500:01:001:0113), загальною площею 5,07 га, які розташовані на території Підгірненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, дані земельні ділянки належали померлій [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії IV-ОД №071753, виданого Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією 23 червня 2003 року. Оформили у позасудовому порядку право власності на спадкове майно позивачка [PERSON] позбавлена можливості через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, який був втрачений, тому вони вимушена звертатись до суду за захистом своїх законних прав та інтересів. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, проте надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити у повному обсязі. В судове засідання представник відповідача Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області не з`явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує, відводів до складу суду не має. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за слідуючими підставами. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що спадкодавець [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 08.11.2005 року виконавчим комітетом Підгірненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис №18. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ОД №071753, виданого на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області від 17.12.2002 року №1061/2002, за життя померлій [PERSON] належали земельні ділянки площею 5,07 га, розташовані на території Підгірненської сільської ради, ділянки № [NUMBER] , [NUMBER] , масиви [NUMBER] , ділянка № [NUMBER] масив [NUMBER] , передані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Однак, зазначений вище оригінал державного акту було втрачено, на підтвердження чого позивачкою було подано оголошення до газети «Слово Приднестровья». Чоловік померлої [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 11.10.2018 року Виконавчим комітетом Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис №41. Померла [PERSON] була зареєстрована та мешкала за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Довідкою №02-22/194 від 24.09.2020 року, виданою Підгірненською сільською радою. Згідно Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання та Довідки №02-22/195 від 25.09.2020 року, виданої Підгірненською сільською радою, позивачка [PERSON] мешкає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . В матеріалах справи наявна заява дочки померлої [PERSON] , яка посвідчена 30.09.2020 року секретарем виконавчого комітету Підгірненської сільської ради, згідно якої [PERSON] відмовляється від спадщини на користь своєї дочки - [PERSON] . Те, що позивачка [PERSON] є дочкою [PERSON] підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 20.09.2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №44. Згідно відповіді приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Іваницького О.Ю. №191/02-17 від 08.10.2020 року, оформлення спадштни в нотаріальному порядку на майно померлої [INFO] [PERSON] не можливе через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Згідно відповіді Завідувача Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області №1956/01-16 від 03.11.2020 року, спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] не заводилась. Згідно ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкоємство здійснюється за заповітом і за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов`язок спадкоємців, а їх право. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Згідно положень статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Відповідно до ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з ч.1, ч. 3, ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожний громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності отримується в порядку, визначеному законом. Інші спадкоємці, які б мали право на обов`язкову частку у спадковому майні померлого або прийняли спадщину відсутні. У пункті 23 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом достаменно встановлено, що оригінал зазначеного вище державного акту було втрачено, на підтвердження чого позивачкою було подано оголошення до газети «Слово Приднестровья». З початку 2013 року видача Державних актів на право власності на землю не здійснюється, а право власності на земельні ділянки реєструються у новоствореному Реєстрі прав на нерухоме майно. На зміну Державним актам з 01 січня 2013 року видавалися Свідоцтва про право власності на нерухоме майно та Витяги з Державного реєстру прав. А з 01 січня 2016 фактично підтвердженням реєстрації прав власності на земельну ділянку є електронна форма, таким чином позовні вимоги позивачки [PERSON] в частині визнання Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ОД №071753 втраченим підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно статті 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно статті 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказі в їх сукупності. Як зазначено в ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, приймаючи до уваги все наведене вище, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права на спадщину за законом обґрунтованими, доведеними, тобто такими, що підлягають задоволенню. Таким чином права позивачки, як спадкоємця підлягають захисту шляхом задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved