Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-11 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулись в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє вимог щодо предмету спору Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що [INFO] померла їх матір [PERSON] , після смерті якої Тернопільською районною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа №530/2009, позивачі та відповідач [PERSON] , [PERSON] є спадкоємцями за законом та прийняли спадщину, що складається із земельних ділянок площею 2,8285 га, кадастровий номер [NUMBER] та площею 0,2442 га, кадастровий номер [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та що розташована території Домаморицької сільської ради Тернопільського району Тернопільсь області. Однак, при зверненні позивачів до Тернопільської районної державної нотаріальної контори з метою оформлення спадщини після померлої матері їм було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, у зв`язку відсутністю правовстановлюючих документів та розбіжностями у імені власника у заповіті та правовстановлюючому документі, яка вказана як « [PERSON] », в той час як у свідоцтві про смерть вказано « [PERSON] », про що видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1301/02-14, від 20.05.2019 року. З врахуванням наведеного, просять суд встановити факт належності [PERSON] , яка померла [INFO] заповіту, де заповідачем зазначена « [PERSON] », складеного та посвідченого 21 серпня 2002 року секретарем виконавчого комітету Домаморицької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, який зареєстровано в реєстрі за № 61 та визнати за позивачами по 1/2 частках право власності на успадковані земельні ділянки, оскільки інших способів захисту своїх спадкових прав не передбачено. Представник позивачів [PERSON] в судове засідання не з`явилась, однак подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились та подали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, щодо задоволення позову не заперечують. Представник третьої особи Тернопільської районної державної нотаріальної контори в судове засіданні не з`явився, подавши заяву про розгляду справи за його відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 25.08.2018 року. 02 грудня 2009 р. у Тернопільській районній державній нотаріальній конторі за заявою дочки померлої [PERSON] , заведено спадкову справу №530/2009 рік. Спадщину також прийняли діти померлої гр. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . На час смерті [PERSON] разом з померлою проживав та був зареєстрований син [PERSON] , 1960 р.н., що підтверджено довідкою Домаморицької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області №35 від 04.02.2019 р. [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері та помер [INFO] , спадкоємцями першої черги по закону є відповідачі його дружина [PERSON] та [PERSON] . У заповіті, складеному 21 серпня 2002 року, зареєстрованому в реєстрі за № 61 вказано, що [PERSON] , яка проживала в с. Домаморич, заповіла на ім`я позивача [PERSON] , [PERSON] земельну частку(пай) у землях кооперативної спілки селян села Домаморич згідно сертифікату серії [NUMBER] . Відповідно до листа відділу Держгеокадастру у Тернопільському районі Тернопільської області №200/117-19 від 19.03.2019 року, [PERSON] взамін сертифікату на земельну частку(пай) у землях кооперативної спілки селян села Домаморич серії [NUMBER] було видано державні акти на право власності на земельну ділянку, серії [NUMBER] від 15.09.2004 року та серії [NUMBER] від 15.09.2004 року. Внесення змін чи виправлень до державного акта на право власності на земельну ділянку законодавством не передбачено. Встановлено, що [PERSON] , яка проживає в с. Домаморич, видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 15.09.2004 року, площею 0,24 га, кадастровий номер [NUMBER] , яка знаходиться на території Домаморицької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області та державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 15.09.2004 року, площею 2,8285 кадастровий номер [NUMBER] яка розташована на території Домаморицької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, що підтверджено архівними копіями вказаних державних актів. 20 травня 2019 державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори винесено постанову № 1301/02-14 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою м [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , у зв`язку з відсутністю у спадкоємців вказаного у заповіті правовстановлюючого документу - Сертифікату серії [NUMBER] , державною реєстрацією права власності земельних ділянок, а також що у, свідоцтві про смерть померла записана « [PERSON] », а в заповіті « [PERSON] ». Позивачі, обґрунтовуючи свої вимоги, вказують, що при житті матері, односельчани та родина кликали її на «[PERSON]», тому в силу юридичної необізнаності, такі розбіжності написання її імені в документах не-викликали ні у неї, ні у них занепокоєння. Так, у наданих позивачами свідоцтвах про народження їх матері, свідоцтві про одруження, свідоцтвах про народження дітей ім`я спадкодавця було вказано у всіх однаково - « [PERSON] », поряд з тим, на ім`я « [PERSON] » були видані деякі документи, а саме: посвідчення ветерана труда, посвідчення учасника війни, посвідчення всеукраїнської організації «Захист дітей війни», пенсійне посвідчення члену колгоспу та державні акти на право власності на земельну ділянки. Із доданих письмових доказів вбачається, що ім`я спадкодавця « [PERSON] » зазначено у свідоцтві про народження серії [NUMBER] , у якому вказано, що [PERSON] народилась [INFO] в с. Домаморич Тернопільського району Тернопільської області та у свідоцтві про одруження серії [NUMBER] , зазначено, що [PERSON] та [PERSON] одружились [INFO] , місце реєстрації с. Козлів Козівського району Тернопільської області. Довідкою Домаморицької сільської ради від 13 грудня 2018 року підтверджено, що [PERSON] , 1929 р.н. та [PERSON] , 1929 р.н., яка проживала в [ADDRESS] , одна і та ж особа. Таким чином, надані письмові докази свідчать, що їх було видано одній і тій же особі, а розбіжності у написанні імені та по-батькові власника у правовстановлюючих документах та заповіті носять лише формальний характер при збігові інших даних, що стосуються її особи, а саме: прізвища, по-батькові, дати народження, місця проживання, тому суд до переконання, що у заповіті та державних актах на право власності на земельні ділянки допущено помилку в імені, а саме спадкодавиця зазначена як « [PERSON] », тому суд вважає доведеним юридичний факт, що заповіт, складений 21 серпня 2002 року, зареєстрований в реєстрі за № 61 дійсно належав спадкодавцю [PERSON] та їй на праві власності належали спірні земельні ділянки. У газету «РІА» 10 вересня 2018 року було подано оголошення згідно якого втрачені державні акти на право власності на земельну ділянку, серії [NUMBER] від 15.09.2004 року та серії [NUMBER] від 15.09.2004 року, видані на ім`я [PERSON] , слід вважати недійсними. Судом встановлено, що відсутня правова підстава для видачі дублікату втрачених державних актів у зв`язку із тим, що органи Держгеокадастру не здійснюють з 01.01.2013 року видачу державних актів направо власності на земельну ділянку, в тому числі дублікатів. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. Частиною 1 статті 1267 Цивільного кодексу України визначено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», у відповідності до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Також, судом встановлено, що позивачі є спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] , мають право на спадкування та прийняли спадщину. З огляду на те, що [PERSON] на час своєї смерті належало право власності на спірне нерухоме майно, іншими спадкоємцями жодних заперечень з приводу позовних вимог не було подано, її право перейшло у порядку спадкування до позивачів у рівних частках. Неможливість видання нотаріальною конторою свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку порушує право позивачів на спадкування, яке має бути захищене у судовому порядку шляхом визнання прав власності на спадкове майно. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності. Враховуючи вищенаведені обставини та визнання відповідачам позову, суд приходить до висновку, що в даному випадку порушене майнове право позивачів, яке підлягає захисту, а позов до задоволення шляхом визнання за позивачами [PERSON] та [PERSON] права власності на спірну земельну ділянку.

Outcome: approved