Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять стягнути за рахунок коштів державного бюджету на їх користь завдану їм незаконними діями органами досудового розслідування Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області та органів Ужгородської місцевої прокуратури моральну шкоду в розмірі по 500\~000 грн. Свої вимоги мотивували наступним. 25.05.2011р. в Ужгородський РВ УМВС України в Закарпатській області надійшла заява гр. [PERSON], працюючого юристом на ТОВ «Ядзакі Україна», яке являється Товариством з іноземними інвестиціями і займається виготовленням з давальницької сировини та експертом за кордон джгутів для автомобілів про те, що в ніч з 23 на 24 травня 2011 року невідомими особами із складського приміщення ТОВ «Ядзакі Україна» (с. Минай, Ужгородський р-н., вул. Туряниці,7) було викрадено біля 300 (триста/трьохсот) кілограм мідних ізольованих проводів. 03.06.2011р. слідчим СВ Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області, старшим лейтенантом міліції [PERSON], розглянувши зібрані матеріали за заявою гр. [PERSON] ЖРЗПЗ № 1317 від 25.05.2011р. було порушено кримінальну справу № 1228811 за вказаним вище фактом крадіжки мідних ізольованих проводів із складу ТОВ «Ядзакі Україна», за ознаками злочину, передбаченого за ч.2 ст.185 КК України. У ході проведення досудового слідства у даній справі було встановлено, що вказаний злочин скоїли гр. [PERSON] за попередньою змовою разом із гр. [PERSON], гр. [PERSON] та [PERSON], які працюючи на посадах службовців на складі ТОВ «Ядзакі Україна» та уклавши з ТОВ «Ядзакі Україна» договори про колективну матеріальну відповідальність за забезпечення зберігання майна та інших цінностей, переданих їм для виконання службових обовязків, незаконно привласнили вказані вище ізольовані мідні проводи, що перебували у їх віданні,тим самим завдавши ТОВ «Ядзакі Україна» матеріальних збитків на суму, що встановлюється. На думку слідчого на той момент та беручи до уваги те, що приводом для порушення кримінальної справи у даному була заява гр. [PERSON], а також те, що із зібраних матерів, вбачалося достатньо підстав для порушення кримінальної справи, а також даних, що вказуються на наявність у діях гр. [PERSON], гр. [PERSON], гр. [PERSON] та гр. [PERSON] ознак злочину, передбаченого ч.3 ст.191 КК України, за яким необхідно провадження досудового слідства перекваліфікувати. 28.07.2011р. слідчим СВ Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області, старшим лейтенантом міліції [PERSON], розглянувши кримінальної справи № 1228811 перекваліфіковано злочин у даній кримінальній справі з ч.2 ст.185 КК України на ч.3 ст.191 КК України та порушено кримінальну справу відносно, зокрема, гр. [PERSON] та гр. [PERSON] за фактом привласнення чужого майна, яке перебувало у їх віданні, а саме ізольованих мідних проводів із складу ТОВ «Ядзакі Україна», за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.191 КК України. 19.08.2011р. слідчим СВ Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області, старшим лейтенантом міліції [PERSON], розглянувши кримінальної справи № 1228811 було притягнуто гр. [PERSON] та гр. [PERSON] як обвинувачених у даній кримінальній справі та предявлено їм обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.191 КК України, а також застосовано запобіжний захід заставу щодо гр. [PERSON] та гр. [PERSON] у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 8500 (вісім тисяч пятсот) гривень. 22.08.2011р. слідчим СВ Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області, старшим лейтенантом міліції [PERSON], розглянувши кримінальної справи № 1228811 було змінено обвинуваченим гр. [PERSON] та гр. [PERSON] запобіжний захід із застави на підписку про невиїзд. 23.08.2011р. слідчим СВ Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області, старшим лейтенантом міліції [PERSON] було складено обвинувальний висновок і разом з кримінальною справою № 1228811 відповідного до вимог ст.225 КПК України направлено Ужгородському міжрайонному прокуророві для затвердження і подальшого направлення справи за підсудністю до Ужгородського міжрайонного суду Закарпатської області. 