Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно до відповідача Чернівецької міської ради посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина. Зазначають, що вони як дружина померлого та донька померлого [INFO] звернулись до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на відповідну частку легкового причепу марки Невиадов, 2000 року випуску, шасі № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , та надали тимчасовий реєстраційний талон серії [NUMBER] в підтвердження того, що дійсно вказане рухоме майно належало [PERSON] . Стверджують, що приватний нотаріус відмовив їм у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, оскільки вони не надали безспірний документ, що посвідчує право власності спадкодавця на рухоме майно. Позивачі вказують, що 09.12.2019 року надійшла відповідь від РСЦ МВС в Чернівецькій області №31/24/08-3752, в якій зазначено, що відповідно до облікових даних Єдиного державного реєстру МВС, станом на 17.03.2012 року, транспортний засіб (причеп) марки Невиадов, 2000 року випуску, шасі № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , був зареєстрований за [PERSON] на підставі посвідчення митниці серії АА № [NUMBER] , виданого 25.09.2000 року Вадул-Сіретською митницею. Зазначають, що [PERSON] при житті не замінив тимчасовий реєстраційний талон на постійний, тому вони не можуть оформити право власності на зазначене спадкове майно. На основі викладеного, позивачі просять суд визнати за ними в рівних частках право власності на спадкове майно - легковий причеп марки Невиадов, 2000 року випуску, шасі № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . Ухвалою судді від 25 лютого 2020 року\~ провадження у справі за позовом [PERSON] ,\~ [PERSON] \~до Чернівецької\~міської ради\~про визнання\~права власності\~на спадкове\~майно відкрито. Позивачі [PERSON] , [PERSON] та їх представник [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явились, однак до початку розгляду судом справи від представника надійшла заява, згідно якої просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Представник відповідача Чернівецької міської ради в підготовче судове засідання не з`явився, однак до початку розгляду судом справи надійшла заява, згідно якої просить справу розглянути у його відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників\~\~справи\~\~чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON] та батько позивачки [PERSON] [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.7), копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с.8), копією свідоцтва про народження № [NUMBER] (а.с.9). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме: легковий причеп марки Невиадов, 2000 року випуску, шасі № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується копією тимчасового реєстраційного талону (а.с.11). Відповідно до облікових даних Єдиного державного реєстру МВС, станом на 17.03.2012 року, транспортний засіб (причеп) марки Невиадов, 2000 року випуску, шасі № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований за [PERSON] на підставі посвідчення митниці серії [NUMBER] № [NUMBER] , виданого 25.09.2000 року Вадул-Сіретською митницею, що підтверджується повідомленням РСЦ МВС в Чернівецькій області №31/24/08-3752 від 09.12.2019 року (а.с.13). Позивачі [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці першої черги за законом, у встановлений законом строк звернулися до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Ткач Н.В. із заявами про видачу їм свідоцтв про право на спадщину, однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.01.2020 року їм відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину у зв`язку із відсутністю безспірних правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.12). Відповідно до ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Згідно ст.1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~ \~ \~ \~Відповідно до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч.5 ст.81 ЦПК України). Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29). За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин. Таким чином, враховуючи викладені обставини, оцінюючи належність, допустимість\~ кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, підтверджуються належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню. \~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~На підставі викладеного та

Outcome: approved