Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-14 00:00:00

позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просять стягувати з відповідача [PERSON] в користь [PERSON], 09.11.1999р.н. аліменти на її утримання у звязку із продовженням навчання у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 09.11.2017р. і до 01.03.2019р. В обґрунтування позову покликаються на те, що позивач [PERSON] з 05.08.1999р. перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який був розірваний рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 20.06.2017р. За час перебування у шлюбі у них 09.11.1999р. народилась донька [PERSON], а 30.09.2007р. син [PERSON], які проживають з матірю та фактично перебувають на її утриманні. На підставі рішення Сихівського районного суду м.Львова від 03.01.2014р., з відповідача, до досягнення дітьми повноліття, стягувались аліменти на їхнє утримання. 09.11.2017р. доньці виповнюється 18 років. Проте незважаючи на досягнення повноліття донька не має можливості працювати та самостійно себе забезпечувати, оскільки навчається на денній бюджетній формі навчання у Львівському державному коледжі харчової і переробної промисловості Національного університету харчових технологій, на третьому курсі. У звязку із навчанням, донька потребує матеріальної допомоги, яку її мати, самостійно не взмозі забезпечити в повному обсязі. З врахуванням того, що відповідач має можливість та зобовязаний сплачувати аліменти на утримання доньки, яка потребує матеріальної підтримки у звязку з її навчанням, просять позов задоволити. Позивачі [PERSON] та [PERSON] подали до суду заяви за змістом яких позов підтримали в повному обсязі, просять такий задоволити, а розгляд справи здійснювати у їх відсутності, при цьому проти прийняття заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча згідно вимог ст.ст.128-130 ЦПК України належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, причин неявки не повідомив, жодних заяв, клопотань та/або заперечень не поступало, а тому, згідно ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу заочно, у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. У звязку з неявкою сторін та з врахуванням поданих позивачами заяв фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, постановляючи заочне рішення, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задоволити з наступних підстав. Як вбачається із свідоцтва про народження серії І-СГ № 118574, виданого 25.11.1999р. Відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками повнолітньої [PERSON], 09.11.1999р.н., яка на даний час проживає разом з матірю в квартирі за адресою: м.Львів, вул.Кавалерідзе, 16/195, про що стверджують у своїй позовній заяві обидві позивачки. Довідкою № 618/17 від 13.10.2017р. стверджується, що [PERSON] є студенткою 3-го курсу механіко-технологічного відділення денної форми навчання спеціальності «Харчові технології» спеціалізації «Бродильне виробництво і виноробство» на бюджетній основі Львівського державного коледжу харчової і переробної промисловості Національного університету харчових технологій І-ІІ рівня акредитації. Термін навчання з 01.09.2015р. до 01.03.2019р. Згідно довідки про доходи № 1010/17 виданої 17.10.2017р. Львівським державним коледжем харчової і переробної промисловості Національного університету харчових технологій на імя студентки [PERSON] (т.н. 268600), загальна сума доходу останньої за період 01.04.2017р. по 30.09.2017р., за винятком аліментів, становить нуль гривень. Згідно ст.199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років. Таким чином, у звязку із навчанням, донька сторін [PERSON], 25.11.1999р.н. потребує матеріальної допомоги, яку її матір (позивач) самостійно забезпечити неспроможна, а відповідач, як батько, в свою чергу, зобовязаний та має змогу надавати дочці відповідну матеріальну допомогу, а тому враховуючи відсутність домовленості сторін щодо виконання останнім обовязку по утриманню дитини, суд приходить до висновку, що з нього слід стягувати аліменти утримання повнолітньої дитини на час її навчання, але не довше ніж до досягнення дитиною 23 років. В силу положень постанови Пленуму Верховного Суду від 15.05.2006р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. Так, відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.184 Сімейного Кодексу України, суд, за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру таких аліментів, суд враховує, матеріальне становище дитини, яка навчається та перебуває на утриманні позивачки, матеріальне становище відповідача, відомості про працевлаштування якого відсутні, стан його здоровя, а також те, що на його утриманні перебуває неповнолітній син [PERSON], 30.09.2007р.н., на утримання якого ним сплачуються аліменти за рішенням суду, та приходить до висновку, що з відповідача в користь позивачки [PERSON] слід щомісячно стягувати аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., починаючи з 09.11.2017р. (з дня досягнення повноліття) і до закінчення нею навчання, але не довше ніж до досягнення 23 років. Крім того, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави, відповідно до частини задоволених вимог, слід стягнути судовий збір в розмірі 640 грн., від сплати якого позивача звільнено при подачі такого позову до суду.

Outcome: approved