Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

Позивачі у справі, [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання останнього таким, що втратив право користування жилим приміщенням та про зобов'язання Томаківського районного сектору головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області зняти відповідача з реєстраційного обліку. Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що з вересня 1975 року по червень 1999 року позивач [PERSON] перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] 17 червня 1999 року їхній шлюб із відповідачем відділом РАГС Томаківського районного управління юстиції Дніпропетровської області було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], актовий запис за № 22. На підставі рішення Томаківського районного суду від 15 березня 2005 року за позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] визнано право спільної часткової власності на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS], по 1/2 частині, кожному. У встановленому законом порядку право спільної часткової власності було зареєстровано за [PERSON] та відповідачем [PERSON] в обласному комунальному підприємстві «Томаківське БТІ», що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 12.05.2005року, реєстраційний номер 6180297. У січні 2008 року відповідач [PERSON] розпорядився належною йому на праві власності 1/2 частиною домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], подарувавши її позивачу , [PERSON], що підтверджується нотаріально посвідченим договором дарування від 24.01.2008року, зареєстрованого в реєстрі за №108. З 25.02.2008 року [PERSON] отримано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, реєстраційний номер 6180297, що підтверджує її права власника на 1/2 частину домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS]. З лютого 2008 року, та по теперішній час, позивачі у справі, [PERSON], [PERSON] здійснюють реалізацію своїх прав на спільну часткову власність - вищезазначене домоволодіння, зокрема, на правах співвласника - господарюють та утримують його, здійснюють ремонти, дбають про належне утримання присадибної земельної ділянки, сплачують відповідні податки. Відповідач [PERSON] з жовтня 2008 року та по даний час, будучи зареєстрованим за адресою: [ADDRESS], але за цією ж адресою не проживає. Фактичним постійним місцем проживання відповідача є адреса: [ADDRESS], де він проживає у цивільному шлюбі із своєю співмешканкою [PERSON]. Тому, вже більше шести останніх років відповідач [PERSON] за адресою своєї прописки не проживає. У добровільному порядку знятися з реєстрації житла, яке належить позивачам на праві власності, відповідач [PERSON] не бажає, у зв'язку з чим позивачі змушені звернутися до суду про визнання відповідача у справі таким, що втратив право на користування жилим приміщенням , оскільки згідно з ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Відповідно до ст.72 Житлового кодексу України, в разі тимчасової відсутності наймача, за ним зберігається жиле приміщення в межах шести місяців. Оскільки відповідач не проживає у спірному будинку тривалий час, тобто більше шести місяців, то на підставі рішення суду він може бути визнаний таким, що втратив право користування житлом. Позивачі у справі, [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні підтримали позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON] проти позову [PERSON] та [PERSON] заперечував та прохав суд відмовити позивачам в задоволенні їх позову, через повну його безпідставність та необґрунтованість позовних вимог. Представник третьої особи - Томаківського РС ГУДМС України в Дніпропетровській області у судове засідання не з'явився, але подав письмову заяву про розгляд справи без участі представника Томаківського РС ГУДМС України, при цьому вирішення заявлених вимог залишає на розсуд суду. Свідки [PERSON] та [PERSON], які є односельчанами сторін у справі, у судовому засіданні підтвердили факт не проживання відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] Оскільки їм відомо, що він проживав за вказаною адресою до жовтня 2008 року, а потім переїхав проживати за адресою: [ADDRESS], де й він проживає до цього часу у цивільному шлюбі із своєю співмешканкою [PERSON]. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в їх сукупності, заслухавши сторони та покази свідків, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.06.1999 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] Відповідно до рішення Томаківського районного суду від 15.03.2005 року за позивачем у справі, [PERSON] та відповідачем , [PERSON] визнано право спільної часткової власності на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS], по 1/2 частині, кожному. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 12.05.2005 року, реєстраційний номер 6180297 за позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON], було зареєстровано право спільної часткової власності, домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], в обласному комунальному підприємстві «Томаківське БТІ». Як вбачається з матеріалів справи, а саме договору дарування від 24.01.2008 року нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Томаківського районного нотаріального округу [PERSON], та зареєстрованого в реєстрі за №108, в січні 2008 року відповідач [PERSON] розпорядився належною йому на праві власності 1/2 частиною домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], подарувавши ? частину житлового будинку своїй дочці, тобто, позивачу у справі, [PERSON]. 25.02.2008 року позивач [PERSON] отримала витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, реєстраційний номер 6180297, що підтверджує її права власника на 1/2 частину домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS]. На підставі вищенаведеного позивачі у справі, [PERSON], та [PERSON], з лютого 2008 року, і по теперішній час, здійснюють реалізацію своїх прав на спільну часткову власність, тобто, на вищезазначене домоволодіння, зокрема, на правах співвласника - господарюють та утримують його, здійснюють ремонти, дбають про належне утримання присадибної земельної ділянки, сплачують відповідні податки. З довідок Китайгородської сільської ради від 19.02.2015 року №№ 36/02.15, 37/02.15 вбачається, що позивачам у справі дійсно належить по ? частині приватної спільної власності на нерухоме майно - житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] Дніпропетровської області, а також до теперішнього часу залишається зареєстрованим за цією ж адресою [PERSON], який є відповідачем у справі, та який фактично там не проживає з 2008 року. Відповідно до свідчень свідків, відповідач [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] (без реєстрації), що також підтвердив в судовому засіданні й сам відповідач. Відповідно до положень ст.391 ЦК України, ст.150 ЖК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» регламентовано, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, свідоцтва про смерть. Згідно ст.72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки , проводиться в судовому порядку. Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved