Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, у якому просять визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: 2 [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовують тим, що вони є співвласниками будинку [ADDRESS] . У вказаному будинку зареєстрований відповідач [PERSON] , проте фактично в ньому не проживає більше одного року, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере. В зв`язку з тим, що відповідач за зареєстрованою адресою не проживає, тому позивачі і змушені звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, оскільки з його реєстрацією в зазначеному будинку у позивачів виникають проблеми з надмірною сплатою комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються за них. У судове засідання позивачі не з`явилися, проте направили письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримують повністю, справу просять розглянути у їх відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився також, з невідомих для суду причин, хоча про час і місце судового засідання був повідомлений завчасно шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, а також не подав відзив щодо суті позову і не повідомив про поважність причини неявки в судове засідання. У зв`язку з цим, суд, відповідно до ст.280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксуваннясудового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~ Судом установлено, що згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.01.2019, [PERSON] належить на праві власності ј частини житлового будинку з відповідною частиною господарсько-побутових будівель за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). 1\\2 частина вище вказаного будинку належить [PERSON] на підставі договору дарування від 20.04.1996року (а.с.8). Згідно акту\~про фактичне\~проживання/непроживання\~та реєстрацію\~осіб від\~04.04.2019\~року вбачається,\~що за\~адресою:\~ [ADDRESS] зареєстрованими значаться: [PERSON] та [PERSON] , фактично проживає [PERSON] , а [PERSON] ніколи не проживав і на даний час не проживає (а.с.9). Стаття 150 Житлового кодексу України передбачає, що громадяни, які мають у приватній власності будинок користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. В силу ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, коли відповідач більше одного року без поважних причин не проживає у буд. [ADDRESS] і своїми діями\~створює перешкоди позивачам у вільному володінні, користуванні та розпорядженні своїм житлом, то в силу\~ст.405 ЦК України,\~ст.163 ЖК України, суд вважає відповідача таким, що втратив право користування вищезазначеним будинком.

Outcome: approved