Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Заставнівського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. В обґрунтування позову посилається на те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі із відповідачем [PERSON] із 19.07.20212 . У вказаному шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На даний час їхній шлюб носить формальний характер, вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не мають спільного бюджету. Відповідач добровільно відмовляється приймати участь в утриманні дітей у достатньому та належному рівні. З часу припинення сімейних відносин відповідач матеріально не допомагає в утриманні дітей, не цікавиться їхнім життям, діти знаходяться на повному її утриманні. Позивачка посилається на те, що на даний час вона не працює, оскільки перебуває у дикретній відпустці по догляду за донькою. Відповідач допомоги для утримання дітей не надає, їх вихованням та життям не цікавиться. Відповідач постійного місця роботи не має, проте періодично виїжджає на заробітки до Німеччини, і його дохід коливається від 3000 до 4000 євро на місяць. Крім того відповідач має у власності квартиру та автомобіль, є фізично здоровим, інших дітей та утриманців не має. З цих підстав просить стягувати з нього на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, в заяві до суду просить справу розглядати у її відсутності, позов підтримує повністю. Не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився,\~про розгляд справи повідомлявся належним чином судовою повісткою, про що в справі свідчить його підпис в поштовому повідомленні. Відповідно до ч. 1\~ст.\~280\~ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, справу зі згоди позивачки розглянуто в порядку заочного розгляду на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до статей\~150,\~180 СК України\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Відповідно до положень\~статті 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 ч.1 СК України\~встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно частин 1, 2\~статті 184 СК України\~суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до п.17 ч.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі із 19.07.2012. У вказаному шлюбі в них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно копії свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 20.05.2015, серії [NUMBER] від 28.08.2018 відповідач [PERSON] є батьком останніх (а.с.10-11). Встановлено, що на даний час сторони спільно не проживають, не підтримують сімейних відносин. Також встановлено, що добровільної угоди про сплату аліментів сторонами не укладено,\~ стягнення за виконавчими документами відсутні, інших неповнолітних дітей та непрацюючих осіб у відповідача на утриманні не має. [PERSON] є фізично здоровим чоловіком, постійного місця роботи не має, однак часто виїжджає на заробітки до Німеччини, має у власності квартиру та автомобіль, що свідчить про те, що останній спроможний заробляти та сплачувати аліменти на утримання дітей у встановленому судом розмірі. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Утримання дитини є рівним обов`язком як матері, так і батька. Крім цього, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитина має користуватися благами соціального забезпечення. Їй має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальні догляд і охорона мають бути забезпечені дитині та її матері, зокрема належний допологовий і післяпологовий догляд. Дитина повинна мати право на належні харчування, житло, відпочинок і медичне обслуговування. Аналогічні положення закріплені частиною першою ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток. Частиною другою ст.\~182\~СК України передбачено, шо розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік»: дітям віком до 6 років: з 1 січня 2021 року - 1921 гривні, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня 2100 гривень. Відповідно до\~статті 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України\~визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частин 1, 6\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивачка здійснює догляд за малолітньою [PERSON] , [INFO] до досягнення нею трьохрічного віку та не має можливості працювати для матеріального забезпечення своїх малолітніх дітей. Крім того суд враховує те, що виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, а особливо на перших роках її життя, у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку матір. З огляду вище наведеного та виключно в інтересах дітей щодо їх кращого забезпечення, ураховуючи стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність в останнього інших дітей чи осіб, які перебувають на його утриманні, потреби дітей, необхідність та достатність розміру аліментів для забезпечення їх гармонійного розвитку, суд вважає, що без погіршення матеріального становища відповідача, на користь позивачки з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи із 05.05.2021 і до їх повноліття. Згідно ч. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно п. 3 ч. 1\~ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі\~у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Частиною 6\~ст. 141 ЦПК України\~визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За таких обставин, оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору в розмірі 908,00 грн., а позов задоволено повністю, то суд вважає, що з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір в розмірі 908 гривень. Згідно п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Встановлено, що адвокатом Спіжавкою А.Ю. надано правову допомогу [PERSON] , що підтверджується Ордером на надання правничої (правової) допомоги від 05.05.2021. (а.с.12) . Згідно попереднього розрахунку суми судових витрат, які позивачка [PERSON] понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи про визначення розміру аліментів становить 2500 грн., з яких 1000 грн. становить вивчення та правовий аналіз матеріалів справи, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань стосовно спірних правовідносин та 1000 грн. підготовка, складання позовної заяви, викладення обставин справи з посиланням на норми закону, які регулюють дані правовідносини, аналіз судової практики та 500 грн. судові засідання. Судом встановлено, що адвокат Спіжавка А.Ю. участі в судовому засіданні не приймала, а тому витрати на правову допомогу підлягають частковому задоволенню, та із відповідача на користь позивачки слід також стягнути 2000 грн., витрат позивачки на професійну правничу допомогу. Згідно ч.4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершено розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оскільки в судове засідання, призначене на 07.07.2021 учасники справи не з`явилися, а повне судове рішення складено 12.07.2021 (в межах строку, встановленого ч.6 ст.259 ЦПК України та з врахуванням вихідних днів), то датою ухвалення даного судового рішення є 12.07.2021. На підставі викладеного,

Outcome: approved