Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що вона ([PERSON]) з травня 2007 року перебуває в шлюбі з [PERSON] Проте, фактично з червня 2008 року шлюб у них розпався, і вирішується питання про його розірвання. З лютого 2013 року вона з [PERSON] перебувають у фактичних шлюбних стосунках. [INFO] у них народився син [PERSON]. Однак, через юридичну наявність шлюбу з [PERSON], та відсутність спільної заяви про невизнання чоловіка батьком дитини, в акті про народження сина батьком вказано саме [PERSON], хоча в дійсності батьком є [PERSON] Про те, що батьком дитини записано [PERSON], він ([PERSON]) дізнався лише після отримання свідоцтва у квітні 2015 року. У зв'язку з чим звернулися до суду з даним позовом. В судове засідання позивачі не з'явилися, просили розглянути справу у їх відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав заяву про визнання позову, та розгляд справи за його відсутності. Представник співвідповідача в судове засідання не з'явився, надіслав лист, в якому просив розглядати справу за його відсутності, та про відсутність заперечень проти даного позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В суді встановлено, що 04.05.2007 року був укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] (змінила прізвище на «[PERSON]). З червня 2008 року [PERSON] та [PERSON] фактично припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. З лютого 2013 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у фактичних шлюбних відносинах. [INFO] [PERSON] народила дитину - сина [PERSON], про народження якого 10.04.2015 року видано свідоцтво Серії [NUMBER], в якому батьками дитини вказані [PERSON] та [PERSON]. Батька було записано на підставі актового запису про укладення шлюбу № 475 від 04.05.2007 року, відповідно до ст. 122 Сімейного кодексу України. Відповідно до спільної заяви чоловіка та дружини, складеної 13.02.2016 року, посвідченої приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Давиденко І.А., [PERSON] не визнає себе батьком дитини, народженої [INFO] [PERSON], яка підтвердила, що [PERSON] не є батьком народженої нею [INFO] дитини. 23.02.2016 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кіщак Л.Я. посвідчив заяву [PERSON], якою він визнає себе батьком дитини - [PERSON], який народився [INFO] у [PERSON] Відповідно до ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка виховує та утримує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи. Про порушене право позивачі дізналися лише після отримання в квітні 2015 року свідоцтва про народження дитини. Проаналізувавши надані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов є доведеним, та підлягає задоволенню. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved