Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-18 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до територіальної громади в особі Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Запорізька районна державна нотаріальна контора про визнання права власності за кожним з позивачів на 1/2 частину житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . В обґрунтування позову позивачі зазначають, що [INFO] померла їх матір [PERSON] . Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , земельної ділянки, що розташована на території Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, площею 3,5801 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий № 2322180800:06:001:0213. Заповіту [PERSON] не залишила. Позивачі являються спадкоємцями за законом першої черги як діти померлої, інших спадкоємців немає. Позивачі прийняли спадщину, відкриту після смерті [PERSON] у встановленому законодавством порядку шляхом звернення до Запорізької районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Вони отримали свідоцтво про право на спадщину за законом на земельні ділянки. При оформленні спадкових прав на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , з`ясувалось, що отримати свідоцтво про право на спадщину не виявляється можливим у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок. Постановою державного нотаріуса Кравцової Л.М. № 1145/02-31 від 06.11.2020 позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, оскільки [PERSON] прийняла спадщину після свого чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , проте не оформила свої спадкові права. У спадкоємців відсутні документи для вчинення нотаріальної дії, а саме відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок. Спадковий житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , належав за життя [PERSON] чоловіку [PERSON] , який був батьком позивачів, що підтверджується записами в книзі погосподарського обліку, що ведеться Біленьківською сільською радою Запорізького району Запорізької області. [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті залишилось спадкове майно, у тому числі у вигляді житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Заповіту [PERSON] не залишив. Спадщину після його смерті як спадкоємиця першої черги за законом прийняла його дружина [PERSON] . Позивачі, як діти спадкодавця, на той час не претендували на спадкове майно. 05.12.2005 [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку. Спадкові права на житловий будинок після смерті чоловіка [PERSON] не оформила. У 1959 році батьком [PERSON] був побудований спадковий житловий будинок, і в подальшому до дня своєї смерті він проживав у ньому з дружиною [PERSON] . Житлове приміщення використовувалось за призначенням з додержанням правил користування, не порушуючи інтересів інших осіб. Він значився власником домоволодіння в Біленьківській сільській раді Запорізького району Запорізької області, ним оплачувались комунальні послуги. [PERSON] також проживала у житловому будинку до смерті. Територіальною громадою Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області здійснювався контроль за утриманням будинку, право [PERSON] , а після його смерті [PERSON] на житловий будинок не заперечувалось, не оспорювалось, інших документів для підтвердження права власності не вимагалось. Після смерті [PERSON] всі права та обов`язки власника житлового будинку здійснювала [PERSON] . Згідно з відомостями, вказаними у довідці Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області № 1768/15-10 від 26.10.2020, [PERSON] був зареєстрований на день смерті за адресою: [ADDRESS] , разом з [PERSON] . [PERSON] також була зареєстрована на день смерті за зазначеною адресою, разом з нею ніхто не був зареєстрований. Біленьківською сільською радою Запорізького району Запорізької області надано засвідчені копії з погосподарських книг, з яких вбачається, що [PERSON] дійсно значився головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] . В технічному паспорті на житловий будинок, виготовленому Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації від 19.03.1991, [PERSON] значиться власником. На теперішній час позивачі не мають можливості отримати правовстановлюючий документ та зареєструвати право власності на житловий будинок на ім`я померлої особи. У зв`язку з тим, що вони не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок в нотаріальній конторі, вимушені звернутись до суду із позовом. Належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду позивачі [PERSON] , [PERSON] та їх представник, адвокат Завгородня В.В., до суду не з`явились. 24.12.2020 від представника позивачів надійшла заява про підтримку позовних вимог та розгляд справи за відсутності представника позивачів. