Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказали, що вони та відповідач мають право користування квартирою [ADDRESS]. У зв'язку з тим, що відповідач систематично вчиняє насильство у сім'ї, сварки, ображає, погрожує фізичною розправою, що в свою чергу робить неможливим подальше спільне проживання, позивачі просять виселити відповідача з вказаної квартири, а також залишити за ними право користування даною квартирою. Позивачі у судове засідання з'явилися, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та вказав, що дійсно в сім'ї трапляються сварки, однак ініціаторами їх є позивачі, що правда однин раз він вчинив сварку, а інші доводи викладені в позовній заяві не відповідають дійсності. Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ордеру на житлове приміщення № 1017 від 09.07.1996 року, виданого центром з обміну житловими приміщеннями Харківського міськвиконкому [PERSON], останній разом з сім'єю, що складається з [PERSON], [PERSON], мають право зайняття в порядку обміну житлового приміщення в квартирі [ADDRESS] (а.с. 45). Згідно довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописку від 20.04.2010 року, в квартирі [ADDRESS], проживають: [PERSON], його колишня дружина [PERSON], та донька [PERSON] (а.с. 46). Позивачами на підтвердження доводів викладених в позовній заяві надані довідки з медичних закладів, а також висновки експертів про їх захворювання та отриманні тілесні ушкодження (а.с. 11-12, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23), дослідивши які було встановлено, що вони не можуть бути належними доказами у справі, оскільки підтверджень того, що вказані у довідках захворювання та тілесні ушкодження були наслідками протиправних дій відповідача позивачами надано не було. Частиною 4 ст. 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Підстави виселення членів сім'ї (колишніх членів сім'ї) власника будинку, передбачені ст. ст. 116 ЖК України. Позивачі посилаються як на правову підставу своїх вимог на ст.116 ЖК України, згідно якої якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України в п.17 постанови від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення). В матеріалах справи міститься довідка УІАЗ ГУМВС України в Харківській області, відповідно до якої у відношенні відповідача 02.09.2013 року був складений протокол про адміністративне правопорушення за скоєння насильства у сім'ї, однак відомостей про притягнення відповідача за вказане адміністративне правопорушення суду надано не було (а.с. 123). Інших доказів, які б підтверджували, що відповідач систематично порушує правила проживання в одному будинку, а заходи запобігання такій поведінці відповідача є безрезультатними, позивачами надано не було. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позивачами не наведено переконливих доводів на обґрунтування обставин, які б стали підставою для виселення відповідача з квартири, з підстав, передбачених ст. 116 ЖК України, оскільки в судовому засіданні не встановлено фактів порушення відповідачем правил співжиття, а встановлено, що між сторонами по справі виникли неприязні взаємини, які самі по собі не можуть бути підставою для виселення, у зв'язку з чим позов задоволенню не підлягає. Позовні вимоги в частині збереження права користування квартирою за позивачами також задоволенню не підлягають, оскільки у судовому засіданні останніми не доведено, що відповідачем оспорюється або порушується право позивачів на збереження користування квартирою. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed