Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до ТДВ «Колос», в якому просять стягнути з відповідача орендну плату з урахуванням індексу інфляції за оренду успадкованого земельного паю в сумі 24873,58 грн. на користь [PERSON] та 23938,21 грн. на користь [PERSON] Свої вимоги мотивували тим, що 29.09.1996 померла їх мати [PERSON]. Після її смерті залишилася земельна ділянка, спадкоємцями якої являються позивачі. В звязку з тим, що відповідач не попередив позивачів про наявність у спадкодавця земельної ділянки, позивачі отримали свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки вже в 2001 році. Вважають, що з 1996 року (з часу смерті матері) по 18 квітня 2001 року відповідач користувався успадкованою позивачами земельною ділянкою та не сплачував орендну плату, в звязка з чим вони вимушені звернутися до суду. Представник позивачів в судовому засіданні просить суд задовольнити вимоги позову, які підтримала в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявилася, але в попередніх судових засіданнях не визнавала вимоги позову та просила відмовити в їх задоволенні. Третя особа [PERSON] в попередньому судовому засіданні пояснила, що вона працювала керівником СВК «Колос» з 2002 року та в цьому ж році замовили за рахунок підприємства виготовлення державних актів на право власності на земельні ділянки на осіб, які мали це право. Мати позивачів не отримувала ні сертифікату, ні державного акту, так як померла до їх виготовлення. Керівник підприємства знаходила спадкоємців не витребуваних земельних ділянок, в тому числі і позивачів, але останні відмовлялися отримувати спадщину у виді земельних ділянок. Крім того спадкоємець не передавав в оренду земельну ділянку підприємству . Оренда вносилась на рахунок Дмитрівської сільської ради , так як вказана земельна ділянка знаходилась в масиві не витребуваних земель. Вислухавши пояснення представника позивачів, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та пояснення інших учасників сторін, суд вважає в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. Відповідно до ч.2, ч.3 ст.10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що 29.09.1996 померла [PERSON] (а.с.6). Після її смерті із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса звернулися її доньки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 22.04.1997 спадкоємці отримали свідоцтво про право на спадщину на будинок, розташований в м. Знамянка по вул. Чайковського, 59, по 1/3 частині в рівних частках кожна (а.с.45). 18.04.2011 [PERSON] та [PERSON] отримали свідоцтва про право на спадщину кожна на 1/3 частину спадкової земельної ділянки № 584 кадастровий номер № 3522281500:03:000:0584. [PERSON] свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частину спадкової земельної ділянки не видавалося, так як вона померла 21-22 лютого 2011 року (а.с.48). На підстави виданого свідоцтва 14.04.2012 [PERSON] отримала державний акт про право власності на земельну ділянку площею 1,1807 га розташовану на за межами території Дмитрівської сільської ради Знамянського району Кіровоградської області (а.с.9). [PERSON] також на підставі виданого свідоцтва 14.04.2012 отримала державний акт про право власності на земельну ділянку площею 1,1363 га розташовану на за межами території Дмитрівської сільської ради Знамянського району Кіровоградської області (а.с.10). Інформаційна довідка управління держгеокадастру у Знамянському районі Кіровоградської області свідчить про відсутність в управлінні договорів оренди земельної ділянки між [PERSON] та СВК (ТДВ) «Колос» (а.с.84). Громадяни-члени колишнього СВК «Колос» отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) в 1996 році. Схема поділу земель колишнього СВК «Колос» виготовлена «Кіровоградським регіональним центром державного земельного кадастру» в 2002 році. Передача у приватну власність земельних часток із земель колишнього АТ «Колос», розташованих на території Дмитрівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва громадянам-власникам сертифікатів здійснювалася відповідно до затвердженої схеми поділу згідно розпорядження голови Знамянської РДА від 27 червня 2002 року № 239р. Земельна ділянка № 584 площею 3,44 га входила до переліку земель загальної площі 657,51 га на території Дмитрівської сільської ради, які передані СВК «Колос» в оренду на 10 років як нерозподілені (не витребувані) на підставі розпорядження голови Знамянської райдержадміністрації від 09.02.2007 за № 53-р. Орендна плата сплачувалася СВК «Колос» за загальну площу в повному обсязі (а.с.68). Повноваження щодо розпорядженням землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів відповідні органи виконавчої влади. Відповідна рада чи адміністрація може надавати в оренду земельну частку (пай), або земельну ділянку, власник якої не реалізував свого права, включивши до договору оренди положення про термін договору. Орендна плата за користування такою часткою або ділянкою має надходити до органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади і не підлягає поверненню власнику сертифіката, оскільки орендодавцем виступала рада чи адміністрація, які відповідно до договору і є отримувачем орендної плати. У разі виявлення власника він може скористатися належним йому правом на земельну частку (пай) або земельну ділянку, переукласти договір оренди від свого імені, чи припинити його дію. Згідно із ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позивач посилається на ст. 400 ЦК України, відповідно до якої недобросовісний володілець зобов'язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов'язку заінтересована особа має право пред'явити позов про витребування цього майна. Враховуючи те, що ТДВ «Колос» користувалося спірною ділянкою на підставі договору оренди відповідно до розпорядження голови Знамянської райдержадміністрації від 09.02.2007 за № 53-р та вчасно і в повному обсязі сплачував орендну плату до сільської ради, договір оренди земельної ділянки СВК «Колос» з [PERSON] не укладав, суд вважає позовні вимоги до ТДВ «Колос» про виплату орендної плати такими, що не підлягають задоволенню та недопустимим в даному випадку застосування статті 400 ЦК України. Також, в ході розгляду справи представник відповідача послався на винну поведінку позивачів, які набули право власності на спадкову земельну ділянку в 2001 році на підставі державного акту, який виданий в 2002 році. Тобто позивачі знали про земельну ділянку, яка належала їх матері ще з 2002 року, внаслідок чого пропустили строк позовної давності щодо вимог про стягнення орендної плати за період до 2011 року. Представник відповідача просив суд застосувати позовну давність до позовних вимог щодо стягнення орендної плати. Відповідно до ст.ст. 256-257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, загальний строк якої встановлюється тривалістю у три роки. Згідно із ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, а сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. В звязку з тим, що позивачам відмовлено у задоволенні позовних вимог в звязку з недоведеністю вини відповідача у несплаті орендної плати, суд вважає недоцільним застосування позовної давності у вимозі про стягнення з відповідача орендної плати до 2011 року. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed