Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 05 липня 2012 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] домовились про купівлю-продаж належного останньому нерухомого майна, а саме: житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, що знаходиться по вулиці Ківшана, 15, в селі Новоолександрівка Братського району Миколаївської області, який належить продавцю на підставі договору дарування від 20.02.1996 року. На основі цієї домовленості позивачі купили у відповідача вказану нерухомість за 35000(тридцять п'ять тисяч) гривень, про що цього ж дня ми уклали простий письмовий договір. Зобов`язання по цьому договору позивачами було виконано в повному обсязі: вони здійснили з продавцем розрахунок за купівлю вказаного майна в повному обсязі, а [PERSON] віддав їм всі правовстановлюючі документи на будинок та ключі від нього. Взимку 2014 року позивачі почали займатися підведенням до будинку газопостачання, але їм відмовили у виконанні цих робіт і пояснили, що такий договір не є правовстановлюючим документом на будинок. При зверненні у відповідні органи для реєстрації права власності на будинок дізналися, що дійсно вказаний договір купівлі-продажу, не оформлений нотаріально, не являється документом, який засвідчує право власності на нерухомість, оскільки відповідно до ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна, в тому числі і житлового будинку, укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Однак, нотаріально посвідчити даний договір в нотаріальній конторі, немає можливості, так як відповідач ухиляється від посвідчення договору. Крім цього з'ясувалось, що [PERSON], в свій час не зареєстрував право власності на будинок у відповідних органах і також не бажає цього робити. За таких умов неможливо нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу. До початку судового засідання позивачі надаи суду заяву, в якій підтримали позовні вимоги та просили справу слухати в їх відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, його представник [PERSON] надала заяву, в якій визнала позовні вимоги в повному обсязі та просила справу розглянути в її відсутність. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Так, 05 липня 2012 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] домовились про купівлю-продаж належного останньому нерухомого майна, а саме: житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, що знаходиться по вулиці Ківшана, 15, в селі Новоолександрівка Братського району Миколаївської області, який належить продавцю на підставі договору дарування від 20.02.1996 року. На основі цієї домовленості позивачі купили у відповідача вказану нерухомість за 35000(тридцять п'ять тисяч) гривень, про що цього ж дня ми уклали простий письмовий договір. Зобов`язання по цьому договору позивачами було виконано в повному обсязі: вони здійснили з продавцем розрахунок за купівлю вказаного майна в повному обсязі, а [PERSON] віддав їм всі правовстановлюючі документи на будинок та ключі від нього. Взимку 2014 року позивачі почали займатися підведенням до будинку газопостачання, але їм відмовили у виконанні цих робіт і пояснили, що такий договір не є правовстановлюючим документом на будинок. При зверненні у відповідні органи для реєстрації права власності на будинок дізналися, що дійсно вказаний договір купівлі-продажу, не оформлений нотаріально, не являється документом, який засвідчує право власності на нерухомість, оскільки відповідно до ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна, в тому числі і житлового будинку, укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Однак, нотаріально посвідчити даний договір в нотаріальній конторі, немає можливості, так як відповідач ухиляється від посвідчення договору. Крім цього з'ясувалось, що [PERSON], в свій час не зареєстрував право власності на будинок у відповідних органах і також не бажає цього робити. За таких умов неможливо нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу. Згідно ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Ч.1 ст. 220 ЦК України передбачає, що у разі недотримання сторонами нотаріальної форми посвідчення договору, такий договір є нікчемним. Проте на підставі ч.2 ст. 220 ЦК України, такий договір може бути визнано судом дійсним, якщо одна із сторін повністю або частково виконала умови договору, що має місце у даній справі. Інше в процесі судового розгляду не встановлено. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що при укладені договору купівлі-продажу ні одна із сторін не порушила умов договору, а тому суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved