Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] в лютому 2015 року пред'явили до суду позов до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визначення частки майна, належної [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Обгунтовують позов тим, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належну йому частку в квартирі [ADDRESS], однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачам відмовлено у зв'язку з тим, що розмір належної спадкодавцю частки за його життя визначений у встановленому законом порядку не був. Зазначають, що зазначена квартира була приватизована на сім'ю в складі 7 осіб - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], і їм видано свідоцтво про право власності на житло, відповідно до якого зазначена картира належить їм на праві спільної сумісної власності. Внаслідок того, що розмір частки [PERSON] в зазначеній квартирі не визначений, позивачі [PERSON], [PERSON] позбавлені можливості реалізувати свої спадкові права шляхом отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за законом, а тому просять суд визначити, що частка померлого [PERSON] в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] становила 1/7 частину. В судове засідання позивач [PERSON], представник позивача [PERSON] - [PERSON] та представник позивачів [PERSON] подали заяви, згідно з якими позовні вимоги підтримали, просять їх позов задовольнити, розглянувши справу в їхній відсутності. Від відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання надійшли заяви, згідно з якими вони позов визнали в повному обсязі, справу просять слухати в їх відсутності. За вказаних обставин, з урахуванням вимог ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, у відсутності сторін. Судом установлено, що визнання позову відповідачами не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, позовні вимоги грунтуються на встановлених законом підставах, оскільки: Позивач [PERSON] є дружиною, а позивач [PERSON] - дочкою [PERSON], який помер [INFO] року, актовий запис № 1331 від 14 жовтня 2013 року відділу державної реєстрції актів цивільного стану Тернопільського міського уравління юстицї. З відповіді № 932 Першої Тернопільської державної нотаріальної контори від 13 березня 2015 року встановлено, що 11 лютого 2014 року заведена спадкова справа, відповідно до якої спадкоємцями [PERSON] є [PERSON], яка на момент смерті постійно проживала зі спадкодавцем, відтак прийняла спадщину, та [PERSON], яка 11 лютого 2014 року подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Свідоцтва про право на спадщину та свідоцтва про право на частку в спільному майні подружжя не видавались. Як слідує з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18 лютого 2015 року, у видачі [PERSON], [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] відмовлено через те, що розмір частки [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не визначений, а вказане майно належить співвласникам на праві спільної сумісної власності. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 11 січня 1997 року, виданого міським бюро технічної інвентаризації, квартира [ADDRESS] приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Згідно з вимогами ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 370 ЦК у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, або рішенням суду. В силу вимог ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу у натурі. Згідно із ст. 368 ЦК спільною власністю є не лише майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом, а й майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Отже, з метою захисту спадкових прав позивачів, забезпечення реалізації їх права на отримання у встановленому законом порядку свідоцтва про право на спадщину, слід у судовому порядку визначити розмір частки, належної померлому [PERSON] у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS]. Беручи до уваги, що зазначена квартира була приватизована на сім'ю в складі 7 осіб - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], і їм видано свідоцтво про право власності на житло, відповідно до якого зазначена квартира належить їм на праві спільної сумісної власності, частка [PERSON] в цій квартирі становила 1/7. Аналізуючи в сукупності всі досліджені докази та встановлені ними обставини, суд приходить до переконання, що в [PERSON], [PERSON] дійсно існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, а тому їх порушені права підлягають до захисту судом. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 368, 1226 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved