Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять визнати за ними в порядку спадкування за законом після [PERSON] право власності в рівних частках на земельні ділянки, площею 0,3720 га та 3,6300 га, розташовані на території Плесецької сільської ради Васильківського району Київської області. Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що після смерті їх батька/чоловіка вони звернулися до нотаріальної контори для оформлення спадщини померлого. Однак, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказані земельні ділянки, оскільки спадкодавець і попередній власник земельних ділянок не оформили свої прав на них. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала вимоги позову та просила їх задовольнити з викладених у заяві підстав. Позивачі [PERSON] і [PERSON] в заявах наданих суду підтримали свої вимоги та просили проводити розгляд справи у їх відсутності. Відповідач у своїх заяві також просив проводити розгляд справи у відсутності його представника. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він успадкував після [PERSON] частину земельної ділянки площею 3,6300 га, а земельну ділянку площею 0,3720 га після не він не успадкував. Третя особа [PERSON] в наданій суду заяві просила проводити розгляд справи у її відсутності. Вислухавши пояснення позивача [PERSON], третьої особи [PERSON] та дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно із Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 23.09.2011 року, [PERSON], як син померлої успадкував ? частини належної [PERSON] земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER], загальною площею 3,6300 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Плесецької сільської ради Васильківського району Київської області (т.с. 1, а.с. 8). Із витребуваних судом матеріалів спадкової справи № 86/2011 до майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається що вказану земельну ділянку площею 3,6300 га також успадкували [PERSON] і [PERSON], що підтверджується відповідними свідоцтвами про право на спадщину за законом (т.с. 1, а.с. 45 - 112). Одночасно, [PERSON], [PERSON] і [PERSON], як спадкоємцям [PERSON] листом Васильківської районної державної нотаріальної контори від 11.01.2013 року Вих. № 10/02-14 було повідомлено про неможливість видачі їм свідоцтв про право на спадщину за законом на майно померлої у вигляді земельної ділянки, площею 0,3720 га, розташовані на території Плесецької сільської ради Васильківського району Київської області (т.с. 1, а.с. 111). Отже, спадкоємці [PERSON], у тому числі і [PERSON] не успадкували за законом після померлої земельну ділянку, площею 0,3720 га, що розташована на території Плесецької сільської ради Васильківського району Київської області та право власності на неї до нього не перейшло. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 22 жовтня 2013 року (т.с. 1, а.с. 7). Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. [PERSON], [PERSON] і [PERSON], які є спадкоємцями [PERSON] за законом у визначений законом строк звернулися до державної нотаріальної контори з метою прийняття та оформлення спадщини за законом після померлого батька/чоловіка, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 49/2014 (т.с. 1, а.с. 114 - 253). Постановою нотаріуса Васильківської районної державної нотаріальної контори Київської області Смоліної І.В. від 09.12.2014 року № 1448/02-31, позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 3,6300 га, розташовані на території Плесецької сільської ради Васильківського району Київської області, оскльки спадкоємцями не пред'явлений правовстановлючий документ на таке майно, [PERSON] державний акт на землю не отримав і своє право власності на землю не зареєстрував (т.с. 1, а.с. 14). Норма статті 125 ЗК України у редакції, що була чинною станом на дату смерті спадкодавця передбачала, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Стаття 126 ЗК України визначала, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Пунктом 1 частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові правата обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно. Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки. У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Зокрема, з матеріалів справи вбачається, що право власності на спірну земельну ділянку, кадастровий номер [NUMBER], загальною площею 3,6300 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Плесецької сільської ради Васильківського району Київської області, належало спадкодавцеві померлого [PERSON] - його матері [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Васильківською районною державною адмірістарцією 19 січня 2006 року (т.с. 1, а.с. 12). Дана обставина також відображена у свідоцтві про право на спадщину за законом від 23.09.2011 року виданого на ім'я [PERSON] (т.с. 1, а.с. 103 - 104). Так, у зв'язку із своєю смертю [PERSON] належним чином у встановлений законом спосіб не оформив належне йому право власності на ? частину земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER], загальною площею 3,6300 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Плесецької сільської ради Васильківського району Київської області, що належала його матері [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданим 19 січня 2006 року (т.с. 1, а.с. 12). При цьому суд враховує, що з наведеної вище причини спадкодавець позивачів не оформив право власності на частину спадкової земельної ділянки площею 3,6300 га відповідно до вимог законодавства. Проте, суд вважає, що такі обставини не перешкоджають позивачам, як і не перешкоджали їх спадкодавцю реалізувати своє право на спадкове майно після померлих родичів. Отже, та обставина, що [PERSON] за життя не встиг переоформити державний акт на право власності на землю та оформити право власності на належну йому частину земельної ділянки площею 3,6300 га на своє ім'я не є достатньою підставою для відмови у визнанні за позивачами права власності на ? частину вказної земельної ділянки, яка залишились після смерті їх батька/чоловіка. Постановою нотаріуса Васильківської районної державної нотаріальної контори Київської області Смоліної І.В. від 09.12.2014 року № 2838/02-31, позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 0,3720 га, розташовані на території Плесецької сільської ради Васильківського району Київської області, оскльки спадкодавець [PERSON] хоча і прийняв спадщину після [PERSON], проте не оформив своїх спадкових прав на дану земельну ділнку (т.с. 1, а.с. 15). Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частин 1 і 5 статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно із пунктом «г» частини першої статті 81 ЗК України, однією з підстав набуття громадянами України права власності на земельні ділянки є прийняття спадщини. Як встановлено судом під час розгляду справи спадкоємці [PERSON], у тому числі і [PERSON] не успадкували за законом після померлої земельну ділянку, площею 0,3720 га, що розташована на території Плесецької сільської ради Васильківського району Київської області та право власності на неї до нього не перейшло. З отриманих за запитом суду даних, а саме: Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 25.05.2015 року, вбачається, що земельна ділянка, площею 0,3720 га, кадастровий номер [NUMBER], для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Плесецької сільської ради Васильківського району Київської області - є безхазяйним нерухомим майном та, відомості щодо нього у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно і Державному реєстрі іпотек, - відсутні (т.с. 1, а.с. 39 - 40). Отже, підстав для визнання права власності позивачів на частину вказаного спадкового майна померлого у вигляді земельної ділянки, площею 0,3720 га - немає. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини та положення законодавства, яким урегульовано спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що право позивачів щодо спадкування підлягає захисту шляхом визнання за ними права власності на спадкове майно, яке було у встановленому законом порядку успадковано померлим за життя. За таких обставин, позов є обґрунтованим щодо частини спірного майна та підлягає задоволенню в частині щодо земельної ділянки яку померлим [PERSON] було успадковано після [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: partial