Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою, в якій просять суд визначити, що у квартирі, розташованої за адресою: [ADDRESS] доля [PERSON] складає 1/3 частину, [PERSON] - 1/3 частину та [PERSON] - 1/3 частину. Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що спірна квартира належить на праві спільної сумісної власності позивачам та відповідачеві на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду. Оскільки спірна квартира знаходиться у спільній сумісній власності, а відповідачка з 1998 року у квартирі не проживає, оплату за комунальні послуги не здійснює, у позивачів постало питання про виділення часток кожного зі співвласників. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] - [PERSON], який діє на підставі договору про надання юридичної допомоги від 10.06.2014 року, в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просили суд задовольнити позов. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У відповідності до приписів ч. 5 ст. ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивачів вважає можливим ухвалити заочне рішення. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд встановив наступне. Судовим розглядом встановлено, що квартира [ADDRESS] була приватизована та зареєстрована на праві спільної сумісної власності за [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 28 жовтня 1997 року реєстраційний № 8-97-95825, виданим Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду, засвідчена копія якого міститься в матеріалах справи. Згідно з технічним паспортом на вказану квартиру, засвідчена копія якого міститься в матеріалах справи, квартира [ADDRESS] складається з двох кімнат житловою площею 30,5 кв.м, загальною площею 48,9 кв.м.. Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У відповідності до ч. 2 ст. 369 ЦК України, розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності здійснюється за згодою всіх співвласників. Позивачі в обґрунтування позову посилалися на те, що відповідачка [PERSON] у спірній квартирі не проживає з 1998 року, у зв'язку з чим позивачі позбавлені можливості досягнути домовленості між сторонами щодо визначення частки кожного з них у праві спільної сумісної власності на спірну квартиру. Вказана обставина обмежує право позивачів на розпорядження належної їм часткою майна. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Оскільки судом встановлено, що квартира [ADDRESS] була зареєстрована на праві спільної сумісної власності за трьома співвласниками і доля кожного з них склала по 1/3 частину квартири, суд вважає позовну вимогу позивачів про визначення їм по 1/3 частині спірної квартири законною, обґрунтованою та підлягаючою задоволенню. Частиною 3 ст. 372 ЦК України визначено, що у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. З урахуванням викладеного, враховуючи обґрунтованість вимог позивачів щодо поділу майна, що перебуває у спільній сумісній власності та визначення часток кожного з співвласників спірної квартири, право спільної сумісної власності на дану квартиру слід припинити. Відповідно до ч. 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved