Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовною заявою в якій просять визнати за ними право власності по ? частині на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що в с. Кабарівці, вул. Шевченка, буд. № 60, Зборівського району, Тернопільської області, земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та споруд розміром 0,250га., та для ведення особистого селянського господарства розміром 0,075га. які розташовані на території [PERSON], згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ТР№002363 виданого Кабаровецькою сільською Радою 18 серпня 2000 року; земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 3,73га., а саме: рілля -3,03га., рілля -0,15га. та кормові угіддя - 0,55га,, які розташовані на території Кабаровецької сільської Ради Зборівського району, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ТР № 012739 виданого Кабаровецькою сільською Радою 20 лютого 2002 року, посилаючись на те, що після смерті матері згідно заповіту є спадкоємцем її майна. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю та послався на обставини, викладені у позові. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву про те, щоб справу слухати в його відсутності, позовні вимоги визнає. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши представлені докази, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з такого. Частина 1 статті 1222 ЦК України передбачає, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Судом встановлено, що 19 лютого 2015 року померла мати позивачів [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що в с. Кабарівці, вул. Шевченка, буд. №60, Зборівського району, Тернопільської області; земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку та споруд розміром 0,250га., та для ведення особистого селянського господарства розміром 0,075га. які розташовані на території [PERSON], згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ТР№002363 виданого Кабаровецькою сільською Радою 18 серпня 2000 року; земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальним розміром 3,73га., а саме: рілля -3,03га., рілля -0,15га. та кормові угіддя - 0,55га,, які розташовані на території Кабаровецької сільської Ради Зборівського району, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ТР № 012739 виданого Кабаровецькою сільською Радою 20 лютого 2002 року. 09 жовтня 1985 року в Кабаровецькій сільській Раді [PERSON] розпорядилася своїм майном і склала заповіт на ім'я позивачів. Інших спадкоємців в тому числі на обовязкову частку немає. Звернувшись у Зборівську державну нотаріальну контору по питанню оформлення спадщини, їм було відмовлено у прийнятті документів, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно. Враховуючи вищенаведене, за позивачами слід визнати право власності на спадкове майно, оскільки вони вступили в управління спадковим майном і згідно заповіту є спадкоємцями даного майна. На підставі наведеного,

Outcome: approved