31.08.2011р. Ужгородським міжрайонним прокурором І. Цар обвинувальний висновок по даній кримінальній справі було затверджено і кримінальну справу № 1228811 направлено на розгляд до Ужгородського міжрайонного суду Закарпатської області. Міру запобіжного заходу стосовно обвинувачених гр. [PERSON] та гр. [PERSON] - підписка про невиїзд залишено без зміни. У ході подальшого судового розгляду даної кримінальної справи Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області зі сторони обвинувачення, а саме прокурора Ужгородської міжрайонної прокуратури надійшло клопотання про повернення цієї справи прокурору на додаткове розслідування. Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.04.2013р. у справі № 1-1117/11 кримінальну справу № 1228811 про обвинувачення, зокрема, гр. [PERSON] та гр. [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.191 КК України повернуто Ужгородської міжрайонної прокуратури для організації додаткового розслідування. Запобіжний захід відносно гр. [PERSON] та гр. [PERSON] залишено попередній - підписку про невиїзд. За наслідками повернення даної кримінальної справи до правоохоронних органів та усунення ними недоліків, що послугували підставою для проведення додаткового розслідування даної кримінальної справи, було проведено ряд слідчих дій щодо, зокрема, гр. [PERSON] та гр. [PERSON] 30.07.2013р. слідчим СВ Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області, лейтенантом міліції [PERSON] у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12013070170001032 від 11.06.2013р. було повідомлено про підозру, зокрема, гр. [PERSON] та гр. [PERSON] про ними вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України. 02.09.2013р. до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області (за наслідками вступу в дію редакції КПК України 2012 року) надійшов вже обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12013070170001032 від 11.06.2013р. про обвинувачення, зокрема гр. [PERSON] та гр. [PERSON] по факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України. У ході подальшого судового розгляду даного кримінального провадження Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області сторона обвинувачення - прокурор змінив обвинувачення і надав до суду обвинувальний акт, затверджений 06.05.2015р., у якому містилось формулювання зміненого обвинувачення у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12013070170001032 від 11.06.2013р. по обвинуваченню, зокрема, гр. [PERSON] та гр. [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України. Вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.02.2016р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 15.05.2017р. у справі № 308/15126/13-к гр. [PERSON] та гр. [PERSON] визнано невинуватими у предявленому обвинуваченні за ч.2 ст.185 КК України та виправдано їх за вказаною статтею обвинувачення. Поза всяким сумнівом, що у даному випадку таким кричущим порушенням конституційних прав і свобод гр. [PERSON] та гр. [PERSON] їм завдано суттєвої моральної шкоди під безпідставним та незаконним притягненням до кримінальної відповідальності у липні 2011 року; ще з липня 2011 року гр. [PERSON] та гр. [PERSON] заявляли органу дізнання про свою непричетність до такого злочину і надавали з цього приводу достовірні показання, які було легко перевірити, але цього не робилось, проте велась фальсифікація справи проти них; всі ці події щодо їхнього незаконного і безпідставного обмеження волі відбувались за згоди (чи невтручання, можливо) органів прокуратури, які або через некомпетентність окремих працівників або їх небажання належним чином вивчати кримінальну справу як потрібно, чим в чергове безпідставно були порушені їхні права людини і громадянина; безпідставне і незаконне їхнє обмеження волі у вигляді підписки про невиїзд при очевидній їхній непричетності до злочину і їхніх постійних заявах з даного приводу; очікування протягом пяти років на прийняття у справі законного рішення про їхню непричетність і невинуватість, тощо. Беззаперечно, ці всі факти спричинили гр. [PERSON] та гр. [PERSON] моральну шкоду як будь-якій нормальній, адекватній людині у подібній ситуації. Безсумнівно, вони зазнали душевних страждань у звязку з такою протиправною поведінкою щодо них, понесли втрати немайнового характеру внаслідок зазначених моральних, фізичних страждань та негативних явищ, заподіяних їм незаконними діями та і бездіяльністю окремих службових осіб Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області і прокуратури. Зазначають, що