Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа: [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В позові зазначила, що вона є донькою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Шлюб між батьками позивачки було розірвано 19 липня 2007 року та батько [PERSON] , відповідач по справі, за рішенням суду сплачував аліменти на її утримання до досягнення повноліття. [INFO] [PERSON] досягла повноліття, тому стягнення аліментів на її утримання було закінчене. На теперішній час позивачка продовжує навчання на першому курсі механіко-математичного факультету в Київському національному університеті імені Тараса Шевченка, термін закінчення навчання - 30 червня 2023 року, що підтверджується довідкою Київського національного університеті імені Тараса Шевченка від 24.10.2019р. за №31/182. При цьому, вона знаходиться на утриманні своєї матері, [PERSON] , вона несе витрати на оплату проїзду позивачки до місця навчання, проживання в гуртожитку, витрати на харчування, одяг, ліки, тощо, що в середньому складає 4500 грн. щомісячно, після сплати яких у неї не залишається коштів на своє утримання. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки, яка продовжує навчання не здійснює, хоча має можливість надавати матеріальну допомогу на її утримання у розмірі 1500 грн., тому що має постійний дохід (отримує пенсію), проживає в сільській місцевості, займається сільським господарством, тобто має додаткові доходи. Тому, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на навчання в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісячно, з дня звернення до суду з позовом і до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років. Представник відповідача адвокат Левицька Ю.В. надала суду письмовий відзив на позов, в якому у позові просять відмовити у повному обсязі, зазначили, що [PERSON] , батько позивачки, є інвалідом. Розмір його пенсії складає 2000,00 грн. на місяць за грудень 2019 та січень-лютий 2020 року, в березні-квітні 2020 року він отримав пенсію у розмірі 1000,00 грн., в травні 1050,00 грн. згідно наданої довідки про доходи. Майно у відповідача відсутнє. За період з 01.01.2020 року по 31.03.2010 року інформація про його доходи у податковій відсутня, тобто відповідач не працює і єдиним джерелом його існування є пенсія по інвалідності, тому розмір аліментів у сумі 1500,00 грн., яку просить позивачка є не співмірним з розміром пенсії, яку отримує відповідач. Останній хворіє, потребує лікування, сторонньої допомоги, що підтверджується довідками з виписного епікризу, які говорять про стан здоров`я відповідача. На підставі викладеного, просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Представник позивачки адвокат Шмаровоз Т.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача адвокат Левицька Ю.В. в судовому засідання заперечувала проти позову та просила відмовити у повному обсязі, посилаючись на наданий відзив. Згодом, в судовому засіданні пояснила, що відповідач не заперечує сплачувати аліменти у сумі 500 грн. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні підтримала позов доньки. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком позивачки [PERSON] , [INFO] , а матір`ю є третя особа по справі, [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 16.02.2002 р. (а.с.5). Відповідач [PERSON] за рішенням суду сплачував аліменти на утримання дочки до досягнення нею повноліття, розмір яких за рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя було збільшено з 1/6 до 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача (а.с.55-56). [INFO] [PERSON] досягла повноліття (а.с.9-10), тому стягнення аліментів на її утримання було закінчене. В 2019 році позивачка [PERSON] вступила до Київського національного університету імені Тараса Шевченка 4 рівня акредитації, є студенткою 1 курсу денної форми навчання освітня рівня «бакалавр» спеціальності «112-статистика» освітньої програми - «статистика» механіко-математичного факультету, термін закінчення її навчання до 30 червня 2023 року,що підтверджується Довідкою № 31/182 від 24.10.2019 р. та № 31/311 від 13.03.2020р., (а.с.8, 44). Позивачка [PERSON] зареєстрована разом з матір`ю [PERSON] , за адресою [ADDRESS] (а.с.6-7,10), та перебуває на її повному утриманні, оскільки згідно Довідки з деканату № 31/311 від 13.03.2020р. стипендію позивачка не отримує (а.с.44). Мати позивачки сама у повному обсязі сплачує витрати на навчання дочки, її проживання у гуртожитку та проїзд до м. Києва (а.с.45-52), хоча, окрім дочки має на утриманні пристарілу матір [PERSON] , 1931 р.н., а також, і сама [PERSON] і позивачка [PERSON] страждають на хронічні захворювання, що підтверджується медичними документами (а.с.54) Відповідач [PERSON] страждає на хронічний панкреатит, є інвалідом 3 групи із обмеженням важкої фізичної праці та тривалої ходи, регулярно потребує лікування та медичного нагляду, при цьому єдиним джерелом його існування є пенсія за інвалідністю (а.с.61-63). Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або ) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В силу роз`яснень п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Виходячи з наведених положень сімейного законодавства та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України обов`язок батьків з утримання повнолітніх сина, доньки, на відміну від обов`язку утримувати неповнолітніх дітей, не є безумовним, а його настання закон пов`язує з сукупністю кількох передумов, тобто продовженням особою навчання, ненастанням 23 років, потребою в матеріальній допомозі, можливістю батьків надавати таку допомогу. Відповідач [PERSON] окрім пенсії по інвалідності іншого доходу не має, тому не може сплачувати аліменти на навчання дочки в розмірі 1500 грн., однак не заперечує проти сплати аліментів у розмірі 500 грн. Тому, враховуючи розмір пенсії відповідача, хворобливий стан його здоров`я та те що він інвалід з обмеженою можливістю фізичної діяльності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, шляхом стягнення з [PERSON] аліментів на користь дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно до закінчення навчання. Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню. Оскільки позивач згідно діючого законодавства звільнений від сплати судового збору, сума судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп. повинна бути стягнена з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial