Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] 26.04.2019 року звернулася у суд з позовною заявою, в якій просила стягувати з відповідача [PERSON] у її користь кошти на своє утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 грн. щомісячно і до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області від 10.05.2019 року вказаний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Визначено дату судового засідання щодо розгляду справи по суті 01.07.2019 року, 09.30 год.. Ухвалою суду від 01.07.2019 року розгляд справи відкладено у зв`язку із неналежним повідомленням сторін. Визначено нову дату судового засідання щодо розгляду справи по суті 23.07.2019 року, 12.30 год.. Ухвалою суду від 23.07.2019 року розгляд справи відкладено у зв`язку із неявкою сторін вперше без повідомлення відповідачем про причини своєї неявки. Визначено нову дату судового засідання щодо розгляду справи по суті 15.08.2019 року, 11.30 год.. Ухвалою суду від 15.08.2019 року постановлено проводити заочний розгляд справи. Заочним рішенням, ухваленим 15.08.2019 року, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дружину задоволено. Вирішено стягувати з\~ [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 1\~500 грн., щомісячно, починаючи з дня подання до суду позовної заяви, а саме з 26.04.2019 року і до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Вирішено питання судових витрат у справі. Допущено негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Ухвалою суду від 20.03.2020 року задоволено заяву відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення суду. Заочне рішення, ухвалене 15.08.2019 року у цивільній справі № 453/489/19 (провадження № 2/453/273/19) за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, скасовано. Справу призначено до розгляду. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Визначено дату судового засідання щодо розгляду справи по суті 27.04.2020 року, 11.00 год.. Ухвалою суду від 27.04.2020 року розгляд справи відкладено у зв`язку із неналежним повідомленням сторін. Визначено нову дату судового засідання щодо розгляду справи по суті 27.05.2020 року, 14.00 год.. Розгляд справи по суті відбувся у судовому засіданні, котре було призначене на 27.05.2020 року о 14.00 год., без участі сторін. Позов обґрунтовано тим, що 03.08.2016 року позивачка уклала шлюб з відповідачем, який рішенням Личаківського районного суду м. Львова, ухваленим 04.02.2019 року у цивільній справі № 463/5340/18, провадження № 2/463/456/19, розірвано. Судовим наказом судді Сколівського районного суду Львівської області [PERSON] від 14.06.2018 року, винесеного у справі № 453/699/18, провадження № 2-н/453/14/18, стягнуто з\~ [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.06.2018 року і до досягнення сином повноліття. Позивачка стверджує, що на даний час вона не працює, так як доглядає малолітнього сина. Джерел доходу, окрім соціальних виплат по догляду за малолітнім сином, вона не має, а відповідач добровільно не надає їй матеріальної допомоги на своє утримання, хоча має таку можливість, а тому вона змушена звертатись до суду. Відтак, позивачка просить на підставі положень ст. ст. 77, 79, 84. 182 СК України позов задовольнити. \~ \~ \~ \~Позивачка у судове засідання щодо розгляду справи по суті не з`явилася, хоча була належно повідомленою про дату, час та місце судового засідання у справі, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення їй почтового відправлення судової повістки від 05.05.2020 року (а. с. 106). Разом з тим, у матеріалах справи наявна заява позивачки від 23.07.2019 року за вх. № ЕП-367 (а. с. 31), в якій вона позов підтримала, просила такий задовольнити з наведених у ньому підстав, а розгляд справи по суті просила проводити без її участі. Відповідач у судове засідання щодо розгляду справи по суті не з`явився, хоча був належно повідомленим про дату, час та місце судового засідання у справі, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення йому почтового відправлення судової повістки від 30.04.2020 року (а. с. 108), про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву у запропоновані судом строки та порядку не подав. Разом з тим, відповідач під час подання заяви про перегляд заочного рішення зазначив, що судом не були з`ясовані та не досліджені ті факти, що у нього на утриманні є ще одна малолітня дитина від іншого шлюбу, на яку він добровільно сплачує аліменти у розмірі від 1\~000 грн. до 2\~000 грн. щомісячно, а також з нього стягуються аліменти на малолітнього сина [PERSON] у розмірі ј частини від заробітку (доходу). Зазначив, що він офіційно працевлаштований, а його заробітна плата, починаючи з січня 2020 року, становить 4\~723 грн., що, на його переконання, унеможливлює стягнення аліментів на дружину у твердій грошовій сумі у запропонованому нею розмірі по 1\~500 грн. щомісячно. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання усіх учасників справи чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~З огляду на вказане, враховуючи неявку сторін та їх уповноважених представників, фіксування судового засідання, котре було призначене на 27.05.2020 року о 14.00 год., за допомогою звукозаписувального технічного засобу під час розгляду даної справи по суті не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, давши належу оцінку письмовим доказам, зібраним у справі, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи із наведених вище процесуальних норм, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Так, у період з 03.08.2016 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний на підставі рішення Личаківського районного суду м. Львова, ухваленого 04.02.2019 року у цивільній справі № 463/5340/18, провадження № 2/463/456/19, за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу (копія міститься у справі, а. с. 5). Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 23.08.2017 року (копія міститься у справі, а. с. 4), вбачається, що відповідач є батьком малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно з судовим наказом судді Сколівського районного суду Львівської області [PERSON] , винесеного 14.06.2018 року у цивільній справі № 453/699/18, провадження № 2-н/453/14/18, з відповідача на користь\~позивачки стягуються\~аліменти на\~малолітнього сина\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~у розмірі\~ј частини\~з усіх\~видів його\~заробітку (доходу),\~але не\~більше десяти\~прожиткових мінімумів\~для дитини\~відповідного віку,\~щомісячно,\~починаючи з\~06.06.2018\~року і\~до досягнення\~сином повноліття. Враховуючи, що позивачка здійснює догляд за малолітнім сином сторін, якому ще не виповнилося три роки, то вона не має змоги працювати та самостійно утримувати себе й сина. Належних та допустимих доказів того, що відповідач надає кошти на утримання своєї колишньої дружини, або ж хоча б якось їй матеріально допомагає, матеріали справи не містять. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - неможливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно з ч. 2\~ст. 84 СК України\~дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 4 цієї статті регламентує, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і у разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою, має на утриманні спільного з позивачкою малолітнього сина [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~на котрого,\~зокрема,\~сплачує аліменти\~у розмірі\~ј частини\~з усіх\~видів його\~заробітку (доходу),\~але не\~більше десяти\~прожиткових мінімумів\~для дитини\~відповідного віку,\~щомісячно,\~починаючи з\~06.06.2018\~року і\~до досягнення\~сином повноліття. Належних та допустимих доказів того, що на утриманні відповідача перебувають ще й інші малолітні чи неповнолітні діти, або ж непрацездатні особи, відповідачем не надано та судом не здобуто. Суд звертає увагу, що надана відповідачем незасвідчена у встановленому порядку виписка АТ КБ «ПриватБанк» про надходження по картці і додатковим карткам договору за період з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року (а. с. 68-74), про перевід час-від часу коштів малолітній [PERSON] , [INFO] , не може однозначно свідчити про утримання, а така обставина щодо перебування на утриманні, як і сплати аліментів, повинна засвідчуватися в інший передбачений законом спосіб. До того ж, відповідачем на надано суду у засвідченій копії свідоцтва про народження малолітньої [PERSON] , [INFO] , з котрої б вбачалося батьківство відповідача і, як наслідок, виконання обов`язку щодо утримання цієї малолітньої особи. У той же час судом встановлено, що у зв`язку з доглядом за малолітнім сином, якому станом на дату звернення до суду із даним позовом, як і станом на дату ухвалення рішення у цій справі, менше трьох років, позивачка не має змоги працювати і утримувати себе. Також, суд, при встановленні розміру аліментів враховує стан здоров`я та матеріальне становище позивачки, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача як платника аліментів. Так, у матеріалах справи наявна довідка Регіонально ландшафтного парку «Знесіння» Департаменту містобудування Львівської міської ради від 2020 року за вих. № 1/02 (а. с. 75), згідно котрої відповідач працює у зазначеному підприємстві на посаді старшого інспектора з охорони навколишнього середовища, а його дохід з січня 2020 року становить 4\~723 грн. (мінімальний розмір визначної законом заробітної плати на поточний рік). У добровільному порядку питання щодо утримання дружини позивач та відповідач не вирішили. Відповідно до ч. 1\~ст. 80 СК України\~аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, працює, і враховуючи відсутність у позивача самостійного доходу, чоловік має їй компенсувати втрату можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті та надавати визначену законодавством допомогу дружині. Згідно зі\~ст. 182 Сімейного кодексу України,\~при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує:\~1)\~стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Тому, виходячи з принципу справедливості, розумності та з урахуванням потреб колишньої дружини, можливостей відповідача та його місячного заробітку (доходу), суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. Доводів про неможливість у повному обсязі надавати матеріальну допомогу позивачці відповідач суду не надав, хоча міг їх надати з огляду на скасування судом ухваленого попередньо заочного рішення у цій справі, а тому є усі підстави для стягнення з нього аліментів на позивачку як колишню дружину до досягнення їх малолітнім сином [PERSON] ,\~ [INFO] , трирічного віку, у твердій грошовій сумі, як про це зазначає позивач, однак у розмірі 1\~000 грн. щомісячно. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає до стягнення з відповідача на користь держави. Разом з тим, такий судовий збір у сумі\~768 грн. 40 коп. був стягнутий судом з відповідача на користь держави в особі Державної судової адміністрації України при ухваленні у даній справі 15.08.2019 року заочного рішення. Цей судовий збір, незважаючи на скасування зазначеного заочного рішення, був попередньо сплачений відповідачем у повному обсязі, про що свідчить постанова головного державного виконавця Сколівського РВ ДВС західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Шолупата І.М. від 29.01.2020 року про закінчення виконавчого провадження (копія міститься у справі, а. с. 55). Відтак, питання щодо стягнення повторно з відповідача, не на користь якого ухвалено рішення, судового збору за розгляд однієї і тієї ж цивільної справи, до вирішення не підлягає.

Outcome: partial