у даному випадку, у звязку з незаконним перебуванням під слідством, було принижено честь та гідність гр. [PERSON] та гр. [PERSON], а також репутацію законослухняних громадян; позбавлено конституційного права на свободу і особисту недоторканність; під час безпідставного обрання запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд вони були позбавлений звичайних умов пересування країною або поза її межами та інших умов життя, в тому числі через їх було принижено через те, що неодноразово у якості обвинувачених/підсудних змушені були зявлятися в публічне місце до суду, де їх бачила значна кількість людей, в тому числі знайомі; мали місце моральні переживання як з їхнього боку так і з боку всіх членів сімї (матері, дружини і малолітніх дітей), які, знаючи їх, вкрай переживали з цього приводу, а гр. [PERSON] та гр. [PERSON] зі свого боку сильно переживали за здоровя своїх близьких, щоб вони витримали таке нервове перенавантаження, особливо батьки, які є літніми людьми зі слабким здоровям; мав місце тривалий відрив гр. [PERSON] та гр. [PERSON] від сімї; було позбавлено можливості виконувати свої обовязки як основного годувальника в родині; було порушено їхні нормальні життєві звязки, їхній життєвий уклад; це призвело до позбавлення їх можливостей реалізації своїх звичок і бажань; порушено нормальні стосунки з оточуючими людьми, в тому числі членами родини; окремі сусіди, не знаючи ситуації, почали тоді ставитись до них насторожено, сприймаючи за злочинців; було фактично знищено їхню впевненість у дієвості та ефективності правових механізмів щодо недопущення фактів безпідставного обмеження волі невинних осіб; знищено їхню впевненість у беззаперечному слідуванні державними інститутами, в т.ч. органом досудового розслідування і органами прокуратури, які зобовязані дбати про права і свободи громадян, нормам Конституції, законів, тобто мали місце й інші негативні наслідки морального характеру. Серед таких «інших негативних наслідків» також слід назвати страх, який залишиться з гр. [PERSON] та гр. [PERSON] назавжди страх громадянина перед власною державою. Адже всі вищезазначені незаконні рішення, дії (бездіяльність) органів дізнання та прокуратури не були наслідком помилки. В них на все життя залишиться гірке усвідомлення абсолютної незахищеності пересічного українця, якого зацікавлені працівники правоохоронних органів з будь-яких мотивів можуть запросто знищити як особу (фізично), так і особистість (морально). Таким чином, з урахуванням обставин справи, які стосуються часу вчинення злочину, його кваліфікації, тривалості досудового слідства, у тому числі з моменту ухвалення останньої ухвали судом від «15» травня 2017 року, фактичного припинення кримінального переслідування щодо осіб позивачів у справі, відсутності іншого ефективного засобу юридичного захисту від порушення його прав, вважають, що у позивачів виникло право на відшкодування моральної шкоди на підставі ст.1176 ЦК України та Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», яку оцінюють по 500\~000 грн. на кожного позивача. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представники [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримали з наведених в позові підстав. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Представники позивача [PERSON] - [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримали з наведених в позові підстав В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] місцевої прокуратури прокурор Голич М.М. заперечував проти позовних вимог в повному обсязі, оскільки з наведених позивачем у заяві обставин, доводів та підстав не вбачається наявність у позивачів права на відшкодування шкоди, оскільки таке право згідно із положеннями ЗУ «Про порядок відшкодування, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури, суду» у позивача не виникло. Так, особа має право на відшкодування шкоди внаслідок подій наведених у ч.1 ст.1 та випадках, визначених ч.1 ст. 2 ЗУ «Про порядок відшкодування, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури, суду». До подій законодавець відносить незаконне засудження, незаконне повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. При цьому, вказані події мають бути незаконними та їх незаконність встановлена в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду. У випадку наявності такого судового рішення, виправдувального вироку суду чи закриття кримінального провадження за відсутн6ості події кримінального правопорушення, відсутності у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливості їх отримати особа має право на відшкодування шкоди. Вважає, що у даних спірних правовідносинах не мала місце жодна з наведених подій, тим більше доведеність її незаконності судовим рішенням. Щодо розміру моральної шкоди, то зазначає, що така повинна визначатися з урахуванням ЗУ «Про порядок відшкодування, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури, суду», а також принципами рівності, поміркованості, розумності та справедливості. Вважає, що позивачами не доведений та не підтверджений належними доказами розмір моральної шкоди. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] управління Державної казначейської служби України в Закарпатській області [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки безпосередньо ними ніякої шкоди позивачам не завдано. В судове засідання представник відповідача [PERSON] РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області не зявився, про час та місце розгляду справи був судом належним чином повідомлений, причини неявки суду невідомі. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За нормою статті 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України, учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Як вбачається з постанови про порушення кримінальної справи і прийняття її до свого провадження від 03.06.2011р., слідчим СВ Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області, старшим лейтенантом міліції [PERSON], розглянувши зібрані матеріали за заявою гр. [PERSON] ЖРЗПЗ № 1317 від 25.05.2011р. було порушено кримінальну справу № 1228811 за вказаним вище фактом крадіжки мідних ізольованих проводів із складу ТОВ «Ядзакі Україна», за ознаками злочину, передбаченого за ч.2 ст.185 КК України. Як вбачається з постанови про перекваліфікацію злочину та порушення кримінальної справи і прийняття її до свого провадження, 28.07.2011р. слідчим СВ Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області, старшим лейтенантом міліції [PERSON], розглянувши кримінальної справи № 1228811 перекваліфіковано злочин у даній кримінальній справі з ч.2 ст.185 КК України на ч.3 ст.191 КК України та порушено кримінальну справу відносно, зокрема, гр. [PERSON] та гр. [PERSON] за фактом привласнення чужого майна, яке перебувало у їх віданні, а саме ізольованих мідних проводів із складу ТОВ «Ядзакі Україна», за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.191 КК України. 19.08.2011р. слідчим СВ Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області, старшим лейтенантом міліції [PERSON] було прийнято постанови про притягнення особи в якості обвинуваченого гр. [PERSON] та гр. [PERSON] як обвинувачених у даній кримінальній справі та предявлено їм обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.191 КК України. 19.08.2011 р. слідчим СВ Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області, старшим лейтенантом міліції [PERSON] було прийнято постанови про обрання запобіжного заходу застави та застосовано запобіжний захід заставу щодо гр. [PERSON] та гр. [PERSON] у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 8500 (вісім тисяч пятсот) гривень. 22.08.2011р. слідчим СВ Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області, старшим лейтенантом міліції [PERSON], прийнято постанови про зміну запобіжного заходу із застави на підписку про невиїзд, якими було змінено обвинуваченим гр. [PERSON] та гр. [PERSON] запобіжний захід із застави на підписку про невиїзд. 23.08.2011р. слідчим СВ Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області, старшим лейтенантом міліції [PERSON] було складено обвинувальний висновок і разом з кримінальною справою № 1228811 відповідного до вимог ст.225 КПК України направлено Ужгородському міжрайонному прокуророві для затвердження і подальшого направлення справи за підсудністю до Ужгородського міжрайонного суду Закарпатської області. 