Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

Позивачі за первісним позовом звернулися до суду з вказаним позовом, в якому зазначили, що їм на праві приватної власності належить житловий будинок № 69 по вул. Гагаріна в с. Інгулець, Білозерського району, Херсонської області. За вказаною адресою зареєстрований, але не проживає з січня 2014 року відповідач колишній чоловік [PERSON] та батько позивача [PERSON] У звязку з тим, що реєстрація відповідача в житловому будинку позбавляє позивачів можливості вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, крім того\~ суттєво впливає на можливість отримання субсидій, позивачі просили суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим будинком №69 по вул. Гагаріна в с. Інгулець, Білозерського району, Херсонської області. Відповідач у справі звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому зазначив, що у [PERSON] право власності на частину спірного будинку виникло на підставі договору дарування частки житлового будинку від 06.02.2014 року, згідно умов якого [PERSON], як даритель подарував, а його син [PERSON], - обдаровуваний, прийняв у дар належну дарувальнику на праві приватної особистої власності 1/3 частку житлового будинку № 69 по вул. Гагаріна в с. Інгулець, Білозерського району, Херсонської області. При укладенні договору дарування, позивач за зустрічним позовом та відповідачі домовилися, що за [PERSON], як за членом сімї власника будинку, буде збережено право користування будинком і, як наслідок, збережеться його реєстрація у вищевказаному домоволодінні. При укладенні оспорюваного договору дарування не передбачалося вчинення [PERSON] на користь дарувальника жодних дій, лише збереження таких істотних для сторін договору обставин, які вже існували на момент договору. Позивач за первісним позовом вказав, що якби до укладення оспорюваного договору між ним та відповідачем не було досягнуто згоди про збереження реєстрації [PERSON], то договір дарування взагалі б не укладався. Зважаючи на те, що договір дарування був укладений в результаті навмисного введення дарувальника в оману щодо збереження його реєстрації у будинку, а первісні позовні вимоги [PERSON] це підтверджують, позивач за зустрічним позовом просив суд визнати недійсним договір дарування частки житлового будинку, укладений 06.02.2014 року, застосувавши наслідки недійсності правочину, визнавши за [PERSON] право власності на 1/3 частку житлового будинку № 69 по вул. Гагаріна в с. Інгулець, Білозерського району, Херсонської області, покласти на [PERSON] судові витрати у справі та стягнути солідарно з позивачів за первісним позовом витрати на правову допомогу в сумі 1075,00 грн. В судовому засіданні: Позивачі за первісним позовом позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити, надали суду пояснення, що відповідають позовним вимогам, пояснили, що фактично відповідач не проживає в даному будинку з 2012 року, а його реєстрація у вищевказаному помешканні є перешкодою у реалізації їх прав, оскільки кількість зареєстрованих осіб впливає на можливість отримати субсидію на оплату житлово-комунальних послуг. Відповідач та його представник первісний позов не визнали, суду пояснили, що за місцем реєстрації в с. Інгулець\~ [PERSON] з 2012 року дійсно не проживає, проте вони вважають, що вимоги позивачів порушують конституційні права відповідача, оскільки іншого місця для реєстрації він не має. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надав суду заяву, якою просив проводити розгляд справи без їх участі. Позивач за зустрічним позовом та його представник позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити. Відповідач зустрічний позов не визнав, заперечив факт наявності домовленості з позивачем про подальшу реєстрацію останнього в будинку № 69 по вул. Гагаріна в с. Інгулець, Білозерського району, Херсонської області. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії ЕАІ № 487345 та серії ЕАІ №487343, [PERSON] та [PERSON] є співвласниками житлового будинку № 69 по вул. Гагаріна в с. Інгулець, Білозерського району, Херсонської області. Відповідно до довідок Інгулецької сільської ради № 799 від 21.07.2015 року № 850 від 20.08.2015 року, рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 26.03.2014 року, [PERSON], як колишній чоловік [PERSON], дійсно зареєстрований в [INFO], проте за вказаною адресою не проживає з січня 2014 року. При цьому, сам відповідач за первісним позовом не заперечував факт того, що він більше року (з 2012 року) не проживає за місцем своєї реєстрації. Згідно договору дарування від 06.02.2014 року, [PERSON], як даритель, подарував, а [PERSON], як обдаровуваний, прийняв в дар належне дарителю право власності 1/3 частку житлового будинку № 69, що знаходиться по вул. Гагаріна в с. Інгулець, Білозерського району, Херсонської області, таким чином відповідач за первісним позовом втратив право власності на частину вищевказаного майна і, як наслідок, втратив і право на користування ним. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до положень ст. 405 ч. 2 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони, суд\~ приходить\~ до висновку, що в судовому засіданні надано достатньо доказів того, що відповідач за первісним позовом, більше як один рік не проживає за місцем реєстрації, існування інших домовленостей між сторонами суду не представлено, підстав для збереження за ним житлового приміщення, передбачених\~ ст. 71 ЖК України, немає, реєстрація відповідача за даною адресою є перешкодою у здійсненні позивачами права користування та розпорядження своїм майном,\~ а тому первісний позов\~ підлягає задоволенню. Стосовно зустрічного позову, зважаючи та те, що [PERSON] не було надано суду належних та допустимих доказів наявності домовленості між сторонами про залишення за позивачем права користування та реєстрації (прописки) у вищевказаному житловому будинку, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні зустрічного позову в повному обсязі. Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved