Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з вимогою про зняття з реєстрації [PERSON], що зареєстрована за адресою: [ADDRESS], посилаючись на такі обставини. Позивачі є власниками зазначеної квартири, доказом чого є свідоцтво про право власності вказаної квартири від 29 червня 1993 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів. 24 червня 2009 року у вказаній квартирі була зареєстрована [PERSON], яка за зареєстрованим місцем проживання ніколи не проживала, наявність зареєстрованого за адресою спірної квартири відповідача порушує права позивачів як власників, у зв'язку із чим останні змушені звернутися до суду із вказаним позовом. Представник позивача надав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності у порядку заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, поважних причини неявки в судове засідання суду не представила. За правилом частини 5 статті 74 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Беручи до уваги, що відповідачку повідомлено за місцем проживання, зареєстрованим у встановленому законом порядку, Суд у зв'язку з її неявкою та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивачів, ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача, яка не з'явилася, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних причин. Судом установлені такі фактичні обставини на підставі представлених сторонами письмових доказів. У відповідності до свідоцтва про право власності на вказану квартиру від 29 червня 1993 року, виданого Управлінням житлово-комунальним господарством виконкому Одеської міської ради народних депутатів, позивачі є власниками квартири за адресою: [ADDRESS]. За довідкою про склад сім'ї, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] - починаючи - з 26.04.1985 року, [PERSON] - з 10.06.1987 року, та [PERSON] - з 24.06.2009 року. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечене [PERSON], вона за адресою спірної квартири фактично не проживає на теперішній час. При оцінці доказів по справі у своїй сукупності, суд враховує, що жодна з направлених поштою на ім'я відповідача кореспонденцій за адресою спірної квартири адресату вручена не була, інших доказів проживання відповідача за вказаною адресою судом не отримано, відповідач до суду з вимогою про визнання за нею права користування спірною квартирою не зверталася, відповідних доказів суду не надала. Останнє не позбавляє цю сторону звернутися у подальшому із заявою про скасування цього заочного рішення, спростуванням наведених висновків з наданням на доведення цього відповідних доказів. Такі встановлені судом обставини дозволяють суду зробити заочний висновки, що на сьогоднішній момент відповідач, зареєстрована за адресою вказаної квартири, в ній постійно не проживає. Враховуючи, що зміст права власності визначається через повноваження володіння, користування та розпорядження, наявність зареєстрованого відповідача в квартирі позивачів обмежує їх права, гарантовані законом, створюючи ним перешкоди у реалізації належних прав. Також суд враховує, що відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. За правилом ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Оскільки відповідач за вказаною адресою не проживає, ця квартира не є її місцем проживання або місцем перебування, вона має бути знята з реєстрації за цією адресою, беручи до уваги, що доказів наявності права користування житлом у вказаній квартирі суду не надано. За правилом статті 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Наведене правило, що повною мірою поширюється й на правовідносини у приватному житловому фонді, передбачає збереження права користування житлом лише за умови продовження постійного користування ним, що не можна визнати доведеним відповідачем. Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим та зобов'язати відповідача усунути позивачу перешкоди у користуванні її майном. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Outcome: approved