Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

позивачі звернулись до суду з позовом, уточивши який просять визнати недійсним та скасувати рішення Узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів Львівської міської ради від 09.11.2012 року в частині погодження громадянам [PERSON], [PERSON] межі між земельними ділянками по фактичному користуванню, відповідно до акту обстеження та показу меж земельної ділянки на [ADDRESS] від 05.10.2012 року, по лінії (Г-А), виготовленого ЛКП «ЦЗК та З». В обґрунтування заявленого позову покликаються на те, що [PERSON] є власником, а [PERSON], [PERSON] та [PERSON] - мешканцями квартири №1 у одноповерховому двохквартирному житловому будинку [ADDRESS] у м.Львові. Будинок знятий з балансу Львівської міської ради. На підставі рішення виконкому Львівської міської ради №1157 від 20.08.1953 року, за будинком закріплена земельна ділянка площею 522 кв.м. Навпроти входу та вікон будинку розташована земельна ділянка площею 150 кв.м., яка знаходиться у власності Львівської міської ради. Довідались, що мешканці сусіднього будинку - [ADDRESS] у м.Львові мають намір звернутись до Львівської міської ради з проханням надати в оренду вказану земельну ділянку площею 150 кв.м., яка власне розташована навпроти будинку [ADDRESS] у м.Львові. Тому, 17.08.2012 року, з метою набуття у власність вказаної прилеглої земельної ділянки площею 150 кв.м. для обслуговування житлового будинку, всі мешканці будинку [ADDRESS] у м.Львові звернулись до Львівської міської ради з відповідною заявою. Цього ж дня, окремою заявою [PERSON] звернулась до Львівської міської ради з проханням не укладати договору оренди на спірну земельну ділянку. 04.09.2012 року, у відповідь листом Управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин рекомендував, для досягнення бажаного результату, зібрати ряд документів. До того ж повідомили, що прохання щодо не укладення договору оренди будуть враховані. 22.10.2012 року, вдруге подали Львівській міській раді заяву про надання у власність спірної земельної ділянки, оскільки процес зібрання необхідних документів зайняв тривалий час. Надалі, у жовтні 2012 року мешканці сусіднього будинку [ADDRESS] у м.Львові звернулись до них з пропозицією засвідчити особистими підписами акт узгодження меж між земельною ділянкою, яка закріплена за будинком №5 (на сьогодні - №5а) та земельною ділянкою, площею 150 кв.м. Оскільки від підпису відмовились, тому мешканці будинку [ADDRESS] у м.Львові, [PERSON] та [PERSON]. 18.10.2012 року звернулись до узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів Львівської міської ради щодо погодження межі між вказаними земельними ділянками. Ствердили, що у 2000 році мешканці сусіднього будинку [ADDRESS] у м.Львові вже використали своє право, передбачене ст.121 ч.1 ЗК України, приватизувавши земельну ділянку, площею 1000 кв.м. Натомість, вони, мешканці будинку [ADDRESS] у м.Львові таким правом ще не скористались, зібрали весь пакет документів, необхідний для подачі у Львівську міську раду для вирішення питання надання у власність спірної земельної ділянки, проте узгоджувальна комісія для вирішення спорів Львівської міської ради подані документи та наведені твердження проігнорувала. Просять позов задовольнити. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, давши пояснення аналогічні доводам викладеним у позові. Просять позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов заперечив та пояснив, що позивачі є мешканцями квартири №1 у одноповерховому двохквартирному житловому будинку [ADDRESS] у м.Львові. [PERSON] є власником даної квартири. Треті особи [PERSON] та [PERSON] є мешканцями сусіднього будинку [ADDRESS] у м.Львові. Земельна ділянка площею 150 кв.м. є прилеглою до будинку [ADDRESS] у м.Львові. 09.11.2012 року, за результатами розгляду на засіданні Узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів звернення [PERSON], [PERSON]. від 18.10.2012 року та [PERSON] від 29.10.2012 року щодо погодження межі між земельними ділянками на [ADDRESS] у м.Львові та [ADDRESS] у м.Львові, винесено рішення яким ухвалено погодити межу між земельними ділянками по фактичному користуванню, відповідно до акту обстеження та показу меж земельної ділянки на [ADDRESS] від 05.10.2012 року (по лінії Г-А), виготовленого ЛКП «ЦЗК та З». Дане рішення має рекомендаційний рахакрер і є результатом роботи засідання комісії, тому не може бути предметом оскарження у адміністративному суді. Просить у задоволенні позову відмовити за безпідставністю вимог. У судовому засіданні третя особа [PERSON] та представник третьої особи позов заперечили та пояснили що [PERSON] та [PERSON] є мешканцями будинку [ADDRESS] у м.Львові. Позивачі мешкають у сусідньому будинку [ADDRESS] у м.Львові. Земельною (присадибною) ділянкою площею 357,40 кв.м. користуються з 1953 року. 07.12.1999 року між Львівською міською радою депутатів трудящих та [PERSON], [PERSON] був укладений договір тимчасового користування землею, в тому числі на умовах оренди на строк 3 роки, з правом продовження. Оскільки вважають, що мають переважне право на поновлення цього договору, звернулись до Львівської міської ради. Ухвалою Львівської міської ради «Про передачу громадянам в приватну власність, спільну сумісну власність та оренду земельних ділянок» №286 від 27.02.2003 року продовжено дію договору оренди земельної ділянки площею 394 кв.м. ще на три роки, тобто до 2006 року. На їх думку, оскільки умови договору не змінились і жодна із сторін їх не вимагала, тому договір оренди земельної ділянки продовжений до 2013 року (щоразу на три роки). Твердять, що Ухвалою Львівської міської ради «Про затвердження громадянам технічних документацій із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки, і передачу громадянам у власність, спільну сумісну власність та оренду земельних ділянок» №2059 від 27.12.2012 року, їм передано в оренду земельну ділянку площею 0,0219 га, якою й фактично користувались. Вважають, що в даному випадку був укладений новий договір оренди земельної ділянки, відтак у задоволенні позову просять відмовити за безпідставністю вимог. Заслухавши доводи сторін, дослідивши інші матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов належить задовольнити, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Частиною 2 ст.152 ЗК України, передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником, а [PERSON], [PERSON] та [PERSON] - мешканцями квартири №1 у одноповерховому двохквартирному житловому будинку [ADDRESS] у м.Львові. На підставі рішення виконкому Львівської міської ради №1157 від 20.08.1953 року, за будинком закріплена земельна ділянка площею 522,5 кв.м. (а.с. 9). В будинку [ADDRESS] у м.Львові проживають треті особи: [PERSON] та [PERSON]. Рішенням виконкому Львівської міської Ради депутатів трудящих №1157 від 20.08.1953 року, за даним будинком залишено в користуванні земельну ділянку в розмірі 1028,70 кв.м. Самовільно захоплену земельну ділянку площею 357,40 кв.м. з присадибної ділянки вилучено та зараховано до міського земельного фонду. (а.с. 19). Відповідно до абрису обстеження межі земельної ділянки, який є додатком до акту встановлення і показ меж земельної ділянки у м.Львові, на [ADDRESS], виготовленого 24.05.2012 року, судом встановлено, що спірна земельна ділянка межує між будинками [ADDRESS] у м.Львові. Зокрема, спірна земельна ділянка є дотичною до будинку №5а, в якому мешкають позивачі. (а.с. 74, зворот). Не погоджуючись з Рішенням виконкому Львівської мміської Ради депутатів трудящих №1157 від 20.08.1953 року в частині вилучення до міського земельного фонду само захопленої частини ділянки площею 357,40 кв.м. з присадибної ділянки на [ADDRESS] у м.Львові, подав скаргу. Рішенням виконавчого комітету Львівської міської Ради депутатів трудящих №1592 від 26.10.1953 року намічений відрізок площею 357, 4 кв.м., як лишок зверх встановленої норми (1028,7 кв.м.) залишено в тимчасове користування [PERSON] до часу реконструкції кварталу в цьому місці. (а.с. 41). 07.12.1999 року між Львівською міською радою народних депутатів та [PERSON], [PERSON] укладено договір на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) №30004013, відповідно до умов якого, на підставі ухвали п'ятої сесії третього скликання №224 від 29.04.1999 року (наказ №77 від 07.04.1999 року) Льваівська міська рада надає, а [PERSON] та [PERSON] приймає в тимчасове користування земельну площею 394 кв.м., що на [ADDRESS], терміном на три роки, з правом його поновлення. (а.с. 42). Ухвалою Львівської міської ради «Про затвердження громадянам технічних документацій із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки, і передачу громадянам у власність спільну сумісну власність та оренду земельних ділянок» №2059 від 27.12.2012 року, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON]. передано в оренду земельну ділянку, що розташована за адресою: м.Львів, [ADDRESS].(а.с. 117-121). З метою набуття у власність земельної ділянки площею 480 кв.м., яка розташована на [ADDRESS] у м.Львові, безоплатно, позивачі, 17.08.2012 року звернулись до Львівської міської ради з відповідною заявою. Заяву мотивували необхідністю будівництва та обслуговування житлового будинку, в якому мешкають. (а.с. 11). В цей же день, 17.08.2012 року, позивачі звернулись до Львівської міської ради з окремою заявою, в якій просили не укладати із мешканцями будинку [ADDRESS] у м.Львові договору оренди на земельну ділянку площею 150 кв.м., яка знаходиться в межах земельної ділянки будинку [ADDRESS] у м.Львові. (а.с. 14). У відповідь на заяви позивачів від 17.08.2012 року Управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин листом від 04.09.2012 року роз'яснили порядок вирішення порушеного ними питання та надали вичерпний перелік документів, який необхідно подати Управлінню для набуття у власність бажаної земельної ділянки. (а.с. 12-13). Також листом від 04.09.2012 року Управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин повідомили позивача - власника квартири [ADDRESS] у м.Львові - [PERSON] про те, що її прохання щодо не укладення договору оренди земельної ділянки, що на [ADDRESS] у м.Львові із мешканцями будинку [ADDRESS] у м.Львові буде враховано. (а.с. 15). 22.10.2012 року [PERSON] звернулась до Львівської міської ради з черговою заявою, в якій вдруге просила не укладати з мешканцями будинку [ADDRESS] у м.Львові договір оренди земельної ділянки, площею 150 кв.м., яка прилегла саме до її будинку. (а.с. 17-18). Листом від 01.11.2012 року Управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин повідомив [PERSON] про те, що заяви [PERSON] стосовно оформлення землекористування не надходило. Проте, у випадку поступлення такої заяви на адресу Управління, з врахуванням вимог чинного законодавства, зобов'язані прийняти таку заяву до розгляду. (а.с. 20). З наданої позивачами копії витягу з протоколу засідання узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів від 09.11.2012 року №53, судом встановлено, що комісією ухвалено рекомендувати погодити межу між земельними ділянками по фактичному користуванню, відповідно до акту обстеження та показу меж земельної ділянки на [ADDRESS] від 05.10.2012 року (по лінії Г-А), виготовленого ЛКП «ЦЗК та З». (а.с. 136). Суд, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення засідання узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів від 09.11.2012 року №53 в частині погодження [PERSON] та [PERSON] межі між земельними ділянками по фактичному користуванню на [ADDRESS] у м.Львові вимогам чинного законодавства, виходячи з встановлених судом обставин приходить до висновку, що в цій частині оскаржуване рішення прийняте за відсутності на те законних підстав, таке, що порушує законне право позивачів на користування земельною ділянкою для обслуговування жилого будинку, тому є протиправним і підлягає скасуванню, з огляду на наступне. Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Судом встановлено, що відповідно до положення про узгоджувальну комісію для вирішення земельних спорів, основною формою їх діяльності є засідання; основним документом, який створює комісія, є протокол. За результатами розгляду спорів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, додержання громадянами правил добросусідства узгоджувальна комісія готує своє рішення, яке оформляється відповідно до протоколу і яке підписують голова та секретар узгоджувальної комісії. Рішення узгоджувальної комісії є підставою для прийняття ухвали міської ради. (а.с. 67-69). Відтак, доводи представника відповідача в тому, що рішення узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів не впливає на взаємовідносини сторін, не заслуговують на увагу суду, оскільки рішення є підставою для прийняття ухвали міської ради . Доводи третіх осіб про те, що оскільки умови договору на право тимчасового користування землею, укладеного 07.12.1999 року між Львівською міською радою народних депутатів та [PERSON], [PERSON] не змінились і жодна із сторін їх не вимагала, тому договір оренди земельної ділянки продовжений до 2013 року (щоразу на три роки), не заслуговують на увагу суду, зважаючи на те, що згідно розділу 3.2. п. а) даного договору, землекористувач має право поновити дію договору на користування земельною ділянкою після закінчення його терміну. (а.с.42, зворот). У підтвердження своїх доводів ні третя особа [PERSON], ні представник третьої особи не надав суду жодного доказу, який би свідчив, що після закінчення терміну дії договору на право тимчасового користування землею звертались до Львівської міської ради з заявою про його поновлення. З наданих позивачами у підтвердження своїх доводів копій витягів з державного реєстру земель про одержання у власність земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, сформованих 02.11.2012 року, 08.11.2012 року, 13.11.2012 року відділом Держземагенства у м.Львові та області, судом встановлено, що позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], своїм правом на реєстрацію земельної ділянки не скористались. (а.с. 75-78). Натомість, як достовірно встановлено у судовому засіданні попередній власник будинку [ADDRESS] у м.Львові, [PERSON], вже використав встановлену п. «в» ч.1 ст. 121 Земельного кодексу України норму безоплатної передачі земельної ділянки у власність, шляхом приватизації земельної ділянки площею 1028,70 кв.м. Представник відповідача, заперечуючи позов, у відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України не надав жодного доказу, який би дозволив суду прийти до однозначного висновку про правомірність прийнятого 09.11.2012 року рішення узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів яким надано перевагу [PERSON] та [PERSON] у розподілі межі спірної земельної ділянки, порушивши право рівності захисту права на землю. Зважаючи на досліджені та встановлені у судовому засіданні обставини справи, доводи позивачів знайшли своє ствердження у судовому засіданні та в повній мірі відповідають матеріалам справи, відтак позов належить задовольнити у повністю.

Outcome: approved