Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом і просять визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: вул. Південна (колишня: вул. Чапаєва), 62 м. Біляївка Одеської області. Свої вимоги мотивує тим, що згідно договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори 24.07.1990 року та договору довічного утримання, посвідченого державним нотаріусом Біляївської районної державної нотаріальної контори 10.03.2000 року їм належить зазначений будинок з надвірними спорудами. У будинку зареєстрований відповідач [PERSON], але не проживає в ньому з січня 2016 року, так як виїхав на інше місце проживання. На даний час місце його мешкання їм невідоме, його особистих речей у будинку немає, витрат по оплаті комунальних послуг та утриманню домоволодіння він не несе, у звязку з чим вони звернулися з позовом до суду. Позивачі до судового засідання не зявилися, але подали заяви, в яких вказали, що на задоволенні позовних вимог наполягають, просять справу розглянути у їх відсутність і не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач до судового засідання повторно не зявився, хоча був повідомлений належним чином про день слухання справи, повідомлення про причини неявки від нього не надходило, а тому враховуючи заяви позивачів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, на підставі статті 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, позивачці [PERSON] на праві приватної власності належить ? частина житлового будинку з надвірними спорудами по вул. Чапаєва в м. Біляївка Одеської області, згідно договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори 24.07.1990 року (а.с.5-6). Інша ? частина зазначеного житлового будинку належить позивачці [PERSON] на підставі договору довічного утримання, посвідченого державним нотаріусом Біляївської районної державної нотаріальної контори 10.03.2000 року (а.с.10-11). 21 квітня 2007 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на «Ворончихіна», про що свідчить свідоцтво про шлюб (а.с.9). Відповідач [PERSON] зареєстрований у даному житловому будинку, але не проживає в ньому з січня 2016 року, так як виїхав на інше постійне місце проживання, місце його мешкання невідоме, його особистих речей у будинку немає. Викладене підтверджується актами про не проживання від 23 серпня 2016 року та 15 січня 2016 року, складеними депутатом Біляївської міської ради [PERSON] у присутності жителів м. Біляївка [PERSON], [PERSON] (а.с.7, 8). Правовідносини сторін врегульовані статтею 167 ЖК України, згідно якої у разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. У відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. З урахуванням викладеного суд вважає, що оскільки відповідач не проживає у будинку, оскільки виїхав на інше постійне місце проживання, він має бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved