Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

Позивачка 21.06.2019 року звернулась до суду із зазначеною позовною заявою, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] . За змістом позову, позивачка зазначає, що є власником будинку [ADDRESS] . Крім позивачки у вказаному житловому будинку зареєстрований її син [PERSON] 1983 р.н., який фактично у спірному будинку не проживає понад 10 років, добровільно виїхав в вказаного будинку та проживає в іншій країні, точна адреса позивачці невідома. У вказаному будинку відсутні особисті речі чи речі повсякденного використанні належні відповідачу. Як зазначено в позові з моменту добровільної зміни [PERSON] свого місця проживання, вона неодноразово зверталась до відповідача з вимогою про зняття з реєстрації, але відповідач не вчиняє жодних дій для цього. В позасудовому порядку вирішити вказаний спір позивачка не має змоги, а формальна реєстрація відповідача у майні, що належить їй фактично створює перешкоди у користуванні будинком, оскільки позивачка вимушена нести додаткові витрати на сплату житлово-комунальних послуг. З підстав, передбачених ст. ст. 71, 72 Житлового кодексу України, ст.. 405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», позивачка просить задовольнити позов в повному обсязі. Ухвалою від 03.09.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу у порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (учасників справи), призначено підготовче засідання. Зустрічної позовної заяви відповідач не подав. Інших процесуальних дій у справі судом вчинено не було, відповідні клопотання не заявлено. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явились, згідно з заявою від 03.06.2019 [PERSON] просить розглядати справу без їх участі, підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Представником відповідача за довіреністю Тамченко І.О. подано заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за відсутності представника відповідача та відповідача. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України. За ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вказує ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Суд вважає за можливе розглядати справу у підготовчому судовому засіданні за відсутності сторін, на підставі ст. 206 ЦПК України, суд приймає визнання відповідачем позову, яке не суперечить змісту закону та не порушує права сторін, тому ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (довідка Департаменту надання адміністративних послуг та розвитку підприємництва Запорізької міської ради №182494046 від 26.09.2019), житловий будинок літ. А. за адресою [ADDRESS] на праві приватної власності належить позивачці [PERSON] . Відповідач по справі [PERSON] є сином позивачки [PERSON] , вказані обставини відповідачем не оспорювались. За відомостями Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 18.04.2000 по теперішній час (відповідь від 02.07.2019 на запит суду). З 2008 року відповідач не проживає за вказаною адресою, що підтверджено актом № 11 від 12.06.2019, складеним комісією, засвідченим головою квартального комітету № 119. Задовольняючи позов в повному обсязі, суд виходить з визнання відповідачем позову та наступних норм чинного законодавства. Згідно з ч.4\~ст. 9 ЖК України\~ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законодавством За змістом ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст.. 405 ЦК України Члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач понад 10 років не мешкає за вказаною адресою без поважних підстав, а саме з 2008 року. З реєстраційного обліку за місцем проживання в позасудовому порядку не знятий, житлово-комунальні послуги нараховуються із врахуванням його реєстрації за вказаною адресою. Оскільки відсутня правова підстава для збереження подальшої реєстрації відповідача, як члена сім`ї власника вказаного житлового приміщення, він створює перешкоди у користуванні позивачці нерухомим майном, судом встановлено підстави для задоволення позову. При обранні способу захисту суд виходить зі змісту ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» N1382-IV від 11.12.2003, у відповідності до якої зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Тому визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, є достатньою підставою для зняття його з реєстрації. Відповідно до ч.1 ст. 133, п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України на користь позивачки, як сторони по справі, чиї позовні вимоги задовольняються в повному обсязі, з відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання позову до суду, у сумі 768,40 гривень.

Outcome: approved