31.08.2011р. Ужгородським міжрайонним прокурором І. Цар обвинувальний висновок по даній кримінальній справі було затверджено і кримінальну справу № 1228811 направлено на розгляд до Ужгородського міжрайонного суду Закарпатської області. Міру запобіжного заходу стосовно обвинувачених гр. [PERSON] та гр. [PERSON] - підписка про невиїзд залишено без зміни. У ході подальшого судового розгляду даної кримінальної справи Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області зі сторони обвинувачення, а саме прокурора Ужгородської міжрайонної прокуратури надійшло клопотання про повернення цієї справи прокурору на додаткове розслідування. Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.04.2013р. у справі № 1-1117/11 кримінальну справу № 1228811 про обвинувачення, зокрема, гр. [PERSON] та гр. [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.191 КК України повернуто Ужгородської міжрайонної прокуратури для організації додаткового розслідування. Запобіжний захід відносно гр. [PERSON] та гр. [PERSON] залишено попередній - підписку про невиїзд. За наслідками повернення даної кримінальної справи до правоохоронних органів та усунення ними недоліків, що послугували підставою для проведення додаткового розслідування даної кримінальної справи, було проведено ряд слідчих дій щодо, зокрема, гр. [PERSON] та гр. [PERSON] 30.07.2013р. слідчим СВ Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області, лейтенантом міліції [PERSON] у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12013070170001032 від 11.06.2013р. було повідомлено про підозру, зокрема, гр. [PERSON] та гр. [PERSON] про ними вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України. 02.09.2013р. до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області (за наслідками вступу в дію редакції КПК України 2012 року) надійшов вже обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12013070170001032 від 11.06.2013р. про обвинувачення, зокрема гр. [PERSON] та гр. [PERSON] по факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України. У ході подальшого судового розгляду даного кримінального провадження Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області сторона обвинувачення - прокурор змінив обвинувачення і надав до суду обвинувальний акт, затверджений 06.05.2015р., у якому містилось формулювання зміненого обвинувачення у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12013070170001032 від 11.06.2013р. по обвинуваченню, зокрема, гр. [PERSON] та гр. [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України. Вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.02.2016р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 15.05.2017р. у справі № 308/15126/13-к гр. [PERSON] та гр. [PERSON] визнано невинуватими у предявленому обвинуваченні за ч.2 ст.185 КК України та виправдано їх за вказаною статтею обвинувачення. Таким чином, з моменту порушення кримінальної справи відносно [PERSON] та гр. [PERSON] за фактом привласнення чужого майна, яке перебувало у їх віданні, а саме ізольованих мідних проводів із складу ТОВ «Ядзакі Україна», за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.191 КК України, тобто з 28.07.2011 р. по день постановлення ухвали апеляційним судом, тобто 15.05.2017 особи перебували під кримінальним переслідуванням, тобто 69 місяців 17 днів.. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Порядок відшкодування моральної шкоди передбачений Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду». Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» (в редакції на час порушення кримінальної справи та застосування запобіжного заходу) відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Пунктом 1 ч. 1 ст. 2 цього Закону передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку постановлення виправдувального вироку суду. Застосування підписки про невиїзд впродовж тривалого часу обмежило право позивача на вільне пересування та зміну місця проживання, гарантоване ст. 33 Конституції України. Оскільки відносно позивачів 15.05.2017 набрав законної сили виправдувальний вирок суд вважає, що є, передбачені пунктом 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», підстави для відшкодування позивачу шкоди. У відповідності до п. 10-1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 56 Конституції України, якщо шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідними державними органами відповідачами суд має притягнути як відповідача відповідний орган Державного казначейства України. Як зазначено в п. 16 вказаної постанови Пленуму Верховного суду України, до вимог про відшкодування моральної шкоди, як вимог, що випливають з порушення особистих немайнових прав, спричиненого незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, строки позовної давності не застосовуються, про що також вказано у п. 1 ч. 1 ст. 268 ЦК України. Згідно ч. 3 ст. 13 цього Закону відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Разом з цим, слід зазначити, що при розгляді вказаної категорії справ позивач має довести не лише факт реабілітації, а й наявність у зв'язку з цим моральної шкоди та її розмір. До даних правовідносин не застосовується презумпція моральної шкоди. Це право реалізується шляхом процесуального доведення наявності шкоди, її розміру. Відповідно до ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами у цивільній справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сучасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Слід також зазначити, що право на відшкодування шкоди за нормами чинного законодавства не є матеріальною гарантією, оскільки жоден закон не встановлює імперативний обов'язок компенсації. Зазначене право на відшкодування - це процесуальна вимога надати можливість довести наявність шкоди, визначити її розмір та отримати через судовий розгляд цього питання відповідну компенсацію. За нормами ч. 3 ст. 13 Закону відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. З матеріалів справи вбачається, що досудове та судове слідство стосовно позивачів тривало 69 місяців 17 днів, протягом якого позивачі були вимушені докладати зусиль для доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення, приймати участь в процесуальних діях на стадії досудового розслідування та в судових засіданнях, що призвело до зміни їх звичного укладу життя, неможливості нормально працювати через постійну зайнятість, негативно вплинуло на його сімейний стан та сталий уклад життя та свідчить про завдання останнім моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню. Таким чином, з врахуванням обставин справи, тривалості кримінального переслідування, меж та обсягу обмеження прав особи, суд приходить до висновку, що моральна шкода, яка підлягає відшкодуванню має розраховуватися із розрахунку однієї мінімальної заробітної плати на час перебування під слідством та судом. Відтак, враховуючи, що мінімальний розмір заробітної плати за час перебування під слідством та судом згідно ЗУ «Про державний бюджет України на 2011 рік» є наступним: з 01.04.2011 - 941 грн., з 01.10.2011 985 грн., з 01.12.2011 1004 грн., розмір моральної шкоди за 2011 рік складає 4894 грн. Мінімальний розмір заробітної плати за час перебування під слідством та судом згідно ЗУ «Про державний бюджет України на 2012 рік» є наступним: з 01.01.2012 - 1073 грн., з 01.04.2012 1094 грн., з 01.07.2012 1102 грн., з 01.10.2012 1118 грн., з 01.12.2012 р. 1143 грн., відтак розмір моральної шкоди за 2012 рік складає 13177 грн. Мінімальний розмір заробітної плати за час перебування під слідством та судом згідно ЗУ «Про державний бюджет України на 2013 рік» є наступним: з 01.01.2013 - 1147 грн., з 01.12.2013 1218 грн., відтак розмір моральної шкоди за 2013 рік складає 13835 грн. Мінімальний розмір заробітної плати за час перебування під слідством та судом згідно ЗУ «Про державний бюджет України на 2014 рік» є наступним: з 01.01.2014 - 1218 грн., відтак розмір моральної шкоди за 2014 рік складає 14616 грн. Мінімальний розмір заробітної плати за час перебування під слідством та судом згідно ЗУ «Про державний бюджет України на 2015 рік» є наступним: з 01.01.2015 - 1218 грн., з 01.09.2015 1378 грн., відтак розмір моральної шкоди за 2015 рік складає 15256 грн. Мінімальний розмір заробітної плати за час перебування під слідством та судом згідно ЗУ «Про державний бюджет України на 2016 рік» є наступним: з 01.01.2016 - 1378 грн., з 01.05.2016 1450 грн., з 01.12.2016 1600 грн., відтак розмір моральної шкоди за 2016 рік складає 17262 грн. Мінімальний розмір заробітної плати за час перебування під слідством та судом згідно ЗУ «Про державний бюджет України на 2017 рік» є наступним: з 01.01.2017 - 3200 грн., відтак розмір моральної шкоди за 2017 рік складає 14400 грн. За таких обставин, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в частині відшкодування позивачам моральної шкоди в розмірі по 78\~824, 00 грн. кожному.

Outcome: partial