Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

Позивачка [PERSON], 02.12.2015 року, звернулася в Шишацький районний суд Полтавської області з позовом до відповідача [PERSON] з зазначеними позовними вимогами, в обґрунтування яких в позовній заяві вказала, що вона, як фізична особа, 05 січня 2011 року уклала договір про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги з відповідачем [PERSON], як фізичною особою субєктом підприємницької діяльності, фінансова допомога становила 65000 ( шістдесят пять тисяч) гривень, яку вона надавала відповідачу на протязі року в готівковому виразі після 10 числа кожного місяця, про що був складений додаток № 1 до вказаного договору, в якому були зазначені числа, суми позики та поставлені підписи сторін про передачу та отримання коштів. Фінансова допомога надавалася відповідачу, згідно умов Договору, на 12 місяців з дати видачі кінцевої частини допомоги ( п. 1.4 Договору), кінцева видача фінансової допомоги відбулася 10.12.2011 року, а отже відповідач повинен був 10.12.2012 року повернути позичені кошти. Оскільки до цього часу відповідач не повернув позичені кошти згідно договору від 05.01.2011 року, на неодноразові звернення з усними вимогами та на письмову вимогу, направлену 05 жовтня 2015 року не реагує, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь основну заборгованість за договором про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 05.01.2011 року в сумі 65000,00 гривень, інфляційні відшкодування за період з 11.12.2012 року по 30.11.2015 року в розмірі 40430,00 гривень, три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 5812,00 гривень, а всього просила стягнути 111242,00 гривень, та судові витрати. В судовому засіданні позивачка [PERSON] надала суду заяву про уточнення своїх позовних вимог в якій, крім вимог викладених у позовній заяві, просила суд звернути стягнення на належний відповідачу автомобіль ЗАЗ ТF 69 YO CGU, реєстраційний номер [NUMBER], 2012 року випуску, на який, ухвалою суду від 18.01.2016 року, було накладено заборону на його відчуження, просила суд задовольнити її позовні вимоги, суду пояснила, що 05.11.2011 року між нею та відповідачем було укладено договір про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги у розмірі 65000 гривень, вказана фінансова допомога надавалася протягом 2011 року щомісячно в розмірі по 5000 гривень, та по 5500 гривень, що підтверджується додатком № 1 до вказаного договору, про одержання фінансової допомоги відповідач ставив свій підпис. До 10.12.2015 року відповідач мав повернути їй позичені кошти, але на її усні звернення та на письмову вимогу від 05.10.2015 року не реагував, тому вона вимушена була звертатися до суду за захистом своїх прав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, суду пояснив, що з січня 2010 року по жовтень 2014 року він перебував у фактичний шлюбних відносинах з позивачкою [PERSON], факт їх проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу в період з 31 січня 2010 року по 05 жовтня 2014 року був встановлений рішенням Шишацького районного суду від 03 грудня 2015 року у справі за його позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу та поділ майна, набутого за час спільного проживання, яке набрало чинності 28.01.2016 року. В період спільного проживання вони з позивачкою мали спільний сімейний бюджет, вели спільне господарство та мали спільний бізнес таксі « ВітОк». З початку в якості фізичної особи підприємця був зареєстрований він, а з 2012 року, після звільнення [PERSON] з посади головного бухгалтера ТОВ « Цукровик Полтавщини», вона зареєструвалася приватним підприємцем, а він припинив свою підприємницьку діяльність. В період здійснення ним підприємницької діяльності, на підставі довіреності від 05.12.2011 року, [PERSON] вела його справи як фізичної особи підприємця з усіма необхідними для цього повноваженнями і з метою уникнення від сплати податків, вона запропонувала скласти фіктивний договір про надання поворотної безготівкової фінансової допомоги від 05.01.2011 року, який він в дійсності підписував, але ніяких коштів від [PERSON] він не отримував і підписів про отримання коштів в додатку № 1 до договору не ставив, в звязку з цим просив суд відмовити позивачці в позові з підстав, викладених ним у додаткових запереченнях на позов від 02.02.2016 року. Заслухавши пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, перевіривши та оцінивши наявні докази, надані сторонами та перевіривши їх фактичними обставинами справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона ( позичкодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позичкодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики), або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених грошовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей ( ст.1047 ЦК України).. В судовому засіданні встановлено, що сторони, з 31 січня 2010 року по 05 жовтня 2014 року, проживали у фактичних шлюбних відносинах, мали спільний сімейний бюджет, вели спільне господарство та мали спільний бізнес таксі « ВітОк». В якості фізичної особи підприємця був зареєстрований спочатку відповідач [PERSON], а з 2012 року, після звільнення [PERSON] з посади головного бухгалтера ТОВ « Цукровик Полтавщини», вона зареєструвалася приватним підприємцем, а [PERSON] припинив свою підприємницьку діяльність. В період здійснення відповідачем [PERSON] підприємницької діяльності, на підставі довіреності від 05.12.2011 року, позивачка [PERSON] вела його справи як фізичної особи підприємця з усіма необхідними для цього повноваженнями і з метою уникнення від сплати податків, вона запропонувала скласти фіктивний договір про надання поворотної безготівкової фінансової допомоги від 05.01.2011 року на суму 65000 гривень, який відповідач в дійсності підписував, але ніяких коштів від [PERSON] не отримував, про що свідчить відсутність розписок і інших письмових доказів про отримання відповідачем коштів від [PERSON], підписів про отримання коштів в додатку № 1 до договору, як пояснив відповідач в судовому засіданні він не ставив, про існування такого договору він взагалі забув, а дане питання виникло після того, як він звернувся з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу та поділ майна, набутого за час спільного проживання. При огляді додатку № 1 до вказаного Договору, судом встановлено, що цей додаток виготовлено на одному аркуші одночасно, але дата та сума видачі фінансової допомоги позивачкою відповідачу розписана на 12 місяців 2011 року, при цьому дата одержання відповідачем вказаних сум не зазначена, а відповідач в судовому засіданні заперечував про отримання цих коштів та заперечував про те, що ставив підписи в додатку ( а.с.8). Оскільки позивачка [PERSON] не надала суду належних доказів про отримання відповідачем [PERSON] грошових коштів на виконання договору про надання поворотної безготівкової фінансової допомоги від 05.01.2011 року, в період здійснення відповідачем [PERSON] підприємницької діяльності вела його справи як фізичної особи підприємця з усіма необхідними для цього повноваженнями, про що також свідчать записи в книзі обліку доходів і витрат ФОП [PERSON], які зроблені особисто [PERSON]В.( а.с. 36-39), суд приходить до висновку, що цей договір фактично не було укладено виходячи з вимог ст.ст.1046,1047 ЦК України, а тому в задоволенні позовних вимог позивачки необхідно відмовити.

Outcome: approved