Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом у якому просять визнати відповідача таким, що втратив право на користування квартирою № [ADDRESS]. Вимоги мотивують тим, що ордер на спірну квартиру був виданий на позивачку [PERSON] та членів її сім»ї: дітей - позивачів [PERSON] і [PERSON], колишнього чоловіка позивачки [PERSON] - відповідача [PERSON] та [PERSON], яка знялася з реєстрації, оскільки вибула за іншим місцем проживання; квартира неприватизована. Відповідач за адресою [ADDRESS] не проживає з квітня 2012 року, проте залишається зареєстрований. Всі обов»язки, що випливають з обслуговування жилого приміщення фактично покладені на них, тому вони сплачують вартість житлово-комунальних послуг ще й за відповідача, який не користується житлом, що в фінансовому плані для них обтяжливо. У зв»язку з цим просять визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням з посиланням на ст. ст. 71, 72 Житлового кодексу України через не проживання відповідача у спірній квартирі без поважних причин понад шість місяців. В судовому засіданні позивачі підтримали позов та викладені у заяві обставини, при цьому позивачка [PERSON] додатково пояснила, що відповідач має іншу сім»ю, адреса мешкання [PERSON] їм невідома; до квітня 2012 року відповідач періодично з»являвся у квартирі [ADDRESS], в подальшому з вказаного часу до них жодного разу не приходив, лише один раз був в гостях у доньки на весіллі 30.11.2013 р., замки від спірної квартири вони не змінювали, відповідач ключі має, перешкод йому у проживанні не чинили, залишив жило добровільно, забравши всі свої речі, оскільки перейшов жити до іншої жінки з якою мають спільну дитину, їхньою квартирою відповідач не цікавиться, витрат по утриманню житла не несе, будь-яких угод з приводу користування квартирою з відповідачем не укладали, про подання позову та розгляд даної справи відповідача вони повідомляли по телефону. Позивачі [PERSON] та [PERSON] підтримали пояснення своєї матері [PERSON] Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, згідно вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, за зазначеною позивачами адресою місця проживання, за якою [PERSON] зареєстрований у встановленому законом порядку, про причини неявки останній не повідомив, у зв'язку з чим суд, з урахуванням думки позивачів, вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та відповідно до ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представники третіх осіб Дніпровського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві та Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з»явились, треті особи суду подали заяви з проханням розглянути справу у відсутності їхніх представників. Суд, вислухавши пояснення позивачів, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи, ордер на квартиру [ADDRESS] виданий 23.05.2001 року Дніпровською районною в м. Києві державною адміністрацією на ім»я позивачки [PERSON] та членів сім»ї: колишнього чоловіка - відповідача [PERSON], доньки [PERSON], сина [PERSON] та матері колишнього чоловіка [PERSON] (а.с. 10). Згідно довідок по формі № 3, виданих ЖРЕО-414 від 11.09.2013 року та від 15.01.2014 р., у квартирі [ADDRESS] зареєстровані сторони по справі, квартира перебуває у комунальній власності (а.с. 9, 64). Позивачка [PERSON] у зв»язку з реєстрацією шлюбу змінила прізвище на [PERSON] (свідоцтво про шлюб - а.с. 63). Відповідач є колишнім чоловіком позивачки [PERSON], шлюб між ними розірваний 05.02.1998 року (свідоцтво про розірвання шлюбу, а.с. 16). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] засвідчили, що вони є сусідами позивачів, добре знають їхню сім»ю, відповідач у квартирі [ADDRESS] до лютого 2012 року інколи з»являвся, а останні два роки взагалі ніколи не приходив, зустрічали його лише на вулиці з новою дружиною та дитиною, зі спірної квартири [PERSON] виселився добровільно, так як знайшов собі іншу жінку, перешкод йому позивачі у проживанні не чинили, вселитись за вказаною адресою відповідач ніколи не намагався, речі свої [PERSON] забрав, за житло сплачує [PERSON] з донькою [PERSON]. Факт не проживання відповідача у спірній квартирі з квітня 2012 року також підтверджується актами від 16.01.2013 р., від 15.05.2013 р. та від 04.09.2013 року, засвідченими начальником ЖРЕО 414 (а.с. 17-19). Згідно ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Отже, в судовому засіданні встановлено, що відповідач з квітня 2012 року по даний час у спірній квартирі не проживає, особистих речей його там не має, житлом не цікавиться, квартирну плату та комунальні послуги не оплачує, перешкод йому у користуванні жилим приміщенням не чинилось, залишив житло добровільно та по даний час ним не цікавиться, до квартири не з'являється, наміру у ній проживати не виявляє. Таким чином суд встановив, що [PERSON] постійно не проживає у [ADDRESS] без поважних причин більше шести місяців. За викладених обставин позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки [PERSON] сплачений нею судовий збір в дохід держави в сумі 114 грн. 70 коп. (а.с. 1, 2).

Outcome: approved