Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на частину житлового будинку та включення частини житлового будинку до складу спадщини на момент відкриття спадщини. В обґрунтування позову зазначили, що вони є доньками [PERSON] , який помер [INFO] . Оскільки їх батько на випадок смерті не залишив заповіту, то після смерті його спадкоємцями є його доньки(позивачі) та дружина [PERSON] (відповідач). За час шлюбу [PERSON] з [PERSON] , подружжям було набуте спільне майно: житловий будинок по [ADDRESS] , правовстановлюючі документи на який були виготовлені на ім`я [PERSON] , та квартира під [ADDRESS] , що належала померлому. У встановленому законом порядку позивачі та відповідач звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини та 28 травня 2014 року по спливу 6-місячного терміну, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Джулай С. В. було видано позивачам Свідоцтво про право на спадщину за законом, у якому зазначалося, що спадкоємці по закону першої черги - дружина померлого, та його дочки, успадкували по 1/3 частині квартири під [ADDRESS] . В той же час, Позивачі виявили, що спірний житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та який зареєстрований на [PERSON] - до складу спадщини не ввійшов. Більше того, Відповідачка заволоділа правовстановлюючими і документами на спірний житловий будинок та не визнає права Позивачів на частину майна у вищевказаному житловому будинку, що належить їм в порядку спадкування по закону. У зв`язку з викладеним просили визнати за кожною з них право власності на 1/6 частину житлового будинку по [ADDRESS] . [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON] та [PERSON] із позовом про усунення від спадкування. Вимоги обґрунтовано тим, що 28 серпня 1993 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб. [INFO] року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] та 1/2 частина земельної ділянки на якої знаходиться цей будинок, а також 1/3 частина квартири під [ADDRESS] . Від першого шлюб спадкодавець має двох доньок: [PERSON] та [PERSON] . 28 травня 2014 року, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Джулай С.В. було видане Свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого спадкоємці за законом - дружина померлого, та його дочки, успадкували по 1/3 частині квартири під [ADDRESS] . Разом з тим [PERSON] вважає, що позивачів за первісним позовом [PERSON] та [PERSON] необхідно усунути від права спадкування на 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] оскільки, доньки спадкодавця, не надавали матеріальної допомоги [PERSON] в той час коли він її потребував, не надавали йому допомоги по догляду в період повної непрацездатності, не відвідували та не цікавились навіть його здоров`ям. Починаючи з 2007 року стан здоров`я Спадкодавця значно погіршився, час від часу він перебував як на лікарняному, так і в лікарні, проходив різноманітні медичні огляди, не працював. [PERSON] самостійно несла всі витрати на утримання свого покійного чоловіка, доглядала за ним та вчиняла всі інші дії щодо його догляду, матеріальному забезпеченню та утриманням. В судове засідання позивачі за первісним позовом [PERSON] та [PERSON] не з`явилися, надавши до суду заяви про розгляд справи без їх участі, та заперечення проти зустрічного позову. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання не з`явилася, її представник [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги за зустрічним позовом підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити, заперечувала проти задоволення первісного позову Дослідивши матеріали справи, вислухавши покази свідків, суд дійшов висновку про задоволення первісного позову та відмову у задоволенні зустрічного позову виходячи з такого. Судовим розглядом встановлено, що [INFO] . помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №11427. (а.с.96). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частини квартири [ADDRESS] , яка належала йому на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради 01 грудня 1999 року за реєстраційним №12-18444, зареєстрованого в КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» 26 січня 2000 року в книзі №352пр, на сторінці №51, за №120.(а.с.130); [PERSON] 12 квітня 1956 року була дружиною померлого, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 28 серпня 1993 року, актовий запис №904(а.с.102) та визнається сторонами. У період шлюбу, а саме 27 серпня 2001 року на ім`я [PERSON] придбано у власність земельну ділянку площею 0.1000 га розташовану за адресою: [ADDRESS] .(а.с.159-160) У період шлюбу з [PERSON] , а саме 07 липня 2014 року за [PERSON] було зареєстровано право приватної власності на житловий будинок загальною площею 219,5 кв.м., житловою площею 62,6 кв.м. розташований за адресою: [ADDRESS] .(а.с.25) Вищевказане майно є спільним майном подружжя, на чому наполягають позивачі за первісним позовом [PERSON] , [PERSON] та визнає відповідач за первісним позовом [PERSON] , про, що вона зазначає у своїй зустрічній позовній заяві. А отдже до складу спадщини після смерті [PERSON] входить також 1/2 частина земельної ділянки площею 0.1000 га розташованої за адресою: [ADDRESS] та 1/2 житлового будиноку загальною площею 219,5 кв.м., житловою площею 62,6 кв.м. розташованого за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] , [INFO] , є донькою померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23 березня 1982 року(а.с.113), свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 09 червня 2009 року(а.с.114) та визнається сторонами. [PERSON] , [INFO] , є донькою померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18 грудня 2013 року(а.с.120), свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 09 липня 2005 року(а.с.121) та визнається сторонами. Будучи спадкоємцями першої черги [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Джулай С.В. та отримали свідоцтво про право на спадщину в рівних частинах по 1/3 кожна на 1/3 частину квартири [ADDRESS] . Частиною 1 ст.82 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 1216 ЦК и передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців. Відповідно до ст. 1217 ЦК спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1261ЦК передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Частиною 5 статті 1268 ЦК встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно доч.1ст.1276ЦК якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Згідно аналізу положень ст. 392 ЦК, вбачається, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] за первісним позовом суд виходив з того, що позивачі за первісним позовом є рідними доньками померлого [PERSON] , а отже спадкоємцями першої черги. Вчасно звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини та отримали свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим до складу спадщини, протиправно не увійшло майно набуте [PERSON] та [PERSON] в період шлюбу вигляді земельної ділянки та житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] . Щодо зустрічного позову судом встановлено наступні обставини. Нормами статті 1224 ЦК України визначено, що не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти, а також інші особи, які ухились від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилилась від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі і тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ. У справах про усунення від права на спадкування відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України має значення сукупність обставин: -ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, що характеризується умисною формою вини; -перебування спадкодавця в безпорадному стані; -потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Вказане кореспондується і п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 яким роз`яснено, що правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Непред`явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови у позові про усунення від права на спадкування. Правило частини п`ятої статі 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема і тих, які відповідно до СК не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Як зазначив Вищий спеціалізований суд України в своєму листі від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» (пункт 4): - відсутність спілкування протягом тривалого часу ще не є підставою для усунення особи від права на спадкування за законом; - для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов`язку щодо її надання; - ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. - для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Окрім того, на практиці стосунки між рідними в переважній більшості є недоступними для оточуючих і їм притаманні особливі та виключні взаємовідносини між собою, наявність яких можливо інколи і не сприймається суспільством, але на першому місці - процесуальних вимог щодо оцінки доказів. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач за зустрічним позовом [PERSON] в позові зазначає, що відповідачі за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] ухилялась від надання матеріальної допомоги батькові, не відвідували його, не цікавились його життям та здоров`ям. Не допомагали у період його захворювань та перебування у лікарнях. Позивачем за зустрічним позовом не доведено сукупність обставин, за яких можливе усунення від права на спадкування відповідача, відповідно до вимог ст. 1224 ЦК України, а саме: ухилення відповідача від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, що характеризується умисною формою вини; перебування спадкодавця в безпорадному стані та потребу спадкодавця в допомозі саме цих осіб. Враховуючи вищевикладене, вимоги ст. 1224 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, суд приходить до висновку, що [PERSON] не надано належних, допустимих та достатніх доказів перебування спадкодавця [PERSON] у безпорадному стані й потреби допомоги саме відповідачів за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] , а тому у задоволенні зустрічного позову слід відмовити. На підставі ст.ст. 1216-1218, 1220, 1225, 1297 ЦК України,

Outcome: approved