Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-31 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що [INFO] померла їх мати - [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на належні їй на підставі державного акта серії ЧН № 052704 земельні ділянки площами 0,2500 га, кадастровий номер 7423885000:03:001:0189, яка призначена для будівництва і обслуговування жилого будинку, та 0,1259 га, кадастровий номер 7423885000:03:001:0188, яка призначена для ведення особистого селянського господарства. Зазначені земельні ділянки розташовані в [ADDRESS] . Вони (позивачі) прийняли спадщину після смерті [PERSON] , отримали свідоцтва про право на спадщину на спадковий житловий будинок. Нотаріус відмовив їм у видачі свідоцтв про право на спадщину на зазначені земельні ділянки. [PERSON] просив суд визнати за ним право власності на 1/4 частину зазначених земельних ділянок у порядку спадкування після смерті [PERSON] . [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на 3/4 частини зазначених земельних ділянок у порядку спадкування після смерті [PERSON] . У судове засідання позивачі та їх представник - адвокат Левченко Г.В. не з`явилися, представник подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, просив їх задовольнити, справу розглянути без його участі та участі позивачів. У судове засідання представник Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області не з`явився, подав до суду заяву, суть якої зводиться до того, що сільська рада визнає позовні вимоги, не заперечує проти їх задоволення та просить розгляд справи проводити без участі їх представника. Суд проводить підготовче засідання у відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя набула право власності на земельні ділянки, які розташовані в [ADDRESS] , площами 0,2500 га, кадастровий номер 7423885000:03:001:0189, яка призначена для будівництва і обслуговування жилого будинку, та 0,1259 га, кадастровий номер 7423885000:03:001:0188, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, на її ім`я був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 052704, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 12-14; 16-20). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 8). З копії спадкової справи № 304/2017 до майна померлої [PERSON] (а.с. 31-39) вбачається, що спадщину прийняли син - [PERSON] та дочка - [PERSON] , як спадкоємці першої черги за законом. [PERSON] та [PERSON] , які також є спадкоємцями [PERSON] першої черги за законом, відмовилися від прийняття спадщини на користь [PERSON] 22 грудня 2018 року на ім`я [PERSON] та [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину за законом, відповідно до яких вони успадкували відповідно 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки площею 4,3454 га, кадастровий номер 7423885000:02:001:0041, та 3/4 частини зазначеного майна. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що позивачам відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на земельні ділянки, які належали [PERSON] на підставі державного акта серії ЧН № 052704, у зв`язку із тим, що державний акт виготовлений у порушення вимог чинного законодавства, а саме: виданий без зазначення дати рішення сесії, дати його видачі та без відбитку печатки органу, який здійснив державну реєстрацію земельної ділянки, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1847/02-31 від 20 грудня 2018 року (а.с. 15) та копією відповідного державного акта (а.с. 14). Відповідно до ст. 1225 ЦК України, п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі. Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивачів, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивачів.

Outcome: approved