Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

Позивачка, [PERSON] , звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому, просить суд: припинити право спільної часткової власності [PERSON] на 1/5 частку квартири [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право спільної часткової власності на 1/5 частку квартири [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 07.07.1984 вона перебувала у шлюбі з відповідачем, який за її ініціативою був розірваний рішенням суду від 07.08.2020. Під час шлюбу, [INFO] у сторін народився син [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 26.04.1995 трикімнатна квартира, загальною площею 70,7 кв.м, житловою площею 49,5 кв.м., за адресою: [ADDRESS] була приватизована в рівних долях на 5 осіб: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . На цей час у квартирі зареєстровані позивачка та відповідач. Згідно з інформаційною довідкою від 03.11.2020 КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» вказаний об`єкт нерухомості на праві приватної власності зареєстрований за: 4/5 частини в рівних долях за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло; - 1/5 частина за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, однак таке співвідношення закріплених часток у спільній частковій власності існувало до 2008 року, коли 09.06.2008 за нотаріально посвідченим договором дарування батько відповідача [PERSON] належні йому 2/5 частки квартири подарував відповідачу, [PERSON] , та онукові, [PERSON] , відповідно по 1/5 частці кожному. Син позивачки та відповідача, [PERSON] , прийняв дар і зареєстрував 1/5 частку у встановленому законом порядку та таким чином став власником 2/5 часток квартири. Відповідач на сьогодні право власності на подаровану йому батьком частку квартири у встановленому законом порядку не зареєстрував, а отже він не є її власником. Після смерті [PERSON] 08.02.2010 спадщину у вигляді 2/5 часток квартири прийняли його батьки - сторони по справі, а також дружина померлого і його малолітній син [PERSON] , [INFO] . Від успадкування 1/10 частки квартири на користь позивачки відмовилась дружина сина, [PERSON] , у результаті чого як спадкоємець за законом першої черги [PERSON] успадкувала 1/5 частку квартири і загалом стала власником 2/5 часток спірної квартири. Іншу 1/5 частину спадщини прийняли відповідач та дружина померлого в інтересах малолітнього спадкоємця, [PERSON] , [INFO] , по 1/10 частці нерухомого майна відповідно. На даний час розмір часток співвласників у спільній частковій власності в спірній квартирі виглядає наступним чином: - [PERSON] є власником 2/5 частин квартири, з яких: 1/5 частка належить їй на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло та 1/5 частка належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.09.2020. За відповідачем у встановленому законом порядку зареєстровано право власності на 1/5 частку у спірній квартирі на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26.04.1995. Інші 2/5 частки квартири складаються з: 1/5 частки квартири, подарованої відповідачу його батьком у 2008 році, право власності на які ним не зареєстровано у встановленому законом порядку; спадкоємцями спадкового майна [PERSON] (спадщина складалася з 2/5 часток квартири) є також відповідач [PERSON] - на ј частку у спадщині і син померлого, [PERSON] , - на ј частку у спадщині. Зазначені частки спадкового майна спадкоємцями прийняті, однак не зареєстровані належним чином відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». До розірвання шлюбу, у 2010 році, відповідач створив іншу сім`ю та, добровільно залишивши спірну квартиру, пішов проживати до іншого житла за адресою: [ADDRESS] , де проживали його батьки - [PERSON] та [PERSON] . З того часу відповідач не цікавиться спірною квартирою та не сплачує комунальні платежі, його особистих речей у ній немає. Однак періодично відповідач навідується до квартири, вчиняє домашнє насильство відносно позивачки, принижує її морально і фізично, погрожує викинути її з квартири на вулицю, що свідчить про неможливість проживання позивачки з ним в одній квартирі. Оскільки позивачка є власником 2/5 часток спірної квартири, то у порівнянні та за наявності інших співвласників, частку відповідача, що складає 1/5, слід визнати незначною, як таку що становить суттєво менший розмір ніж площа будь-якої із кімнат квартири, а отже розподіл квартири в натурі, відповідно до ідеальних часток з технічної точки зору не є можливим, що свідчить про неподільність квартири. Під час сумісного проживання у квартирі відповідач регулярно виявляв агресію та застосував фізичне насильство до дружини та сина та наразі сторони не є членами однієї сім`ї, вони не проживають разом та не мають спільного господарства понад 12 років, а отже їх спільне володіння та користування майном, позивачка, вважає неможливим. Позивачка зверталася до відповідача щодо вирішення житлового питання з пропозицією виплатити йому грошову компенсацію за частину квартири, оскільки на той час сину сторін, [PERSON] , належало 2/5 часки квартири, а позивачці - 1/5 частка, однак відповідач у категоричній формі відкидав вирішення спірного питання мирним шляхом. Також відповідач відмовився сплачувати за квартиру порівну з позивачкою. При цьому відповідач забезпечений житлом та має власну двокімнатну квартиру, загальною площею 50,1 кв.м, житловою площею - 32,0 кв.м, за адресою: [ADDRESS] , а отже припинення за рішенням суду права власності відповідача на 1/5 частку у спільному майні, яка є незначною, не завдасть істотної шкоди його інтересам. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10.02.2021 відкрито провадження у цій справі, за правилами загального позовного провадження, призначене підготовче судове засідання з повідомленням учасників справи, яким роз`яснено їх право подати заяви по суті справи та визначено відповідні процесуальні строки. Відповідач копію вказаної ухвали суду разом із копією позовної заяви та додатками до неї отримав 25.03.2021, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Відповідач не використав своє право на подання відзиву. 08.04.2021 від представника позивачки [PERSON] - [PERSON] надійшло клопотання про витребування доказів, яке цього ж дня було задоволено ухвалою суду. 25.05.2021 з Київського міського відділу державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшла копія актового запису про смерть [PERSON] , [INFO] , № 8945 від 22.05.2014. 26.05.2021 до суду надійшов лист Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» про можливість отримання актуальної інформації щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно за допомогою Державного реєстру прав. Цього ж дня, а також 24.06.2020 повторно, до суду з Десятої київської державної нотаріальної контори надійшли матеріали спадкової справи № 854/2010 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] . Листом від 11.06.2021 Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві повідомив суду про направлення ухвали від 08.04.2021 за належністю до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). 22.06.2021 від Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» надійшов лист, відповідно до якого квартира [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину. 19.07.2021 ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва закрито підготовче провадження у цій справі, яку призначено до судового розгляду по суті та встановлено загальний порядок дослідження доказів у справі. За клопотанням сторони позивача судом постановлено про виклик у судове засідання та допит свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Інших заяв по суті справи від сторін не надійшло. Представник позивачки [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні підтримав заявлений позов та просив його повністю задовольнити, посилаючись на обставини та підстави викладені у позові. Зазначив, що не заперечує проти розгляду справи у відсутність відповідача, який належним чином повідомлений про розгляд справи, та ухвалення судом заочного рішення по справі. Позивачка [PERSON] підтримала свого представника, просила позов повністю задовольнити та припинити право власності відповідача на 1/5 частку спірної квартири і визнати за нею право спільної часткової власності на 1/5 частку спірної квартири. Показала, що під час проживання сторін разом у спірній квартирі відповідач поводився агресивно, у тому числі застосував до неї та сина фізичне насильство. На цей час відповідач забезпечений іншим житлом, яке отримав за договором дарування від свого батька, однак своє право власності на квартиру у встановленому законом порядку не зареєстрував. Також відповідач не зареєстрував своє право власності на 1/5 частку спірної квартири, яку отримав у дар від батька - [PERSON] , та на ј частку у спадщині після смерті сина. Фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства подружжям припинено понад 12 років тому, спільне користування майном є неможливим. Частка відповідача у спірній квартирі є незначною, отже не завдасть істотної шкоди його інтересам. Позивачка проти заочного рішення не заперечує, просить суд розглянути справу у відсутність відповідача. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що проживає у тому ж будинку, що і позивачка, [PERSON] , та знайома з родиною [PERSON] ще з тих часів, коли вони разом з батьками відповідача проживали у квартирі [ADDRESS] . Спочатку подружжя [PERSON] та [PERSON] жили нормально, потім між ними стали виникати конфлікти, відповідач влаштовував сварки та скандали, після яких позивачка прибігала до неї. Під час шлюбу подружжя придбало іншу квартиру у цьому ж будинку, куди переїхали батьки відповідача. Приблизно 12-13 років тому, коли ще був живий син подружжя, відповідач пішов до іншої жінки, з якою став проживати у двокімнатній квартирі разом зі своїм батьком. Через деякий час жінка пішла, а його батько - помер, після чого відповідач залишився один у тій квартирі, де проживає і зараз. У судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що з 1985 року проживає в одному будинку з позивачкою та відповідачем. Спочатку подружжя [PERSON] та [PERSON] жили в одній квартирі з батьками відповідача, які згодом переїхали до іншої квартири під [ADDRESS] у цьому ж будинку, яку придбали. Приблизно 12-13 років тому відповідач пішов з родини та став проживати разом з батьками. Квартирою, у якій проживає позивачка, відповідач не цікавиться, не допомагає з її утриманням та ремонтом. Коли відповідач зустрічає позивачку на вулиці, може образити її. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що проживає у сусідній з відповідачем квартирі, де він проживає близько 12-13 років. Спочатку він там проживав з іншою жінкою, яка згодом пішла від нього, та батьком. Після смерті батька відповідач продовжує проживати у квартирі [ADDRESS] . Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та за згодою сторони позивачки ухвалити заочне рішення. Вислухавши позицію сторони позивачки, покази свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд доходить про задоволення позову, виходячи з наступного. Як убачається з матеріалів справи, 26.04.1995 Дніпровською районною радою народних депутатів, згідно з розпорядженням від 26.04.1995 № 20/476, було видано свідоцтво про право власності на житло, відповідно до якого квартира [ADDRESS] , загальною площею 68,3 кв.м, дійсно належить на праві приватної, спільної часткової власності [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Право власності було зареєстровано в Комунальному підприємстві Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, 22.05.1995, за реєстровим № 1737 (а.с. 14, 15). Згідно з витягом № 228689889 від 19.10.2020 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 1/5 частка квартири [ADDRESS] на праві приватної спільної часткової власності належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, серія та номер: б/н, виданий 26.04.1995, видавник: Дніпровська районна рада народних депутатів (свідоцтво видане згідно з розпорядженням (наказом) від 26.04.1995 № 20/476, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 54651802 від 19.10.2020 20:27:51, [PERSON] , Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), м. Київ (а.с. 16, 17). 09.06.2008 між [PERSON] , як дарувальником, і [PERSON] та [PERSON] , як обдаровуваними, укладено договір дарування частини квартири, за яким дарувальник передає безоплатно у власність обдаровуваних в рівних частинах кожному 2/5 частин квартири під номером [ADDRESS] . Частина квартири, що дарується, належить дарувальнику на підставі документів: 1/5 частина на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане Дніпровською районною Радою народних депутатів м. Києва від 26.04.1995, згідно з розпорядженням (наказом) від 26.04.1995 № 20/476 та зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 22.05.1995, за реєстровим № 1737, та 1/5 частина квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 10 державною нотаріальною конторою м. Києва м. Києва 25.03.2004 № реєстру 1н-649 та зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 18.06.2004 за реєстровим № 1737 (а.с.39). У відповідності до листів Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 15.05.2021 № 062/14-6075 (И-2021), від 15.06.2021 № 062/14-7442 (И-2021) об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] на праві власності зареєстрований за [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого 10-ю Київською державною нотаріальною конторою 25.03.2004 № 1-н650, зареєстрованого в Бюро 18.06.2004, за реєстровим № 1737 в реєстровій книзі д. 119-189 (а.с. 87, 150). При цьому, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , про що складено актовий запис про смерть № 8945 від 22.05.2014 (а.с. 85). З 07.07.1984 [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Дніпровського районного суду м. Києва по справі № 755/7917/20 від 07.08.2020 (а.с. 20-23). Відповідно до рішення Дніпровського районного суду м. Києва по справі № 755/7917/20 від 07.08.2020 відповідач, [PERSON] , в судовому засіданні пояснив, що дійсно з 2010 року подружжя проживає окремо, спільного господарства не ведуть, наміру відновлювати сімейно-подружні відносини не мають. [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 24). Десятою київською державною нотаріальною конторою щодо майна померлого [INFO] [PERSON] було заведено спадкову справу № 854/2010 (а.с. 89-143). 04.09.2020 державним нотаріусом Десятої київської державної нотаріальної контори, Шульгою С.В., [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/5 частку квартири, відповідно до якого спадкоємцями зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , 1985 р.н., який помер [INFO] , є: його неповнолітній син - [PERSON] , [INFO] , на ј частку у спадщині; його батько - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , на ј частку у спадщині; його мати [PERSON] , [INFO] , р.н., РНОКПП [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , на Ѕ частку у спадщині, утому числі з урахуванням ј частки від якої відмовилась дружина померлого - [PERSON] . Спадщина, на яку в указаній частці видано це свідоцтво, складається з: 2/5 часток трикімнатної квартири номер [ADDRESS] , яка належить померлому на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Дніпровською районною радою народних депутатів міста Києва, 26.04.1995 згідно з розпорядженням (наказом) від 26.04.1995 № 20/476, зареєстрованого в Комунальному підприємстві Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, 22.05.1995, за реєстровим № 1737, та на підставі Договору дарування частини квартири, посвідченого Кістановою А.М. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 09.06.2008, за реєстровим № 2027, зареєстрованого Десятою київською державною нотаріальною конторою, 02.09.2020, Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 222644009, дата 04.09.2020, номер запису про право власності № 38024814, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2160022280000 (а.с. 140-142). Згідно з витягом № 222651457 від 04.09.2020 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 1/5 частка квартири [ADDRESS] на праві приватної спільної часткової власності належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 2-892, виданий 04.09.2020, видавник: Десята київська державна нотаріальна контора, державний нотаріус Шульга С.В., підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 53894683 від 04.09.2020 08:52:35, Шульга Світлана Вікторівна, Десята київська державна нотаріальна контора (а.с. 29). Відповідно до листа Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 03.11.2020 № 062/14-11857 (И-2020) за даними реєстрових книг Комунального підприємства об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] на праві приватної власності зареєстрований за: 4/5 ч. в рівних долях [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло; 1/5 ч. [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину (а.с. 30). За даними реєстрових книг Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] на праві приватної власності за [PERSON] не зареєстрований (а.с. 32, 31). Відповідно до звіту про незалежну оцінку житлового приміщення (трикімнатної квартири), розташованої за адресою: [ADDRESS] , складеного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Бюро Полекс», станом на 05.10.2020 ринкова вартість об`єкту оцінки становить 553 400 грн, а ринкова вартість 1/5 частини квартири становить 110 680 грн (а.с. 41). Таким чином, судом установлено, що 2/5 частки спірної квартири на праві приватної спільної часткової власності належать позивачці, а власником 1/5 частки спірної квартири є відповідач. За нормою ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 4, 5 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільного необхідності, на підставі і в порядку, встановленому законом та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Відповідно до ч. 1,2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч. 1 ст. 356 ЦК України). За вимог ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Зі змісту ст. 321 ЦК України випливає, що припинення права особи на частку в спільному майні поза її волею, допускається у передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України випадках, у разі, коли таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї та за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Верховний Суд України під час розгляду справи № 6-37цс13 сформулював правову позицію від 15.05.2013, згідно з якою для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених п. п. 1-3 ч. 1ст. 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Кошти у сумі 110 680 грн були внесені позивачем, [PERSON] , на депозитний рахунок Дніпровського районного суду м. Києва відповідно до квитанції № 53885645 від 22.01.2021 (а.с. 52). Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою при розгляді справи № 6-68цс14, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 365 ЦК України право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. У відповідності до ст. 183 ЦК України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Враховуючи, що частка у праві власності відповідача на спірну квартиру є незначною (1/5), тобто становить менший розмір ніж площа будь-якої із житлових кімнат квартири, та не може бути виділена в натурі, то поділ спірної квартири в натурі, відповідно до ідеальних часток з технічної точки зору не є можливим, а отже, за таких обставин, спірна трикімнатна квартира [ADDRESS] як річ, за наявності такого розміру часток співвласників, є річчю неподільною (а.с. 118-121). Крім того, судом було встановлено, що з 2010 року подружжя [PERSON] та [PERSON] припинили спільне проживання у спірній квартирі та ведення спільного господарства, що не заперечувалось відповідачем та підтверджується рішенням Дніпровського районного суду м. Києва по справі № 755/7917/20 від 07.08.2020. Понад десять років відповідач не цікавиться спірною квартирою, не приймає участі в оплаті комунальних послуг та утриманні квартири, відповідно він тривалий час не користується своєю часткою спірного об`єкта житла за його призначенням, при цьому проживає в іншій квартирі того ж будинку, де розташована спірна квартира, що підтвердили у судовому засіданні свідки, покази яких узгоджуються між собою. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд вважає, що вирішення спору між співвласниками квартири щодо розпорядження чи користування нерухомим майном шляхом присудження грошової компенсації за частку у спільній частковій власності не слід розглядати як неправомірне позбавлення права власності, якщо цю частку неможливо виділити або поділити майно в натурі чи спільно користуватися ним. Встановлено, що спільне володіння і користування сторонами спірним нерухомим майном є неможливим; припинення права власності [PERSON] на 1/5 частку спірної квартири не завдасть йому істотної шкоди як співвласнику. [PERSON] внесла на депозитний рахунок суду суму вартості 1/5 частки спірного об`єкту нерухомості, а тому суд доходить висновку про наявність правових підстав для припинення права спільної часткової власності [PERSON] на 1/5 частку квартири [ADDRESS] , що належить йому на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26.04.1995, виданого згідно розпорядження від 26.04.1995 №20/476 Дніпровської районної Ради народних депутатів м. Києва, та стягнення на його користь грошових коштів, внесених позивачкою на депозитний рахунок Дніпровського районного суду м. Києва. У такому випадку право власності відповідача [PERSON] на частку в спірній квартирі, після набрання рішенням законної сили, переходить до позивачки [PERSON] , що є підставою для повного задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved