Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] просять визнати за ними право власності на 5/6 та 1/6 ідеальних частин житлового будинку з прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами по вул. Шевченка, 117 в с. Братківці Стрийського району Львівської області. В обґрунтування позовних вимог позивачі покликалися на те, що станом на 01.06.1990 року в с. Братківці по вул. Шевченка, 117 були зареєстровані: голова колгоспного двору [PERSON] та члени колгоспного двору: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. У звязку із скасуванням поняття «колгоспний двір» та смертю голови колгоспного двору [PERSON], враховуючи заяви членів колгоспного двору [PERSON], [PERSON], [PERSON] про відмову від своїх часток у майні колгоспного двору на користь [PERSON] та [PERSON], 29 травня 2005 року виконавчим комітетом Братківської сільської ради Стрийського району Львівської області прийнято рішення № 19 про оформлення права власності та видачу свідоцтва про право власності на житловий будинок по вул. Шевченка, 117 в с. Братківці Стрийського району за [PERSON] та [PERSON] Державний реєстратор відмовив їм у державній реєстрації прав та їх обтяжень, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що не дає їм змоги вільно розпоряджатися нерухомим майном, а тому вони змушені звернутися до суду з даним позовом. Представник позивачів [PERSON], [PERSON] адвокат [PERSON] в судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивачів, позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявилися, подали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнали, проти їх задоволення не заперечили. Представник третьої особи Братківської сільської ради в судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач-визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У звязку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачами слід прийняти, позов задовольнити з наступних підстав. Частина 1 статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Стаття 41 Конституції України визначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Позивачі [PERSON], [PERSON] та відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані в [INFO], суспільна група господарства колгоспний двір. Згідно з витягом з погосподарської книги господарства за № 172 від 07.05.2018 року, наданого Братківською сільською радою Стрийського району Львівської області, станом на 01.06.1990 року головою колгоспного двору є [PERSON], його членами є сторони по справі /а.с. 10/. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-СГ №216439 від 12.12.2001 року [PERSON] Євфрозинія Петрівна померла 12.12.2001 року /а.с. 8/. Позивач [PERSON] є інвалідом І групи з дитинства /а.с. 7/. Як вбачається з рішення № 19 від 29.05.2008 року, виданого виконавчим комітетом Братківської сільської ради Стрийського району Львівської області, позивачам надано дозвіл на оформлення права власності та отримання свідоцтва про право власності на житловий будинок в с.Братківці по вул. Шевченка, 117, за [PERSON] 2/3 частини будинку, за [PERSON] 1/3 частина будинку /а.с. 9/. Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок №117 по вул. Шевченка в с. Братківці Стрийського району від 24.04.2018 року загальна площа будинковолодіння становить 236,8 кв.м, житлова площа 118,5 кв.м, допоміжна 118,3 кв.м, інвентаризаційна вартість 723430 грн. /а.с. 15-18/. Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.01.2018 року позивачці [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 21.06.2007 року державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори [PERSON], належить земельна ділянка площею 0,2276 га, кадастровий номер 4625380100:01:013:0029, розташована за адресою: Львівська область, Стрийський район, село Братківці, вул. Шевченка, 117 /а.с. 19/. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] як члени колишнього колгоспного двору відмовилися від своїх часток у спільному майні колгоспного двору по вул. Шевченка, 117 в селі Братківці Стрийського району Львівської області, що підтверджується їх заявами від 22.05.2018, 27.05.2018 року /а.с. 12-14/. Державний реєстратор прав на нерухоме майно [PERSON] відмовив у внесенні запису до розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, оскільки не подано документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта /а.с. 20/. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. А оскільки в даній справі йдеться про колгоспний тип двору, то, на думку суду, слід керуватися статтями цього ж Кодексу, які регламентували правовідносини в колгоспному дворі до 16 грудня 1993 року і які були виключені з цього Кодексу у зв'язку з введенням в дію Закону України «Про власність». Як розяснено в п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається, виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про власність», який втратив чинність на підставі Закону № 997-V від 27.04.2007 року, об'єктами права індивідуальної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення. Колгоспним двором вважалось сімейно-трудове об'єднання громадян, які сумісно ведуть господарство, і більшість з них обов'язково отримує основний дохід в колгоспі, працюючи в такому в якості його членів. Відповідно до ст.120 ЦК України 1963 року майно колгоспного двору належить всім членам двору на праві спільної сумісної власності. Володіння, користування і розпорядження цим майном здійснюється зі згоди всіх членів двору. За змістом ч. 2 ст. 123 ЦК 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Таким чином, судом встановлено, що предметом спору є будинковолодіння № 117 по вул.Шевченка в с. Братківці Стрийського району Львівської області та станом на 15 квітня 1991 року, з часу введення в дію Закону України «Про власність», будинковолодіння належало до майна суспільної групи господарства - колгоспний двір. Зважаючи на те, що спірне будинковолодіння належало до суспільної групи - колгоспний двір, станом на 1991 рік головою колгоспного двору була [PERSON] (Євфрозинія) Петрівна, а тому вона була власником цього будинковолодіння. Сторони по справі є членами двору, відтак будинковолодіння № 117 по вул. Шевченка в с. Братківці Стрийського району Львівської області належить їм на праві спільної сумісної власності. З огляду на те, що позивачі отримали дозвіл на оформлення права власності та видачу свідоцтва про право власності на житловий будинок, однак запис про право власності до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесений не був, оскільки відсутні документи, що відповідно до вимог законодавства засвідчують прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта, відповідачі не оспорюють їх право на спірне будинковолодіння, відмовившись від своїх часток у спільному майні на їх користь, позовні вимоги визнали, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що в суду є всі підстави для задоволення позовних вимог та визнання за [PERSON] права власності на 5/6 ідеальних частин будинковолодіння № 117 по вул. Шевченка в с. Братківці Стрийського району Львівської області, за [PERSON] на 1/6 частину спірного будинковолодіння.

Outcome: approved