Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та в інтересах Д.А. звернулись до суду із позовом в якому просять постановити рішення, яким визнати відповідача [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] В обґрунтування своїх позовних вимог, покликаються на те, що вони - основний квартиронаймач квартири [ADDRESS] Крім них в квартирі зареєстрований син позивача від першого шлюбу [PERSON], [INFO]. В 1997 році, коли йому було 12 років, вони з його матір'ю розірвали шлюб і вона разом з сином, перейшла жити до її квартири по [ADDRESS], не знявши з реєстрації їхнього сина у вищенаведеній квартирі. З того часу син так і залишився зареєстрованим у спірній квартирі , хоча з 1997 року в квартирі не проживав. Відповідач ніколи не підтримував з ними та його теперішньою сім'єю жодних стосунків. В квартирі немає і не було жодних його речей. Він ніколи не заявляв своїх прав на житло, не допомагав в оплаті комунальних послуг, і взагалі ніколи не навідувався в спірну квартиру. Реєстрація відповідача в їхній квартирі не дає їм можливість приватизувати квартиру, оформити субсидію по оплаті комунальних послуг, тобто несуть матеріальні витрати, а тому вони змушен булиі звернутись в суд з даним позовом. В судовому засіданні позивачка [PERSON] повністю підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві та просить позов задоволити. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судові засідання не з'явились, подали письмові заяви про слухання справи у їхній відсутності та підтримали позов в повному обсязі. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, на виклики суду на 17. 10.2016 р. та 14.11.2016 р., не з'явився, причину неявки не повідомив, хоча належно про час та місце слухання справи був повідомлений, заперечення на позов не подав. А тому суд відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України розглянув справу заочно за його відсутності на підставі наявних у ній доказів. Поясненнями позивача та дослідженими доказами по справі доведено, що позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] основний квартиронаймач квартири [ADDRESS] [PERSON] - дружина основного квартиронаймача, донька позивачки від першого шлюбу [PERSON] та онучка позивачки неповнолітня [PERSON]. Вказані особи - зареєстровані та постійно проживають у вказаній квартирі. Згідно довідки виданої КП « Мрія» № 1719 від 12.07.2016 р. у спірній квартирі зареєстрований [PERSON], [INFO]- син позивача від першого шлюбу. Судом встановлено, що у 1997 році, коли синові позивача було 12 років, батьки розлучились. Перша дружина з сином залишили квартиру позивача і почали проживати за адресою [ADDRESS], не знявши з реєстрації їхнього сина в квартирі. З того часу син так і залишився зареєстрованим у спірній квартирі , хоча з 1997 року в квартирі не проживав. Відповідач ніколи не підтримував з позивачем та його теперішньою сім'єю жодних стосунків і до теперішнього часу не спілкується з ними. Зі слів знайомих син отримавши карту поляка зі своєю сім'єю переїхав на постійне місце проживання в Польщу. У спірній квартирі відповідач лише зареєстрований, але не проживає з 1997 року, не має у вказаній квартирі особистих речей та не сплачує витрати по утриманню будинку. Реєстрація відповідача в квартирі не дає позивачам можливість приватизувати квартиру, оформити субсидію та інші пільги, передбачені чинним законодавством, тобто несуть зайві матеріальні витрати Факт не проживання в спірній квартирі відповідача з 1997 року підтверджується актом фактичного проживання, складеним комісією КП «Мрія» 12 липня 2016 року після опитування сусідів по будинку. У відповідності із ст. 319 Цивільного Кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Стаття 391 Цивільного Кодексу України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 71 ЖК України особа може бути визнана такою, що втратила право на житло, якщо вона не проживає в жилому приміщенні понад шість місяців без поважних причин. Отже, відповідач по справі, з 1997 року не проживав у квартирі [ADDRESS] не здійснює догляд за житлом та не приймає участі в його утриманні в належному стані, а тому суд прийшов до висновку, що відповідач втратив право на користування вказаною квартирою.

Outcome: approved