Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Калениківської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. 03.02.2021 р. представником позивача було подано уточнення позовних вимог, оскільки Калениківська сільська рада була реорганізована та увійшла до складу Гельмязівської громади. Свої вимоги,\~з урахуванням\~уточнених позовних\~вимог,позивачі обгрунтовують тим, що [INFO] помер їх батько [PERSON] , після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої, серед іншого, входить земельна ділянка, площею 4,58 га, що розташована в межах Калениківської сільської ради Золотоніського району Черкаської області. Після смерті батька позивачі належним чином спадщину прийняли шляхом звернення до нотаріальної контори з відповідною заявою. Однак належним чином оформити свої спадкові права на вказану вище земельну ділянку позивачі не можуть, оскільки постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 28.10.2019 року нотаріус відмовив у проведенні такої нотаріальної дії вказуючи на те, що не надано витяг з Державного земельного кадастру на дану земельну ділянку. Відповідно до листа Золотоніського міськрайонного управління у Золотоніському районі та м. Золотоноші Держгеодастру в Черкаській області повідомлено, що витяг з Державного земельного кадастру не може бути наданий, оскільки відомості про вказану земельну ділянку відсутні в Державному земельному кадастрі. Оскільки іншим шляхом оформити свої спадкові права позивачі можливості не мають, тому вони були змушені звернутися до суду з відповідним позовом для захисту своїх спадкових прав. Позивачі в судове засідання не з`явилися, але від їх представника - адвоката Коляденка І.В. надійшла заява, в якій він просив розглядати справу без його участі та участі позивачів, уточнений позов підтримав та наполягав на його задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, але від старости №4 с. Каленики надійшла заява про розгляд справи без участі представника сільської ради, позовні вимоги визнали. Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення в разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, а відповідач позовні вимоги визнав повністю, суд вважає за можливе в підготовчому судовому засіданні розглянути справу за відсутності осіб, що беруть участь у справі та прийняти рішення на підставі доказів, що знаходяться в ній. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що даний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01.10.2018 року, [PERSON] помер [INFO] , про що Переяслав-Хмельницький міськрайонний відділ ДРАЦС ГТУЮ у Київській області склав відповідний актовий запис за № 363. Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 30.11.1972 року, батьками [PERSON] зазначені [PERSON] та [PERSON] . У відповідності з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11.01.2000 року, батьками [PERSON] зазначені [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до копії державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧР № 013531 від 25.11.2002 р., [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,58 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Калениківської сільської ради. Державний акт виданий на підставі розпорядження голови Золотоніської райдержадміністрації від 10.09.2002 року № 347. Відповідно до звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,58 га, розташованої на території Калениківської сільської ради, її вартість становить 76030,00 грн. Як вбачається з копії спадкової справи, яка надана Переяславською міською державною нотаріальною конторою, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] була заведена спадкова справа №25/2018 та спадщину після смерті останнього прийняли його діти [PERSON] та [PERSON] шляхом звернення до нотаріальної контори з відповідними заявами про прийняття спадщини. З вказаної спадкової справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є єдиними спадкоємцями, які прийняли спадщину після свого батька [PERSON] . Із даних постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Переяслав-Хмельницької державної нотаріальної контори Ткаченка О.А. від 28.10.2019 року, вбачається, що під час вивчення документів, наданих [PERSON] та [PERSON] було встановлено, що заявниками не наданий Витяг з державного земельного кадастру на вищевказану земельну ділянку, за вказаних умов позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на дану земельну ділянку. Відповідно до листа міськрайонного управління у Золотоніському районі та м. Золотоноші ГУ Держгеокадастру у Черкаській області від 15.05.2019 № 29-23-0.181-197/117-19, надати витяг з Державного земельного кадастру про вищевказану земельну ділянку неможливо, оскільки відомості про дану земельну ділянку відсутні у Державному земельному кадастрі. Відповідно до копії рішення державного реєстратора міськрайонного управління у Золотоніському районі та м. Золотоноші ГУ Держгеокадастру у Черкаській області № РВ-7100904942019 від 27.06.2019 року, було відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру за вказаною земельною ділянкою по причині перетину (накладок) з іншими земельними ділянками. Згідно загальних норм, закріплених у ст. 1216 та 1218\~ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Так згідно зі ст. 1218 ЦК України\~до складу\~спадщини входять\~усі права\~та обов`язки,\~що належать\~спадкодавцеві на\~момент відкриття\~спадщини і\~не припинилися\~внаслідок його\~смерті. Згідно ч. 1 ст. 46 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріус, що вчиняє нотаріальні дії, має право витребовувати від фізичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Згідно п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 282/20595 із змінами і доповненнями, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про нотаріат», нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України. Разом із тим суд приходить до переконання, що вказана обставина не може бути підставою для позбавлення спадкоємця його спадкових прав чи підставою вважати, що спадкодавець не набув відповідних прав на вказане майно. Так, із вказаного вище державного акту вбачається, що останній видавався на підставі рішення органу державної влади. Відповідно до ст. 125,126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав та оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом унесення відповідних відомостей до державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно з ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Тобто право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до їх набрання чинності цим законом, визнаються державою. Відповідно до п. 2 Розділу VII\~Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Державний земельний кадастр»\~земельні ділянки, право власності на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності) або їхніх спадкоємців чи особи, яка подала заяву про визнання спадщини відумерлою, якщо така справа прийнята до провадження судом або іншої, визначеної законом особи. Державна реєстрація таких земельних ділянок може бути здійснена також без подання заяв зазначених осіб центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. У разі відсутності у зазначеного органу документації із землеустрою з визначенням координат поворотних точок меж земельних ділянок цей орган забезпечує організацію проведення робіт з розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок і здійснення державної реєстрації таких земельних ділянок. Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ст. 346 Цивільного кодексу України, однією з підстав припинення права власності являється смерть власника, отже первинна реєстрація права власності в такому випадку не може бути проведена на померлого, тому визначення належності цього майна попередньому власнику чи спадкоємцю повинно вирішуватися у судовому порядку. Таким чином, суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення, зважаючи на те, що спадкодавець на момент смерті фактично був власником земельної ділянки. Суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, враховуючи, що позивачі довели, що спадкодавець фактично був власником та набув права власності на майно відповідно до вимог законодавства, яке діяло на той час. Оскільки позивачі іншим чином, ніж в судовому порядку не мають можливості вирішити дане питання, то в такому випадку у суду маються підстави для задоволення позову, а саме визнання права власності на спадкове майно за спадкоємцем.

Outcome: approved