Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-05 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на 1/3 частину житлового будинку в порядку спадкування за заповітом. 15 грудня 2014 року провадження по справі відкрито. Позов обгрунтовано тим, що [INFO] помер батько позивачів [PERSON], який на день смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. 24 липня 1990 року батько позивачів [PERSON] склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Городнянської державної нотаріальної контори Чернігівської області [PERSON] 24 липня 1990 року за реєстровим № 1165, яким заповів своїм дітям [PERSON], [PERSON] та [PERSON] всю свою спадщину в рівних частинах кожному, в тому числі 1/3 частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. 1/3 частина вищезазначеного житлового будинку належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Городнянської міської ради Чернігівської області 20 листопада 1979 року, зареєстрованого в Чернігівському міжміському бюро технічної інвентаризації 20 листопада 1979 року за реєстровим № 450. У встановлений статтею 549 Цивільного кодексу України від 18 липня 1963 року строк позивачі звернулися до Городнянської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області із заявою про прийняття його спадщини за вищезазначеним заповітом. Мати позивачів, [PERSON], будучи на момент смерті свого чоловіка [PERSON] непрацездатною особою за віком, мала право на обов'язкову частку у його спадщині на підставі статті 535 Цивільного кодексу України від 18 липня 1963 року. Дружина спадкодавця [PERSON], яка є матір'ю позивачів, звернулася до Городнянської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області із заявою про прийняття обов'язкової частки у його спадщині за вищезазначеним заповітом на підставі статті 535 Цивільного кодексу України від 18 липня 1963 року. 13 січня 1994 року [PERSON] державним нотаріусом Городнянської державної нотаріальної контори Чернігівської області [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 (одну шосту) частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. (Обов'язкова частка у спадщині за заповітом). 13 січня 1994 року позивачу, [PERSON], державним нотаріусом Городнянської державної нотаріальної контори Чернігівської області [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 5/18 (п'ять вісімнадцятих) частин житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. 8 лютого 1994 року [PERSON] державним нотаріусом Городнянської державної нотаріальної контори Чернігівської області [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 5/18 (п'ять вісімнадцятих) частин житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Спадкоємець за заповітом [PERSON] своєчасно звернулася до Городнянської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини батька [PERSON], але свідоцтво про право на спадщину на належну їй частину вищезазначеного житлового будинку до цього часу ще не отримала. При видачі вищезазначеним спадкоємцям свідоцтв про право на спадщину на належну [PERSON] 1/3 частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], бувший нотаріус Городнянської державної нотаріальної контори [PERSON] зробила помилку у визначенні належних спадкоємцям часток, а саме: Спадкодавцю [PERSON] належала 1/3 частина житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. 1/3 частина цього житлового будинку підлягала розподілу між трьома спадкоємцями за вищезазначеним заповітом [PERSON], [PERSON], [PERSON] та спадкоємцем за законом - дружиною спадкодавця ([PERSON], яка відповідно до статті 535 Цивільного кодексу України і від 18 липня 1963 року прийняла обов'язкову частку спадщини свого чоловіка. Статтею 535 Цивільного кодексу України від 18 липня 1963 року встановлений наступний порядок обчислення розміру обов'язкової частки, а саме: неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (у тому числі усиновлені), також і непрацездатні чоловік, батьки (усиновлювачі) та утриманці померлого падкують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третіх часток, які б належали б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Виходячи зі змісту статті 535 Цивільного кодексу України від 18 липня 1963 року дружина спадкодавця [PERSON] мала отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/18 частку житлового будинку (1/3 частина житлового будинку: 4 спадкоємців за законом =1/12 частка. Від належної кожному спадкоємцю за законом 1/12 частки житлового будинку беремо 2/3 частки, що складає 1/18 частку житлового будинку. За мінусом 1/18 частки житлового будинку, яка належала дружині спадкодавця [PERSON], до складу спадщини входять 5/18 часток житлового будинку ( 1/3 - 1/18 = 5/18), які повинен розподілити нотаріус між трьома спадкоємцями за заповітом. Із документальних даних випливає, що кожному із спадкоємців повинно належати 5/54 часток житлового будинку ( 5/18 :3 =5/54). Тобто, якщо скласти 1/6 частина будинку, свідоцтво про право на спадщину на яку отримала [PERSON] + 5/18 частин будинку, свідоцтво про право на спадщину на які отримав [PERSON]) + 5/18 частин будинку свідоцтво про право на спадщину на які отримав [PERSON]) + 5/18 (частина будинку, свідоцтво про право на спадщину на які ще не отримала [PERSON], то в сумі виходить 18/18 частин будинку, тобто цілий житловий будинок, що значно перевищує належну померлому [PERSON] 1/3 частину житлової о будинку. [INFO] померла мати позивачів [PERSON], яка на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. 20 червня 1994 року мати позивачів [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Городнянської державної нотаріальної контори Чернігівської області [PERSON] 20 червня 1994 року за реєстровим № 2036, яким заповіла позивачу, [PERSON], всю свою спадщину. Згідно виданого 13 січня 1994 року державним нотаріусом Городнянської державної нотаріальної контори Чернігівської області [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], матері позивачів [PERSON] належить 1/6 частина цього житлового будинку. [INFO] позивачу, [PERSON], державним нотаріусом Городнянської державної нотаріальної контори Чернігівської області [PERSON] видано свідоцтва про право на спадщину за вищезазначеним заповітом на 1/18 (одну вісімнадцяту) частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], свідоцтво про право на спадщину за заповітом на належну спадкодавцю земельну ділянку площею 0,08 га., розташовану за адресою: [ADDRESS] та свідоцтво про право на спадщину за заповітом на належний спадкодавцю грошовий вклад у Городнянському відділенні Ощадбанку № 3259 на рахунку № [NUMBER]. Тобто, державним нотаріусом Городнянської державної нотаріальної контори Чернігівської області [PERSON] знову помилково позивачу [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а саме: матері позивача належить 1/6 частина житлового будинку, а позивачу видано свідоцтво про право на спадщину на 1/18 частину цього житлового будинку. Отже, з причини допущених помилок у визначенні часток житлового будинку: бувшим нотаріусом Городнянської державної нотаріальної контори [PERSON] у виданих позивачам свідоцтвах про право на спадщину, позивачі не можуть розпорядитися належними їм частинами житлового будинку як його власники. 24 березня 2014 року позивач, [PERSON], звернувся до Городнянської районної державної нотаріальної контори за консультацією з приводу і одержання свідоцтва про право на спадщину на належну спадкодавцю [PERSON] частину житлового будинку сестрою позивача [PERSON]. За результатами розшуку, проведеного працівниками державної нотаріальної контори, спадкова справа в архіві нотаріальної контори відсутня. З метою подальшого розшуку вищезазначеної спадкової справи та з метою сприяння спадкоємцю в одержанні свідоцтва про право на спадщину нотаріальною конторою 24 березня 2014 року направлено запит до Державного нотаріального архіву Чернігівської області на копію вищезазначеної спадкової справи. Згідно відповіді Державного нотаріального архіву Чернігівської області від 15 квітня 2014 року, що надійшла на адресу нотаріальної контори 17 квітня 2014 року, спадкова справа до майна [PERSON] в справах фонду Городнянської районної державної нотаріальної контори не значиться. 10 липня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до Горрднянського районного суду Чернігівської області із позовом про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину, виданих бувшим державним нотаріусом Городнянської державної нотаріальної контори [PERSON] 13 січня 1994 року за реєстровим № 100, 8 лютого 1994 року за реєстровим № 318, [INFO] за реєстровим № 244, та скасування їх державної реєстрації. Рішенням Городнянського районного суду від 22 липня 2014 року по справі № 732/1150/14 за позовом [PERSON] свідоцтва про право на спадщину, видані бувшим державним нотаріусом Городнянської державної нотаріальної контори [PERSON] 13 січня 1994 року за реєстровим № 100 та 8 лютого 1994 року за реєстровим № 318, визнані недійсними. На даний час отримати нові свідоцтва про право на спадщину на правильні частки житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], не є можливим, оскільки свідоцтво про право власності на 1/3 частину житлового будинку, видане [PERSON] виконавчим комітетом Городнянської міської ради Чернігівської області 20 листопада 1979 року, залишилося в матеріалах спадкової справи до майна померлого [INFO] [PERSON]. Спадкова справа до майна [PERSON] в справах фонду Городнянської районної державної нотаріальної контори не збереглася, про що свідчить відповідь Державного нотаріального архіву Чернігівської області від 15 квітня 2014 року, що надійшла на адресу нотаріальної контори 17 квітня 2014 року, що є перепоною для прийняття спадщини. Представник позивачів в судове засідання не з'явився, але надав письмову заяву згідно якої, просив розглянути справу в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, згідно листа Городнянської міської ради Чернігівської області просить справу розглянути без участі представника, позовні вимоги визнають. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Представники третіх осіб на стороні відповідача, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце судового розгляду справи треті особи повідомлялись належним чином. Надали суду письмові заяви з проханням розглянути справу без участі їх представників. Відповідно до вимог частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши в судовому засіданні всі наявні матеріали справи та докази, прийшов до наступного: Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Позовні вимоги підтверджуються: свідоцтвом про смерть [PERSON], [PERSON] (а.с.10;11), запитом (а.с.30), листом Державного нотаріального архіву Чернігівської області (а.с.31), технічним паспортом (а.с.33-34), рішенням Городнянського районного суду від 22 липня 2014 року по справі № 732/1150/14 (а.с.35-36) та іншими матеріалами справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved