Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про визнання недійсним договору дарування з тих підстав, що як стверджує, що після смерті чоловіка вона почала проживати сама. Їй 84 роки, являється інвалідом ІІ групи, часто хворіє і потребує стороннього догляду. У м. Бершадь проживав її внук [PERSON], який на початку вересня 2010 року запропонував їй свої послуги по забезпеченню її доглядом, харчуванням, утриманням її та житлового будинку і присадибної земельної ділянки в належному стані. В заміну [PERSON] попросив відписати йому належний їй житловий будинок. 11.09.2010 року вона уклала з відповідачем у нотаріуса договір, текст якого не читала, вважаючи, що в ньому передбачені всі права і обов'язки, про які вони домовлялись. Перші місяці після укладення договору [PERSON] сумлінно виконував свої зобов'язання. На початку січня 2016 року вона дізналась з документів, які знайшла в будинку, що з [PERSON] укладено договір дарування її житлового будинку та земельної ділянки. До січня 2016 року вона вважала себе власником будинку так як отримувала субсидію за 2014 - 2015 роки. При укладенні договору дарування вона вважала, що укладає договір довічного утримання. [PERSON] скористався тим, що вона перебувала у тяжкому стані здоров'я, її похилим віком. Просить визнати недійсним договір дарування житлового будинку з господарськими убдівлями та спорудами по вул. Котовського 3 в м. Бершадь Вінницької області, укладений 11.09.2010 року між нею та відповідачем. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій просить розглянути справу в її відсутність. позов підтримує, не заперечує проти заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, причин неявки суд не повідомив. Відповідно до ст. 224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов законним, обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 11.09.2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування житлового будинку, посвідчений приватним нотаріусом Бершадського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 1101. Відповідно до вищезазначеного договору дарування позивачка [PERSON] подарувала (передала у власність безкоштовно та безумовно), а відповідач [PERSON] прийняв у дар (прийняв у власність безкоштовно та безумовно) належний позивачці житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по вул. Котовського 3 в м. Бершадь Вінницької області. Копії договору дарування позивачка [PERSON] не отримувала, що підтверджується п.16 договору дарування, відповідно до якого договір посвідчено в двох примірниках, один з яких залишається на зберіганні в справах приватного нотаріуса Бершадського районного нотаріального округу, а другий видається обдарованому. Відповідно до ч.3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ст.ст. 229-233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (ст. 229 ЦК України), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно була і має істотне значення. За змістом зазначених норм матеріального права при укладенні договору дарування волевиявлення дарувальника має бути спрямоване на добровільне, безоплатне, без будь-яких примусів (життєвих обставин або впливу сторонніх осіб) відчуження належного йому майна на користь обдаровуваного. Разом з тим правочини, що вчиняються особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, характеризуються тим, що особа їх вчиняє добровільно, усвідомлює свої дії, але вимушена це зробити через тяжкі обставини і на вкрай невигідних умовах, а тому волевиявлення особи не є вільним і не відповідає його внутрішній волі. Згідно ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування. Наявність чи відсутність помилки - неправильного сприйняття позивачем фактичних обставин правочину, що вплинуло на волевиявлення особи під час укладення договору дарування замість договору довічного утримання, суд визначає не тільки за фактом прочитання сторонами тексту оспорюваного договору дарування та роз'яснення нотаріусом суті договору, а й за такими обставинами, як: вік позивача, його стан здоров'я та потреба у зв'язку із цим у догляді й сторонній допомозі, наявність у позивача спірного житла як єдиного, відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором дарувальником обдаровуваному та продовження позивачем проживати в спірному житловому будинку після укладення договору. Позивачка [PERSON], [INFO], являється інвалідом ІІ групи загального захворювання, страждає на післяінфарктний та атеросклеротичний кардіосклероз, що підтверджується повідомленням Бершадської загальної міжрайонної МСЕК № 3 від 22.01.2016 року. Після укладення договору дарування позивачка продовжує проживати в житловому будинку та отримувати пеннсію і субсидію, що підтверджується довідкою УПФ України у Бершадському районі № 65/01-20 від 12.01.2016 року та повідомленням ТВБВ Ощадбанку № 10001/076. З встановлених по справі обставин вбачається, що на час укладення договору дарування житлового будинку позивачка [PERSON] вважала, що за вказаним договором відповідач [PERSON] має зобов'язання щодо довічного догляду за нею та надання їй матеріальної допомоги, зважаючи на її вік, стан здоров'я та потребу в догляді й сторонній допомозі, а відтак помилялася щодо обставин, які мають істотне значення, а саме щодо прав та обов'язків сторін. Проаналізувавши встановлені по справі обставини в їх сукупності суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved