overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

Позивачка 02 жовтня 2015 року звернулася до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказавши, що з 30 квітня 2011 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Шлюб зареєстровано Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №154. Від подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. Відповідач матеріальну допомогу на сина надає, але в недостатньому розмірі. Шлюбні відносини з відповідачем припинені в січні 2015 року і з цього часу сім'я розпалася. Між сторонами не було взаємопорозуміння, виникали сварки, конфлікти, суперечки. Відповідач веде себе грубо, порушує вірність, що призвело до остаточного зруйнування сім'ї. Позивачка вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просила шлюб розірвати. Майновий спір відсутній. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася. Надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі та просить шлюб розірвати. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 30 квітня 2011 року. Шлюб був зареєстрований Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №154/а.с.4/ Від подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою (а.с.5). Встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини та не ведуть спільне господарство з січня 2015 року. Причиною розпаду сім'ї стала відсутність взаємопорозуміння, у зв'язку з чим виникали сварки, конфлікти, суперечки. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Майнового спору немає. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сімї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Позивачка 02 жовтня 2015 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 30 квітня 2011 року. Від сумісного подружнього життя мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні матері. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини надає в недостатньому розмірі. Позивачка просила стягувати з відповідача аліменти у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини. Від позивача надійшла письмова заява, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі. Від відповідача надійшла заява в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30 квітня 2011 року (а.с.3), мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] /а.с.4/, який проживає з матір'ю і знаходиться на її утриманні /а.с.5/. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у вигляді частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягувати з відповідача у судовому порядку аліменти у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, на утримання дитини до її повноліття, починаючи з 02 жовтня 2015 року, оскільки відповідач, будучи, батьком дитини зобов'язаний її матеріально утримувати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з урахуванням Закону України «Про судовий збір» судовий збір в розмірі 487,20 грн. необхідно стягнути з відповідача у дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

Позивачка 02 квітня 2014 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 12 листопада 2004 року. Від сумісного подружнього життя мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, у зв'язку з тим, що шлюбно-сімейні відносини припинені з вересня 2013 року. Позивач в судове засідання не з'явилася, надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надійшла письмова заява з проханням про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 листопада 2004 року. Шлюб зареєстрований відділом РАЦС Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис за № 911 /а.с.4/. Відповідно до приписів ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Встановлено, що при одруженні позивачка змінила своє прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» і після розірвання шлюбу бажає залишити дане прізвище. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] /а.с.6/. Як вбачається ст. 55 ч.1 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Крім того, відповідно до ч.3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини і примушення до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження не може мати місце, як передбачене ч.4 вказаної статті. Враховуюче вищевикладене, суд дійшов до висновку, що сімя розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки в сім'ї немає взаєморозуміння, почуття кохання втрачено. Фактично шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства припинені з вересня 2013 року. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо. Майновий спір відсутній. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

Позивачка 02 квітня 2018 року звернулась до суду із вказаним позовом, у якому зазначила, що 19 грудня 2015 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого дітей не мають. Посилаючись на те, що спільне життя у них не склалося через постійні сварки на підґрунті різності характерів, світогляду, правил сімейного життя та побуту, у зв'язку з чим з лютого 2018 року шлюбні відносини між ними припинені та подальше збереження шлюбу неможливе, а від його розірвання через органи ДРАЦС відповідач ухиляється, позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, відновивши їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». Ухвалою суду від 06 квітня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. У підготовче засідання позивачка не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі та підтримання позовних вимог, строк на примирення просила суд не надавати. Відповідач у підготовче засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та згоду з позовом. Згідно з ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач визнав позов, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд на підставі ч.4 ст.206 ЦПК України ухвалює рішення про задоволення позову, вважаючи, що вказані у позовній заяві обставини справи відповідно до ст.112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому вимоги позивачки щодо відновлення їй дошлюбного прізвища підлягають задоволенню. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

Позивачка 02 липня 2014 року звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1 / 4 частини з усіх видів заробітку ( доходу ), щомісяця, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав, посилаючись на надані позивачкою суду докази. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав частково, посилаючись на скрутне матеріальне становище. Заслухавши пояснення представника позивачки та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Відповідач та позивачка зареєстрували шлюб 01 лютого 2008 року, реєстрація шлюбу оформлена Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції м. Києва, актовий запис №68, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб ( а. с. 26 ). Відповідно ч. 3 ст. 9 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. В шлюбі у позивачки та відповідача [INFO] року народилася дочка [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження ( а. с. 3), яка проживає при позивачці, що підтверджується записом у подворній книги житлового будинку ( а. с. 4 - 5 ). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 ч. 1 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, враховуючи матеріальний стан позивачки та відповідача, суд вважає, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1 / 4 частини з усіх видів заробітку ( доходу ), щомісяця, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви - 02 липня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 26 лютого 2026 року. При задоволенні позовних вимог з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

Позивачка 02 липня 2014 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 10 червня 2005 року по 13 грудня 2011 року. Від сумісного подружнього життя мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні матері. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Позивачка просила стягувати з відповідача аліменти у розмірі 14 частини з усіх його видів (доходів) щомісячно до повноліття дитини. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, згоден сплачувати аліменти у розмірі 300 грн. щомісячно. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 10 червня 2005 року по 13 грудня 2011 року (а.с.3,5), мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] /а.с.4/, який проживає з матір'ю і знаходиться на її утриманні (а.с.6). Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у вигляді частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Встановлено, що відповідач офіційно не працює та з 19 серпня 2014 року перебуває на обліку як безробітний в Царичанському РЦЗ (а.с.11). Аналізуючи здобуті по справі докази при визначенні розміру аліментів, які необхідно стягувати з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини, суд враховує прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, матеріальне становище платника аліментів, враховуючи той факт, що відповідач офіційно не працевлаштований, суд приходить до висновку про необхідність стягувати з відповідача у судовому порядку аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно, на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], починаючи з 02 липня 2014 року до досягнення ним повноліття, оскільки відповідач, будучи, батьком дитини, зобов'язаний її матеріально утримувати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з урахуванням Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 243,60 грн. необхідно стягнути з відповідача у дохід держави.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

Позивачка 02 липня 2020 року звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 1994 року. Сімейне життя не склалося, перестали бути пов`язані спільним побутом, тому позивачка просить розірвати шлюб. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнав. Заслухавши сторони, дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд приходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Зі свідоцтва про укладення шлюбу, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 29.10.1994, актовий запис №22. Сторони мають спільну малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Відповідно до вимог ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України (надалі - СК України), кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Однією з основних засад шлюбу, передбачених ст. 24 СК України є його добровільність. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Згідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд встановив, що сторони не проживають разом, подружні відносини остаточно припинені, спільного господарства не ведуть. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, посилається на те, що сім`ю зберегти неможливо, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи категоричне небажання сторін відновлювати подружні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього кодексу. За бажанням позивачки суд залишає їй шлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

Позивачка 02 листопада 2015 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що з 12 квітня 2014 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Шлюб зареєстровано в Кіровському відділі держаної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №134. Від спільного подружнього життя дітей не мають. З вересня 2015 року сторони припинили шлюбні відносини, у зв'язку з тим, що в них різні характери, погляди на життя, сім'ю і подружні відносини. За час проживання з відповідачем , останній не приділяв позивачці достатньої уваги, не рахувався з її поглядами та думками, що призвело до втрати почуття кохання та поваги. На даний час сторони проживають окремо і спільне господарство не ведуть. Позивачка вважає, що сім'я розпалася остаточно, тому просить шлюб розірвати. В судове засідання позивачка не з'явилася, письмово просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. В судове засідання відповідач не з'явився. Про день місце та час розгляду справи сповіщений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу на підставі ст. 197 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 12 квітня 2014 року, який зареєстровано в Кіровському відділі держаної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №134 (а.с.3). Від спільного подружнього життя дітей не мають. З вересня 2015 року сторони припинили шлюбні відносини, у зв'язку з тим, що в них різні характери, погляди на життя, сім'ю і подружні відносини. За час проживання з відповідачем , останній не приділяв позивачці достатньої уваги, не рахувався з її поглядами та думками, що призвело до втрати почуття кохання та поваги. На даний час сторони проживають окремо і спільне господарство не ведуть. Позивачка вважає, що сім'я розпалася остаточно, тому просить шлюб розірвати. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved