Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

Позивачі звернулися до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], третя особа - Служба у справах дітей Новомосковської районної державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу її виховання, в якому просять усунути перешкоди у спілкуванні з неповнолітньою дитиною - [PERSON], [INFO], а також визначити спосіб участі у її вихованні, а саме перебування та відвідування дитиною позивачів, а саме: визначити батьку наступний спосіб - побачення щосуботи та щонеділі з 10.00 години до 17.00 годин, а також в святкові дні за особистим вибором [PERSON]; визначити бабусі та дідусю наступний спосіб - побачення щосуботи та щонеділі з 10.00 годин до 17.00 годин, тривалістю 2,3 години, а також в святкові дні за місцем проживання [PERSON] та [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог позивачі зазначають, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 13.07.2013 року по 27.02.2015 року, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Не зважаючи на те, що офіційно шлюб було розірвано лише 27.02.2015 року, фактично сторони не проживають разом з лютого 2014 року, з цього моменту дитина залишилася проживати з матір'ю - відповідачем по справі за місцем мешкання батьків останньої, а саме за адресою: [ADDRESS]. Позивачі зазначають, що відповідачка перешкоджає їм у спілкуванні та у вихованні їх доньки та онуки, зокрема, не надає можливості бачитись із донькою та онукою інакше, як у присутності і за її місцем проживання, забороняє дитині гостювати у них, проводити спільне дозвілля у будь-якій формі. З цього приводу було винесене відповідне Розпорядження Голови Районної Державної адміністрації, яким було визначено батькові, дідусю та бабусі способи участі у вихованні неповнолітньої [PERSON], [INFO], однак відповідач зазнане Розпорядження не виконує. У зв'язку з цим позивачі вимушені звернутися з даним позовом до суду. В судовому засіданні позивачі свої позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити у повному обсязі, надавши пояснення з приводу обставин викладених в позовній заяві. При цьому, в судовому засіданні позивачі уточнили позовні вимоги, зазначивши, що під святковими днями вони мають на увазі Новий рік, Різдво, та дні народження [PERSON] - [INFO], [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO]. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала частково. Зазначила, що вона не чинила і не чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною, однак способи, якими бажають виховувати дитину позивачі, вважає неприйнятними, зокрема, через вік дитини та її прихильність до матері. На момент звернення позивачів до суду ([INFO]), малолітній [PERSON] виповнився 1 рік і 1 місяць. Дитина лягає спати, приймає їжу виключно у присутності матері. Її короткочасна відсутність викликає у дитини тривогу, а тому вона категорично заперечує проти того, щоб спілкування з дитиною відбувалося у її відсутність. При цьому відповідач запропонувала власний графік побачень за місцем мешкання своїх батьків, надавши його суду разом зі своїми запереченнями проти позову. Представник органу опіки та піклування Кучеренко С.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечувала, однак зазначила, що способи виховання, які визначить суд мають відповідати, перш за все інтересам малолітньої дитини. При цьому, представником був наданий висновок служби у справах дітей (а.с.39). В судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] та [PERSON] Суд, вислухавши пояснення сторін, представника третьої особи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 13.07.2013 року по 27.02.2015 року (а.с.22, 63), від якого вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.21). Не зважаючи на те, що офіційно шлюб було розірвано лише 27.02.2015 року (а.с.63), фактично сторони не проживають разом з лютого 2014 року, з цього моменту дитина залишилася проживати з матір'ю - відповідачем по справі за місцем мешкання батьків останньої, а саме за адресою: [ADDRESS]. Дані обставин не заперечувались сторонами у судовому засіданні та підтверджені матеріалами справи. У відповідності до ч. 1 ст. 19 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення перешкод. В судовому засіданні встановлено, що малолітня [PERSON], [INFO] після розірвання стосунків між її батьками в лютому 2014 року, залишилася проживати з матір'ю, що не заперечувалося самими сторонами. Частиною. 2 ст. 159 СК України передбачено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. Розпорядженнями Голови районної державної адміністрації від 08.12.2014 року та 26.12.2014 року, відповідно (а.с.18, 19), були визначені дні спілкування з донькою та онукою, відповідно, [PERSON], [INFO]. Однак, в ході розгляду справи встановлено, що між сторонами не досягнуто згоди щодо графіку зустрічей з дитиною. Встановлюючи способи участі у вихованні дитини, шляхом побачень, суд виходить з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, на момент винесення судового Рішення, малолітній [PERSON] Виповнився 1 рік та 4 місяці (остання народилася [INFO]). Сторони в судовому засіданні, зокрема самі позивачі, не заперечували той факт, що, коли відповідачка разом з дитиною поїхала до своїх батьків (лютий 2014 року), дитині виповнився 1 місяць. З того часу позивачі, окрім батька, майже не бачили дитину. Зокрема, бабуся бачила два рази, а дідусь жодного разу. Дана обставина свідчить про те, що на даний момент дитина не знає ані бабусю, ані дідуся в достатньому ступені, щоб лишатися з ними на одинці. Декларацією прав дитини, прийнятою генеральною асамблеєю організації Об'єднаних націй 20 листопада 1959 року, яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції України та ст.ст. 2,8 ЦПК України, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У зв'язку з чим, суд переконаний, що в частині позовних вимог, щодо побачень батька, дідуся та бабусі з дитиною у відсутність матері, необхідно відмовити, оскільки це рішення буде відповідати інтересам малолітньої дитини. В той час, не може бути прийнятий судом і графік побачень, запропонований відповідачкою, оскільки, як встановлено в судовому засіданні, батько дитини [PERSON], працює в органах прокуратури, графік роботи якої - з 09.00 годин до 18.00 годин (з 13.00 годин до 14.00 годин обідня перерва), а тому побачення з 17.00 годин до 19.00 годин у будні, як пропонує відповідач, є неможливими з об'єктивних причин. Не можуть бути також прийняті судом і вимоги відповідача про влаштуваннями побачень за її місцем мешкання, оскільки, як встановлено в судовому засіданні відповідач мешкає разом зі своїми батьками, а суд в судовому засіданні прийшов до переконання, що, зокрема, з батьками відповідача, у позивачів склались неприязні стосунки, а тому такі побачення можуть призводити до сварок та взаємних звинувачень, що не відповідатиме, зокрема, інтересам дитини і не буде сприяти її гармонійному розвитку та вихованню. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, однак підлягає частковому задоволенню. Судом приймаються до уваги свідчення свідків [PERSON] та [PERSON], однак вони не спростовують обставин, встановлених в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: partial