Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

позивачі звернулися до суду з даним позовом, посилаючись на те, що між позивачкою [PERSON] та відповідачем укладено договір про наміри стосовно купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до якого сторони зобов'язалися укласти та належним чином оформити (в нотаріальному порядку) договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,10 га, що знаходиться за адресою Київська область, Вишгородський район, с. Старі Петрівці, урочище «Букоявиця», на якій відповідач мав збудувати житловий будинок. У зв'язку з тим, що відповідач покладені на нього обов'язки не виконав, грошові кошти не повернув, просять стягнути з нього грошові кошти, які йому передані на виконання умов договору в загальному розмірі 572 380 грн. Позивачі в судовому засіданні позов підтримали з підстав викладених у ньому. Відповідач, будучи повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не прибув. Оскільки суд позбавлений можливості відкласти розгляд справи, на підставі ст. 169 ЦПК України, в межах строку встановленого ст. 157 ЦПК України, дану справу слід розглянути на підставі наявних доказів у загальному порядку. Заслухавши позивачів, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. 14 липня 2011 року [PERSON] написав позивачу [PERSON] розписку про отримання від нього грошових коштів у сумі 2 000 доларів США, як завдаток за продаж земельної ділянки в урочищі «Букоявиця», с. Старі Петрівці, Вишгородського району, Київської області. Як вбачається з матеріалів справи, 15 липня 2011 року сторони підписали договір про наміри (далі договір) між замовником та виконавцем, відповідно до якого зобов'язалися укласти та належним чином оформити (в нотаріальному порядку) договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,10 га, що знаходиться за адресою Київська область, Вишгородський район, с. Старі Петрівці, урочище «Букоявиця», на якій відповідач мав збудувати житловий будинок. Відповідно до вимог п. 2.3 договору на підтвердження наміру укласти договір купівлі - продажу земельної ділянки в строк і по ціні обговореній сторонами замовник в момент підписання договору передав, а виконавець отримав передоплату, яка входить в ціну об'єкта в розмірі 60 000 грн. 05 серпня, 6, 11, 14 та 25 вересня 2011 року відповідач в рахунок майбутніх дій по придбанню землі, будування будинку отримав від позивачки [PERSON] додатково ще 24 000 грн., 60 000 грн., 190 000 грн., 150 000 грн. та 72 400 грн. Згідно п. 5.1 договору будь-які зміни та доповнення до даного договору викладені в письмовій формі та підписані сторонами є його невід'ємною частиною. Згідно ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Відповідно до ч. 4 ст. 635 ЦК України договір про наміри (протокол про наміри тощо), якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором. За змістом вказаного договору він сили попереднього договору не набув. Згідно п. 3.2 договору виконавець мав підготувати об'єкт до продажу, на умовах обговорених в даному договорі, і переоформити документи на право власності на землю і право власності на будинок у вказані строки на замовника. Відтак грошові кошти відповідачеві передано в рахунок наміру в майбутньому укласти в належній формі договір купівлі-продажу нерухомого майна. Договір про наміри не створює для сторін обов'язків, які випливають з купівлі-продажу нерухомого майна. Сторони тільки висловили намір укласти договір в письмовому вигляді, а тому в них не виникає прав та обов'язків щодо нерухомого майна згідно вимог ст.ст. 11, 509 та 526 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно, або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потеплілому це майно. Відповідно до ч. 2 ст. 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Згідно п. 3 ч. 3 ст. 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні. Відповідач отримав від позивачів грошові кошти у сумі 556 400 грн. та 2 000 доларів США, що еквівалентно 15 980 грн., що убачається з договору та письмових розписок. Обумовлені з позивачами обов'язки відповідач жодним чином не виконав, грошові кошти не повернув. Таким чином встановлено, що вказані кошти отримано відповідачем без достатньої правової підстави, а тому вимога про їх повернення на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України підлягає задоволенню. З огляду на зазначені правовідносини, судом виявлено порушене право позивачів, яке підлягає захистові шляхом стягнення грошових коштів з відповідача. Крім того, позивачкою [PERSON] представлено документальне підтвердження понесених судових витрат, які слід стягнути з відповідача на її користь. На підставі викладеного та

Outcome: approved