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи представник Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області у судове засідання не з`явився. У клопотання від 30.11.2020 представник відповідача, [PERSON] , зазначила, що відповідач визнає позовні вимоги, однак не може бути присутнім під час судового засідання по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Біленьківською сільською радою Запорізького району Запорізької області 11.05.2005, [PERSON] помер [INFO] . У відповідності до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 10.10.1956, [PERSON] та [PERSON] знаходились у шлюбі з 10.10.1956. Заповіту [PERSON] не залишив. Заявою від 06.10.2005 [PERSON] прийняла спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON] , а саме: житловий будинок [ADDRESS] ; земельну ділянку, розташовану на території Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області; грошові внески. За змістом довідки № 1092 від 13.10.2005, виданої Біленьківською сільською радою Запорізького району Запорізької області, [PERSON] був зареєстрований і проживав в [ADDRESS] , з 1956 року і по день смерті [INFO] . Разом з ним на день смерті була зареєстрована і проживала [PERSON] . За життя [PERSON] у Запорізькій районній державній нотаріальній конторі отримала свідоцтво про спадщину на земельну ділянку, розташовану на території Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, площею 3,58 га, яка належала спадкодавцю [PERSON] . Матеріали спадкової справи не містять відомостей про отримання [PERSON] у Запорізькій районній державній нотаріальній конторі свідоцтва про спадщину на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Біленьківською сільською радою Запорізького району Запорізької області 15.05.2009. За змістом свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 07.07.1959, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . За змістом свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 08.09.1962, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Заповіту [PERSON] не залишила. Заявами від 22.10.2009 [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , а саме: житловий будинок [ADDRESS] ; дві земельні ділянки, розташовані на території Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області. Наразі [PERSON] та [PERSON] у Запорізькій районній державній нотаріальній конторі отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки відповідно до укладеного між ними договору про розподіл спадкового майна від 24.11.2011. Постановою Запорізької районної державної нотаріальної контори № 1145/02-31 від 06.11.2020 позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії. У відповідності до листа Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області № 1768/15-10 від 26.10.2020, згідно даних погосподарської книги [PERSON] значився головою домогосподарства, розташованого за адресою: [ADDRESS] , з 1996 року. На теперішній час відсутні відомості про голову домогосподарства. Згідно записів в облікових картках погосподарського обліку за 1995-2005 роки головою домогосподарства [ADDRESS] , значився [PERSON] . Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затв. заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Суд приходить до висновку, що [PERSON] право власності на спірний житловий будинок за життя набув правомірно, відтак він увійшов до спадкової маси після його смерті. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст.\~58\~Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з ч.ч. 1, 2 та ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Так, 05.08.1992 вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва об`єктів (втратила чинність). Тобто до 05.08.1992 не передбачалась процедура введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію нерухоме майно, збудоване до 05.08.1992, при набутті права власності на такі об`єкти. Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Матеріали справи містять технічний паспорт, складений станом 28.10.2020, та технічний паспорт, складений станом на 19.03.1991, відповідно до яких будинок [ADDRESS] , самовільних побудов не містить. Побудований житловий будинок до 05.08.1992. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна видно, що відомостей щодо означеного житлового будинку в зазначених реєстрах немає. Відповідно до ст.ст. 25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України №19-32/319 від 21.02.2005, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Системно проаналізувавши докази у справі суд дійшов висновку, що за життя [PERSON] успадкувала житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , що належав спадкодавцю [PERSON] , проте за життя не встигла оформити належним чином свої спадкові права. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Незважаючи на те, що [PERSON] за життя не встигла оформити належним чином свої спадкові права на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , вона реалізувала своє право на спадщину після смерті [PERSON] , відтак відповідне майнове право увійшло до спадкової маси, після її смерті. Позивачі [PERSON] та [PERSON] у свою чергу успадкували житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , після смерті матері [PERSON] . Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Оскільки у позасудовому порядку у позивачів відсутня можливість отримати свідоцтва про право на спадщину на спірний житловий будинок через відсутність правовстановлюючого документа та державної реєстрації, суд приходить до остаточного висновку про обґрунтованість позовних вимог. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved