Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовною заявою, в якій просять визнати за ними право власності в порядку набувальної давності. В обґрунтуванні своїх позовних вимог зазначили що вони є власниками по 37/100 частин домоволодіння №5 по пров. Вівсяному в м. Харкові в порядку спадкування за законом. Житловий будинок фактично складається з трьох квартир де постійно зареєстровані та мешкають позивачі. В третій квартирі мешкав [PERSON] який помер у 1995 році та після його смерті залишилось спадкове майно що складається з частини домоволодіння у вигляді приміщень:ІІ тамбур, 2-1 кухня, 2-2 житлова кімната, 2-3 житлова кімната. Позивачі заволоділи зазначеними приміщеннями а саме [PERSON] зайняв приміщення №№ ІІ, 2-1, 2-2 а [PERSON] зайняла приміщення №2-3. Після цього [PERSON] було здійснено «ремонтно-відновлювальні роботи», зокрема закритий дверний прохід між кімнатами 2-2 та 2-3. Таким чином станом на 2015 рік [PERSON] володіє, після смерті [PERSON], приміщеннями №№ ІІ площею 1.3 кв.м.; 1-1 8 кв.м.; 1-8 площею 7,7 кв.м., а [PERSON] володіє приміщеннями №3-6 площею 9,8 кв.м. Оскільки вони відкрито володіють зазначеною нерухомістю з 2002 року, здійснюють його поточний ремонт, сплачують комунальні та податкові платежі - позивачі прохають визнати за ними право власності в порядку набувальної давнини. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] прохав позов задовольнити посилаючись на підстави в ньому викладені. [PERSON] до судового засідання не зявилась. Надала письмову заяву з проханням слухати справу за її відсутність. Представник відповідача до судового засідання зявився. Проти задоволення позову заперечував зазначаючи що внаслідок самовільної реконструкції проведеної позивачами без відповідних дозволів змінився стан спірного будинку і позивачі прохають визнати право власності в порядку набувальної давнини за тим майном що належав не тільки померлому [PERSON] Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають за наступним: Матеріалами справи встановлено що [PERSON] є власником 37/100 частин домоволодіння № 5 з відповідною частиною надвірних будівель по пров. Вівсяному в м. Харкові на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.10.2002 року після смерті свого батька [PERSON]. [PERSON] є власником 37/100 домоволодіння на підставі свідоцтва про право на спадщину від 29.09.1982 року. [PERSON] згідно до рішення виконкому Ленінської райради № 85/53 від 23.12.1976 року про перерозподіл часток у спільній власності належить 14/100 а [PERSON] 12/100. Відповіддю на запит суду встановлено що [PERSON] помер 03.06.1998 році та після його смерті спадкова справа не заводилась свідоцтва про право на спадщину не видавались. Смерть [PERSON] матеріалами справи не підтверджується. Судові рішення про визнання його безвісті відсутнім або померлим суду не надано. Матеріалами справи встановлено, оскільки визнавалось представником позивача та підтверджено обставинами викладеними в позовній заяві, що [PERSON] з метою збереження належного стану домоволодіння провів в кімнатах №ІІ, 2-1 та 2-2 «ремонтно-відновлювальні роботи» зокрема закрив дверний прохід між кімнатами №2-2 та №2-3. Доказів наявності відповідних дозволів на «ремонтно-відновлювальні роботи» позивач суду не надав. У відповідності до ч. 1 ст. 316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п*яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до ч. 8 до прикінцевих та перехідних положень до Цивільного кодексу України, правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим кодексом. Цивільний кодекс України набрав чинності з 1 січня 2004 р., в зв*язку з чим правила набувальної давності можливо застосовувати на правовідносини, що виникли з 01.01.2001 р. (за три роки до набрання чинності ЦК України), а відтак визнання судом права власності за набувальною давністю можливе після 01.01.2011 року. Згідно до положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд погоджується з запереченнями представника відповідача відносно відсутності належних та припустимих доказів виконання вимог «Порядку вирішення питань, повязаних із самочинним будівництвом», затвердженого у новій редакції рішенням XL сесії Харківської міської ради IV скликання від 28.09.2005р. №188/05 або аналогічних що діяли на час здійснення « ремонтно-відновлювальних робіт». Крім того задоволенню позову перешкоджає відсутність доказів смерті власника 12/100 спірного домоволодіння [PERSON] оскільки суд позбавлений можливості зясувати наявність або відсутність свідоцтв про право на спадщину після нього а отже і коло можливих зацікавлених осіб. Таким чином позов задоволенню не підлягає як такий що не доведений належними та припустимими доказами.

Outcome: dismissed