Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи тим, що в ніч з 21 на 22 грудня 2012 року відбулось залиття їх квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] внаслідок чого їм було спричинено як матеріальну так і моральну шкоду. Зазначають, що це залиття відбулось з вини відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], які зареєстровані та проживають в квартирі, яка розташована поверхом вище їх квартири, а саме за адресою [ADDRESS] Звертають увагу на те, що неодноразово намагалися вирішити це питання в досудовому порядку, звертаючись до [PERSON], [PERSON], [PERSON] з пропозиціями відремонтувати затоплену квартиру чи виплатити кошти, необхідні на відновлювальний ремонт, однак останні проігнорували їх а у відповідь лунали лише насмішки, грубощі та відверта зневага. Крім того, вказують, що з метою проведення огляду їх квартири на предмет встановлення причин та винуватця затоплення, [PERSON] звернулась до відповідача КП «Введенське», як до обслуговуючої організації їх будинку, що надає житлово-комунальні послуги, однак їй було відмовлено у складенні належного акту про затоплення за встановленою діючим законодавством формою; відмовлено у складенні належного дефектного акту і кошторису ремонтних робіт, що дійсно дозволили б повернути пошкоджену квартиру до її попереднього стану; відмовлено у визначенні винуватця аварії на мережі ХВП, внаслідок якої було затоплено їх квартиру. Крім того, вищезазначені дії, багаторазові звернення та груба зневажлива поведінка працівників КП «Виноградар» призвели до затягування вирішенні спору та погіршення здоров'я позивачки [PERSON] Звертають увагу суду на те, що через зволікання та затягування вирішення спору відповідачів призвели до значного погіршення стану квартири, що унеможливлює проживання в ній. Крім того, внаслідок залиття квартири їм було завдано моральної шкоди, що полягає у душевних стражданнях і хвилюваннях з приводу перетворення квартири у приміщення непридатне для проживання, неможливості його використання за призначенням, порушенні звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль не тільки для його впорядкування, але й для захисту своїх законних прав в досудовому та судовому порядку. У зв'язку з вищевикладеним вважають, що діями відповідачів їм було спричинено матеріальну та моральну шкоду, в зв'язку з чим змушені були звернутись до суду з даним позовом та з урахуванням уточненої позовної заяви просять: - стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], на їх користь в рівних долях моральну шкоду в розмірі 6 478 гривень 50 копійок та моральну шкоду в розмірі 3 000 гривень; - стягнути з відповідача КП «Введенське» на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 1 000 гривень; - стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], КП «Введенське» на їх користь в рівних долях судові витрати в розмірі 5 458 гривень, з яких: 229 гривень 40 копійок - судовий збір, сплачений за майновими вимогами; 229 гривень 40 копійок - судовий збір, сплачений за вимогами про стягнення моральної шкоди; 1 500 гривень - витрати на правову допомогу; 3 500 гривень - кошти, сплачені за проведення судової експертизи. Позивачі та їх представник в судове засідання не з'явились, про час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином, однак представник позивачів подала до суду заяву в якій позов підтримала та просила його задоволити повністю з підстав, викладених в ньому та проводити судовий розгляд у її відсутності. Відповідачі та їх представники в судове засідання не з'явились, про час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили, тому суд з урахуванням положення п. 5 ст. 74, ст. 224 ЦПК України вважає за можливе слухати справу у її відсутність на підставі всіх наявних доказів, долучених до матеріалів справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, позивачі є співвласниками квартири [ADDRESS] що підтверджується довідкою про місце проживання та склад сім'ї за формою №3, виданою КП «Введенське» 15.02.2013 року №144 (а.с.7), свідоцтвом про право власності від 27.02.1998 року (а.с.10). В ході судового розгляду судом встановлено, що в ніч з 21 на 22 грудня 2012 року відбулось залиття вищезазначеної квартири в зв'язку з чим позивачі звернулись до відповідача КП «Введенське», як обслуговуючої організації будинку, що надає житлово-комунальні послуги, із заявою про затоплення, яку було зареєстровано у диспетчерському відділенні о 08 годині ранку 22.12.2013 року, про що засвідчено у журналі реєстрації заявок для слюсарів-сантехніків, що підтверджується витягом з цього журналу (а.с.14-18). Крім того, відповідно до вищезазначеного журналу реєстрації заявок для слюсарів-сантехніків, при перевірці квартири [ADDRESS] двері слюсарю не відкрили через відсутність вдома її мешканців. Відповідно до акту від 25.12.2012 року комісією КП «Введенське» під час огляду квартири позивачів на предмет встановлення причини і винуватця затоплення останніми було встановлено факт завдання позивачам матеріальної шкоди внаслідок залиття їх квартири і виявлено пошкодження, а саме: кухня, площею 7 м.кв. залиття всієї стелі (побілка) та стін (побілка), пошкодження підлоги (лінолеум); коридор - сліди залиття на стелі до З м.кв. (побілена), пошкоджено підлогу (лінолеум); жила кімната площею 13 м.кв. залиття стелі (побілка), потьоки по стінах; вбиральня залиття стелі та стін (побілка); ванна кімната залиття стелі та стін (побілка). Як вбачається з матеріалів справи, не погоджуючись з висновком «залиття в квартирі [ADDRESS] сталося внаслідок прориву гнучкого шлангу у туалеті в квартирі [ADDRESS], що знаходиться поверхом вище» у вищезазначеному акті, 15.03.2013 року (а.с.21) та 18.04.2013 року (а.с.24-26) позивачі звертались до відповідача КП «Виноградар» із письмовою заявою з вимогою усунути допущені недоліки при складанні акту про затоплення від 25.12.2012 року та привести його у відповідність до норм чинного Законодавства України та Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань ЖКГ від 17.05.2005 N 76, а саме: визначити особу-винуватця через дії (бездіяльність) якої було затоплено їх квартиру; провести повторне обстеження їх квартири; визначити обсяг ремонтних робіт, скласти відповідний дефектний акт і, на його основі - кошторис для проведення необхідних ремонтних робіт із зазначенням вартості будівельних матеріалів і робіт. Як встановлено в ході судового розгляду, відповідач КП «Введенське» у відповідь на вищезазначені заяви позивачів направив їм на адресу відповідний дефектний акт (а.с.30), зведений кошторис (а.с.31-32) та локальний кошторис (а.с.33-34), в задоволенні решти вимог позивачам було відмовлено, що підтверджується листом від 16.04.2013 року №04/495 (а.с.29). Як вбачається з матеріалів справи, не погоджуючись з сумою вартості відновлювального ремонту, яка була визначена в розмірі 1015 гривень, встановленого відповідно до дефектного акту, зведеного та локального кошторисів КП «Введенське», оскільки вона значно занижена, а в повторному обстеження та усуненні недоліків акту обстеження взагалі було відмовлено, позивачі 25.12.2012 року звернулись до КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Подільського району міста Києва» для проведення комісійного обстеження їх квартири після залиття 21.12.2012 року та ТОВ «Творча майстерня трофім енд ко» - для визначення загальної вартості робіт по кошторису (а.с.38-39). Відповідно до акту від 12.04.2013 року комісійного обстеження квартири позивачів, складеного КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Подільського району міста Києва» (а.с.36-37), встановлено, що залиття в кв. [ADDRESS], відбулось через порив внутрішньо квартирної мережі холодного водопостачання в [ADDRESS] розташованої на четвертому поверсі - пориву гнучкої підводки до бачка унітазу в туалеті, тобто з вини мешканців кв.[ADDRESS], підтверджується листом КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Подільського району міста Києва» від 16.04.2013 року №Д-44 (а.с.33). Відповідно до довідки КП «Введенське» від 13.01.2014 року №16 (а.с.160) відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані та проживають в квартирі [ADDRESS], а [PERSON] є її власником. Крім того, слід зазначити, що позивачі, з метою врегулювання спору позасудовим шляхом, звертались до мешканців квартири [ADDRESS] - відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] з пропозиціями відремонтувати затоплену квартиру чи виплатити кошти, необхідні на відновлювальний ремонт (а.с.20), однак останні проігнорували їх. Як було встановлено в ході судового розгляду, відповідно до висновку ТОВ «Судова незалежна експертиза України» №СЕ-1-1-170/13 від 15.10.2013 року встановлено, що експерт дійшов висновку, що залиття приміщень в квартирі [ADDRESS] міг спричинити порив внутрішньо квартирної мережі холодного водопостачання (гнучкої підводки в туалеті) в квартирі [ADDRESS] у цьому будинку, що знаходиться поверхов вище, як зазначено в акті про затоплення від 25.12.2012 року та в акті від 12.04.2013 року (а.с.87-97). Крім того, як вбачається з вищезазначеного експертного висновку вартість відновлювального ремонту, що необхідно здійснити з метою усунення наслідків залиття і відновлення пошкоджених через залиття приміщень в квартирі [ADDRESS] (розмір завданих позивачам збитків через залиття їх квартири), на момент його складення становить 6 478 гривень 50 копійок. Судом встановлено, що за проведення вищезазначеного звіту позивачами було сплачено ТОВ «Судова незалежна експертиза України» 3 500 гривень, що підтверджується квитанціями №к83/6/31 від 06.09.2013 року та №к83/6/30 від 06.09.2013 року (а.с.131). Стаття 22 ЦК України визначає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно статті 1166 ЦК України, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до вимог ст.ст. 59-60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Враховуючи вищевикладене, встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів про стягнення з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], на їх користь в рівних долях майнової шкоди у розмірі 6 478 гривень 50 копійок знайшли своє доведення в ході судового розгляду, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню. Крім того, як вже зазначалося вище, позивачі звертаючись з даним позовом до суду просили стягнути з відповідачів на їх користь також моральну шкоду мотивуючи тим, що їм було завдано душевних стражданнях і хвилювань з приводу перетворення квартири у приміщення непридатне для проживання, неможливості його використання за призначенням, порушенні звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль не тільки для його впорядкування, але й для захисту своїх законних прав в досудовому та судовому порядку. Стаття 23 ЦК України визначає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Також Пленум ВСУ у пункті третьому своєї Постанови № 3 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Враховуючи вищевикладене, встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів про стягнення на їх користь моральної шкоди в розмірі 3 000 гривень з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також моральної шкоди в розмірі 1 000 гривень на користь позивачки [PERSON] з КП «Введенське», підлягають задоволенню, що відповідає принципам розумності і справедливості виходячи з усіх обставин справи. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Крім того, відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.3 ст.79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема витрати на правову допомогу та витрати, пов'язані з проведенням судових експертиз. Згідно зі ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Відповідно до ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги та допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі. Як вбачається з матеріалів справи, позивачі просять стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], КП «Введенське» на їх користь в рівних долях судові витрати в розмірі 5 458 гривень, з яких: 229 гривень 40 копійок - судовий збір, сплачений за майновими вимогами; 229 гривень 40 копійок - судовий збір, сплачений за вимогами про стягнення моральної шкоди; 1 500 гривень - витрати на правову допомогу; 3 500 гривень - кошти, сплачені за проведення судової експертизи. Однак, проаналізувавши вимоги вищезазначених норм процесуального закону, суд приходить до висновку, що судові витрати в розмірі 1 500 гривень за надання правової допомоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачами не було подано до суду заяви про допущення до судового розгляду останньої, як особи, яка має право надавати правову допомогу та її не було допущено до судового процесу ухвалою суду. На підставі викладеного ст.ст. 15, 16, 22, 23, 1166-1167 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», від 27.03.1992 року № 6, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.05.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»,

Outcome: approved