Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом про визнання за нею права власності, як за спадкоємцем за заповітом, на 1/5 частину домоволодіння, розташованого в [ADDRESS] , що належало її матері [PERSON] , яка померла [INFO] , посилаючись на те, що при зверненні в нотаріальну контору з метою оформлення спадщини на вказане майно їй було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на домоволодіння, виданих на ім`я спадкодавиці. Вказала, що спірне домоволодіння станом на 15 квітня 1991 року відносилося до суспільної групи двір колгоспника. В ньому проживали вона та її чоловік [PERSON] , діти [PERSON] , [PERSON] , а також спадкодавиця [PERSON] і являлися власниками цього домоволодіння, однак не оформили правовстановлюючих документів. Позивачка у підготовче засідання не з`явилася. Від неї поступила письмова заява, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Представник Більче-Золотецької сільської ради в підготовче засідання не з`явився, в поданій суду письмовій заяві просить розглянути справу в його відсутності, позов визнає повністю. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив такі факти. Борщівська державна нотаріальна контора 05 квітня 2019 року листом №237/02-14 відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно [PERSON] , померлої [INFO] , яке складається з 1/5 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться в [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно, у зв`язку з чим позивачці було рекомендовано звернутися до суду для визначення належності вказаного нерухомого майна померлій та наступної належності їй як спадкоємцеві за заповітом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Рішенням четвертої сесії двадцять другого скликання Більче-Золотецької сільської ради від 02 листопада 1995 року [PERSON] було передано безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,65 га, з яких - 0,25 га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, яка згідно довідки Більче-Золотецької сільської ради від 27 травня 2019 року №882 знаходиться по [ADDRESS] . Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд, виготовленої ПП Бюро технічної інвентаризації та експертиз «Інвентаризатор» 22 квітня 2013 року, інвентаризаційна вартість домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] становить 110036,00 грн., житловий будинок побудовано в 1959 році, господарські будівлі - в 1923-1978 роках. Згідно довідки Більче-Золотецької сільської ради від 08 квітня 2019 року №653 та доданих до матеріалів справи виписок із погосподарських книг с.Більче-Золоте за 1986-1990, 1991-1995 рр., двір, що знаходиться у [ADDRESS] - [ADDRESS] , і, у якому проживали та були зареєстровані: [PERSON] - голова двору; дочка - [PERSON] ; зять - [PERSON] та внуки [PERSON] , [PERSON] відносився до категорії колгоспних дворів. Станом на 15 квітня 1991 року ці ж члени колгоспного двору є такими, що не втратили права на частку в колгоспному дворі. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.6 постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.95 № 20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, членам колгоспного двору, зокрема спадкодавиці [PERSON] , належало право власності на спірне домоволодіння по 1/5 частині кожному. 14 грудня 1999 року [PERSON] заповіла позивачці [PERSON] все належне їй на день смерті майно (заповіт посвідчений секретарем Більче-Золотецької сільської ради 14 грудня 1999 року, зареєстрований в реєстрі за №109). Заповіт не змінений та не скасований. Спадкодавець [PERSON] померла [INFO] в м.Борщеві Борщівського району Тернопільської області (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 01 березня 2012 року Більче-Золотецькою сільською радою Борщівського району Тернопільської області). Згідно довідки Більче-Золотецької сільської ради від 27 травня 2019 року №881 на день смерті [PERSON] разом з нею в житловому будинку у [ADDRESS] була зареєстрована та проживала [PERSON] 03 серпня 2012 року позивачка [PERSON] звернулася до Борщівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Отже позивачка [PERSON] є такою, що прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] . Родинні відносини позивачки [PERSON] із спадкодавицею [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про народження позивачки серії [NUMBER] , згідно якого позивачка [PERSON] народилася [INFO] і її батьками є [PERSON] та [PERSON] , та свідоцтвом по шлюб серії [NUMBER] , згідно якого позивачка змінила дівоче прізвище [PERSON] на прізвище чоловіка [PERSON] , зареєструвавши 25 травня 1985 року шлюб з [PERSON] . Інших спадкоємців, які б заявили свої права на спадкове майно, немає. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З огляду на наведене суд вважає, що позов слід задовольнити і визнати за позивачкою [PERSON] , як за спадкоємцем за заповітом, право власності на 1/5 частину домоволодіння, розташованого в [ADDRESS] , що належала померлій [INFO] матері [PERSON] На підставі ст.ст. 392, 1216, 1218, 1223 ЦК України,

Outcome: approved