Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з даним позовом, в обґрунтування якого в позовній заяві зазначили, що [INFO] помер [PERSON], після смерті якого Українською державною нотаріальною конторою відкрита спадкова до майна померлого, до складу якого входить також 1/4 частина квартири що розташована [ADDRESS], Нотаріус відмовив позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину на 1/4 частину зазначеної квартири що належала померлому [PERSON], на підставі свідоцтва на право власності на житло, оскільки квартиру було передано померлому в спільну приватну власність з [PERSON], [PERSON] та [PERSON], без виділення частки, що належала померлому. В позовній заяві позивачі посилаючись на те, що за життя між [PERSON], не було укладено жодних угод відносно поділу квартири, просять суд визначити, що частки у житловому приміщенні, розташованому за адресою [ADDRESS], спадкодавця [PERSON], який помер [INFO] співвласників [PERSON], [PERSON], [PERSON], які належать їм згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого бюро по приватизації державного житлового фонду Трипільської ТЕС 17.04.1998 року, згідно з розпорядженням від 15.04.1998 року № 1998, є рівними та складають по ? чистині за кожним. В судове засідання позивачі не з'явилися, та подали до суду заяви про розгляд спарви у їх відсутність, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити. Представник відповідача, виконком української міської ради Обухівського району Київської області, в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив суд розглядати дану цивільну справу у відсутності представника, при вирішенні спору покладається на розсуд суду. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 13.07.2006 року серії [NUMBER] Після смерті [PERSON], відкрилась спадщина на частину квартири що розташована [ADDRESS]. Як вбачається з копії спадкової справи, позивач [PERSON], являються єдиною спадкоємицею майна після померлого чоловіка [PERSON], згідно закону та вчасно звернулись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Таким чином, судом достовірно встановлено, що позивач є належними спадкоємцями майна за законом після смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO] 17 січня 2014 року державний нотаріус Української державної нотаріальної контори відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру що розташована [ADDRESS], оскільки квартиру було передано у спільну приватну власність [PERSON], [PERSON], [PERSON], На підставі свідоцтва про право власності на житло від 17 квітня 1998 року виданого Бюро по приватизації державного фонду Трипільської ТЕС згідно розпорядження № 1998 від 15 квітня 1998 року.Право сумісної власності було зареєстровано в Обухівському бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 4№324/40 без виділення частки, що належала померлому та позивачам. Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно статті 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а згідно статті 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, тим самим після смерті чоловіка позивач має право на успадкування спірної квартири. Спадкоємцями, згідно статті 1222 ЦК України, за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а тому суд вважає, що позивачі є належними спадкоємцями і їх звернення до суду є правомірним. Статтею 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти; не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної сумісної власності (спільне майно). Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України встановлено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. В пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року зазначено, що при відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності ( крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою частки визнаються рівними. Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 (п 3.4) роз'яснено що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину, спадкоємці учасники спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом до суду про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст.. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Як встановлено судом за життя померлий [PERSON], та позивачі не укладали жодних угод чи домовленостей щодо поділу спірної квартири. Невизначеність часток у праві спільної сумісної власності позбавляє позивачів можливості належним чином оформити свої спадкові права на частину квартири квартиру що розташована [ADDRESS] що належала померлому [PERSON], на праві спільної сумісної власності, а тому суд зважаючи на відсутність у позивачів іншої можливості оформити свідоцтва про право на спадщину на частину спірної квартири, для захисту прав позивачів вважає за необхідне визначити, що частка померлого [INFO] [PERSON], в праві спільної сумісної власності на квартиру, становить 1/4. Як вбачається зі змісту ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, суд оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов доведений і підлягає задоволенню.

Outcome: approved