Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із зазначеним позовом, в якому просили визнати за кожним з 04.02.2014 року право вимоги та право власності на грошові кошти в розмірі 196 417, 33 грн., які позивачі набули відповідно до Договору №1 відступлення права вимоги (цесії) від 04.02.2014 року за Додатковим Договором до договору банківського рахунку від 26.12.2011 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «БАРД» у особі директора [PERSON] і Публічним акціонерним товариством «Банк Форум», з набуттям ними за вказаним Додатковим Договором до договору банківського рахунку від 26.12.2011р. права вимоги на вказану частину вкладу та статусу вкладника у значенні п. 4 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з 04.02.2014 року. В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що 04.02.2014 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та Товарством з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Бард» було укладено Договір № 1 про відступлення права вимоги (цесії) Згідно п. п. 1,2 Договору в рахунок погашення заборгованості відповідача перед позивачами в порядку та на умовах, визначених Договором, відповідач відступив в певній частині позивачам, а позивачі набули в певній частині право вимоги грошових коштів, належне відповідачу, у звязку з чим позивачі стали вкладниками в певній частині, яка була зазначена в Додатковому Договорі до договору банківського рахунку від 26.12.2011 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «БАРД» у особі директора [PERSON], яка діяла на підставі Статуту, і Публічним акціонерним товариством з приводу отримання від Банку грошових коштів з рахунку, на якому обліковуються гроші, що вказані в зазначеному договорі банківського рахунку. За вказаним Договором кожен з позивачів набув право вимагати від банку сплатити суму боргу в розмірі 196417 грн. 33 коп. Пунктом 4 Договору передбачено, що право вимоги та право власності на суму боргу (на грошові кошти), визначену у п. 2 цього Договору, перейшло від відповідача до позивачів з моменту підписання цього Договору сторонами, тобто з 04.02.2014 року. 20.02.2014 року відповідач надав позивачам письмове повідомлення «Про розірвання Договору», в якому зазначив, що він вважає помилковим укладання Договору, розриває його та вважає припиненим з 20.02.2014 року. На думку позивачів, так поведінка відповідача є незаконною, суперечить нормам чинного законодавства України та порушує право вимоги та право власності позивачів. Позивачі в судове засідання не зявились. В судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Представник залученої в судовому засіданні третьої особи ПАТ «Банк Форум» в судове засідання свого представника не направив, хоча про дату и\\та час судового розгляду був повідомлений належним чином. Суд, вислухавши представника позивачів, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. 04.02.2014 року між сторонами був укладений договір відступлення права вимоги (цесії) № 1. Відповідно до п. п. 1, 2 Договору в рахунок погашення заборгованості відповідача перед позивачем в порядку та на умовах, визначених Договором, відповідач відступив в певній частині позивачу, а позивач набув в певній частині право вимоги грошових коштів, належне відповідачу, у звязку з чим позивач став вкладником в певній частині, яка була зазначена в Договорі банківського рахунку від 26 грудня 2011 року, укладеним між відповідачем і Публічним акціонерним товариством «Банк Форум». За вказаним Договором позивачі набули право вимагати від боржника сплатити суму боргу в розмірі: 196\~417,33 на кожного. Пунктом 4 Договору передбачено, що право вимоги та право власності на суму боргу (на грошові кошти), визначену у п. 2 цього Договору, перейшло від відповідача до позивачів з моменту підписання цього Договору сторонами, тобто з 04.02.2014 року. 20.02.2014 року відповідач надав позивачу письмове повідомлення «Про розірвання Договору», в якому зазначив, що він вважає помилковим укладання Договору, розриває його та вважає припиненим з 20.02.2014 року. При цьому, судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «БАРД» та ПАТ «Банк Форум» був укладений інший договір (замість того, на який є осилання в договорі цесії), а саме Генеральний договір банківського вкладного (депозитного) рахунку № 11-1108/010258 від 12.12.2013 року. Цей факт не узгоджується зі змістом п. 1 договру цесії від 04.02.2014 року. Згідно з ст. 41 Конституції Україникожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу доКонвенції про захист прав людини і основоположних свободкожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном, як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст. 8 ЦПК України, суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Згідно з ч. 1, 6 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Крім того, ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як встановлено в ході розгляду справи позивач, реалізуючи своє право власності намагався оформити перехід права власності на частку вкладу, як це передбачено умовами договору, проте відповідачем не вчинено жодних дій щодо реалізації такого права позивача. Згідно з п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за право чином (відступлення права вимоги). Згідно з ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. З метою зясування всіх обставин справи суд вимагав від сторін надати докази на підтвердження наявності підстав для укладання між сторонами такого договору відступлення права вимоги, оскільки, як вбачається зі змісту п. 1 Договору на момент укладання такого договору існувала заборгованість відповідача перед позивачем. В обґрунтування цього, представник позивачів надав договори про надання поворотної фінансової допомоги (№1, № 2, № 3, № 4, № 5) від 15.11.2013 року, укладені між сторонами. П. 2.1 та 2.3 цього договору визначено, що поворотна фінансова допомога надається в розмірі 196\~417,33 грн. шляхом перерахування коштів позивачів на поточний рахунок відповідача. Однак, на вимогу суду надати докази такого перерахунку коштів, представники сторін не змогли. Крім того, не змогли сторони підтвердити (на вимогу суду) наявність станом на час судового розгляду грошових коштів на банківському рахунку відповідача, на які претендує позивач. Судом також встановлено, що позивач та відповідач не звертались до банку (третьої особи) з метою отримання своїх коштів. Відповідно до ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що підстави позову, зазначені позивачем не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Крім того, суд вважає укладені між сторонами договори (цесії та поворотної фінансової допомоги) такими, що мають ознаки фіктивності з метою створення правових наслідків, підстави для яких відсутні. А тому, в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed