Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за борговою розпискою. Позовна заява мотивована тим, що 05 листопада 2017 року [PERSON] під розписку позичила у [PERSON] грошові кошти у розмірі 30000,00 гривень. Зазначена розписка не містить кінцевої дати повернення боргу і є безстроковою, при цьому зазначені коти [PERSON] зобов`язувалась повернути за першою вимогою позивачки. Оригінал розписки від 05 листопада 2017 року написаний та підписаний власноручно відповідачкою. При укладенні боргового документа [PERSON] погодилась сплачувати [PERSON] проценти за користування позикою у розмірі 20% від суми позики, щомісячно. Зустрівшись з позивачкою 20 липня 2018 року [PERSON] повідомила останній, що на даний час коштів для повернення боргу вона не має, однак у кінці серпня поверне борг з процентами за його користування. В підтвердження цього зобов`язання [PERSON] надала розписку, що вона позичила у [PERSON] грошові кошти у розмірі 54000,00 гривень. Оригінал розписки від 20 липня 2018 року написаний та підписаний власноручно відповідачкою, та містить кінцеву дату повернення боргу - до 30 серпня 2018 року. Позивачка 10 жовтня 2018 року пред`явила [PERSON] письмову вимогу щодо повернення заборгованості, однак остання на зазначену вимогу не відреагувала, ухиляється від повернення суми боргу, порушуючи взяті на себе зобов`язання. Тому, позивачка просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] борг у сумі 54000,00 гривень та суму сплаченого судового збору у розмірі 704,80 гривень. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про місце, дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про місце, дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Надала до суду письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності, вимоги позову визнала в повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення. Зазначила, що недієздатною особою її не визнавали. Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши та оцінивши надані до суду докази та документи, як в сукупності, так і кожен доказ окремо, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно розписки від 05 листопада 2017 року [PERSON] , мешкаюча за адресою: [ADDRESS] , паспорт серії [NUMBER] , виданий 16 травня 2002 року Вугледарським МВ УМВС України в Донецькій області, позичила у [PERSON] , мешкаючої за адресою: [ADDRESS] (тридцять тисяч) гривень (а.с. 5). Як вбачається з розписки від 20 липня 2018 року, [PERSON] , мешкаюча за адресою: [ADDRESS] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Вугледарським МВ УМВС України в Донецькій області, позичила у [PERSON] , мешкаючої за адресою: [ADDRESS] (п`ятдесят чотири тисячі) гривень на 20 липня 2018 року. Зобов`язувалась повернути до 30 серпня 2018 року (а.с. 5). Позивачка 10 жовтня 2018 року зверталась до [PERSON] з вимогою про повернення боргу за борговою розпискою у розмірі 54000,00 гривень у строк до 30 жовтня 2018 року. Зазначено, що у разі відмови повернути борг, [PERSON] буде вимушена звернутись до Вугледарського міського суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за борговою розпискою. Зазначену вимогу відповідачка отримала особисто, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 6, 7). Згідно листа від 10 жовтня 2018 року позивачка зверталась до директора Загальноосвітньої школи № 2 м. Вугедара з метою отримання відомостей про місце роботи та посаду [PERSON] у зазначено навчальному закладі (а.с. 8). Відповідно до листа Вугледарської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №2 Вугледарської міської ради Донецької області №116 від 30 жовтня 2018 року адміністрація даного навчального закладу повідомила, що [PERSON] працює у Вугледарській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №2 з 14 серпня 1990 року по теперішній час на посаді вчителя російської мови та літератури (а.с. 9). Згідно заяви [PERSON] від 13 серпня 2018 року, остання зверталась до Вугледарського ВП Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області з проханням вжити заходів до [PERSON] , яка 05.11.2017 року позичила у [PERSON] грошові кошти у розмірі 30000,00 гривень, про що свідчить розписка, яку [PERSON] на писала власноручно 05.11.2017 року. [PERSON] 20 липня 2018 року написала позивачці розписку в якій зазначила, що вищезазначений борг з відсотками становить 54000,00 гривень вона зобов`язується повернути до 30 серпня 2018 року. Тому, [PERSON] просила розібратись у вищезазначених обставинах, оскільки [PERSON] спричинено позивачці матеріальну шкоду на суму 54000,00 гривень, скориставшись довірою останньої, здійснила своє шахрайське діяння (а.с. 10). Згідно листа Вугледасрького ВП Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області №3383 від 16 серпня 2018 року та висновку за заявою [PERSON] , за вищезазначеною заявою [PERSON] від 13 серпня 2019 року було проведено перевірку, за результатами якої прийнято рішення припинити подальший розгляд матеріалів у зв`язку з відсутністю у наведених у заяві фактах ознак будь-якого кримінального правопорушення, передбаченого статтями КК України. З метою вирішення зазначеного питання, яке відносить до цивільно-правових відносин, рекомендовано звернутись до суду у встановленому законом порядку (а.с. 11, 12). Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердженняукладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15. Вирішуючи спір, суд виходить із того, що розписка надана [PERSON] позивачці містить у собі всі складові, які дають підстави вважати про укладення між сторонами саме договору позики. Розписка містить дані щодо умов отримання позичальником у борг із зобов`язанням його повернення та дати отримання коштів. Так, судом встановлено, підтверджується наданими до суду доказами та не спростовується відповідачкою, що 20 липня 2018 року [PERSON] була написана розписка, в змісті якої зазначено, що в день її написання відповідачка позичила у [PERSON] 54000,00 гривень на строк до 30 серпня 2018 року. Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Враховуючи написання відповідачкою розписки про отримання в борг 54000,00 гривень, із зазначенням терміну їх повернення, наявністю підпису в ній боржниці, що свідчить про укладення між сторонами договору позики, отримання вказаних у розписці відповідачкою грошових коштів, приймаючи до уваги, що відповідачка свої зобов`язання за договором позики не виконала та не повернула борг у визначений сторонами строк, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за договором позики у сумі 54000,00 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з наданої до суду квитанції № 0.0.1209370376.1 від 12 грудня 2018 року [PERSON] було сплачено судовий збір за подання до суду позову про стягнення боргу за борговою розпискою у сумі 704,80 гривень (а.с. 1). З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суд дійшов висновку про доцільність задоволення вимог позову [PERSON] в повному обсязі, суд вважає необхідним, на виконання вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стягнути з [PERSON] на користь позивачки витрати зі сплати судового збору у розмірі 704,80 гривень. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи викладене,

Outcome: approved