Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на частку спадкового майна до відповідачів [PERSON], [PERSON], де третьою особою без самостійних вимог є Головне Управління Держгеокадастру у Чернівецькій області. Посилається на те, що є донькою [PERSON], яка [INFO] померла. [PERSON] була зареєстрована та постійно проживала за адресою: [ADDRESS]. В день смерті матері відкрилась спадщина, до складу спадкового майна входить земельна ділянка площею 2,1414 га, кадастровий номер [NUMBER], з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Лукавецької сільської ради, Вижницького району. На випадок своєї смерті спадкодавець [PERSON] заповіт не залишала. У першу чергу на прийняття спадщини за законом -крім неї був також її рідний брат [PERSON] Інших спадкоємців немає. Зазначила, що в останні роки життя стан здоров'я її мами погіршився, вона повністю осліпла, внаслідок чого виникла необхідність в щоденному догляді за нею, в результаті чого вона переїхала проживати до неї за адресою її проживання в [ADDRESS]. З 2001 року до [INFO], (день її смерті), постійно проживала разом зі своєю матір'ю за місцем її реєстрації, тобто на час відкриття спадщини. Проте її місце проживання зареєстроване за іншою адресою, а саме: [ADDRESS]. За час спільного проживання з матір'ю, здійснювала догляд за нею, готувала їжу, прибирала, купувала продукти, ліки. Коли матір померла здійснила її поховання за власні кошти. Після смерті мами вважала що прийняла спадщину (в силу вимог ч.3 ст. 1268 ЦК України) разом із братом, оскільки, до дня смерті їхньої матері постійно проживала з нею. Більш того, її брату про це було відомо і ніяких непорозумінь стосовно спадкового майна у них не виникало, вони домовилися, що вона поїде за кордон і заробить кошти на переоформлення спадщини і вони разом це мали зробити. При цьому, разом з братом до нотаріуса за оформленням спадщини після смерті їхньої матері не зверталися. [INFO] її брат [PERSON], помер. У зв'язку з цими обставинами (смерть брата), а також у зв'язку з тим, що її право власності на спадкове майно після смерті матері не було оформлене, вона у червні 2017 року звернулася до Вижницької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті мами [PERSON] На підставі її заяви державним нотаріусом Вижницької державної нотаріальної контори Мицкан Ж.І., 23.06.2017 року, заведено спадкову справу за №60843491 (у нотаріуса № 109/2017). За результатами розгляду зазначеної заяви нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії по видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 червня 2017 року, у зв'язку з тим, що нею не подано документів, які підтверджують факт її постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини а тому нотаріус вважає тільки її брата [PERSON] таким, що прийняв спадщину своєчасно, оскільки, останній був зареєстрований та проживав разом із спадкодавцем на день її смерті. Після смерті її брата [PERSON], відкрилася спадщина на майно, яке залишилось після його смерті і як вже їй стало відомо в тому числі і на вищевказану земельну ділянку площею 2,1414 га кадастровий номер [NUMBER], з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Лукавецької сільської ради, Вижницького району, яка залишилась після смерті їхньої матері. Заповіт спадкодавець [PERSON] на випадок своєї смерті не залишав. Спадкоємцями за законом у першу чергу спадкування є його донька від шлюбу [PERSON], [INFO] та позашлюбний син [PERSON], [INFO], які звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини. За час свого життя її брат [PERSON] не отримав свідоцтво про спадщину на спадкове майно після смерті їхньої матері, а саме на земельну ділянку площею 2,1414 га кадастровий номер [NUMBER], з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Лукавецької сільської ради, Вижницького району, оскільки навіть не звертався до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Спадкоємці після смерті брата (діти спадкодавця) [PERSON] та [PERSON] не визнають за нею права власності на спадкове майно після смерті її матері [PERSON], яка померла [INFO], вважають, що спадщину після смерті матері прийняв її брат і вищевказану земельну ділянку мають успадковувати вони. Більш того, вона позбавлена можливості реалізовувати свої спадкові права через те, що у неї відсутній оригінал Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 06.07.2004 року, який був виданий на ім'я її матері [PERSON], на земельну ділянку площею 2,1414 га, кадастровий номер [NUMBER], з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Лукавецької сільської ради, Вижницького району, що залишилась після її смерті. Просить встановити факт постійного проживання [PERSON], [INFO], разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, на день її смерті [INFO], за адресою: [ADDRESS], визнати за нею право власності на 1/2 ідеальної частки земельної ділянки площею 2,1414 га, кадастровий номер [NUMBER], з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Лукавецької сільської ради, Вижницького району, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. Надала пояснення на відзив, де зазначила, що [PERSON] у своєму відзиві на позов стверджує, що вона не доглядала за своє матір'ю, а доглядав за нею і жив з нею лише його батько [PERSON], такі твердження є голослівними і не відповідають дійсності. [PERSON], ніколи в [ADDRESS], з її матір'ю не проживав і навіть не провідував, а тому не міг і не може достеменно знати та стверджувати того, чого не бачив, а саме того, що вона нібито не проживала з своєю матір'ю і не допомагала їй. Стосовно посилань відповідача [PERSON] на те, що по іншій цивільній справі вона відмовилась від спадщини на користь його батька є повністю безпідставними, оскільки вона не подавала до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини ні в строк до 6 місяців з дня відкриття спадщини ([INFO]), ні після спливу цього строку, а відповідно і не могла бути відкликана. Спадкова справа до майна її матері [PERSON], яка померла [INFO] була заведена 23.06.2017 року на підставі поданої нею заяви та документів, тобто через 11 років після смерті матері, а відповідно нею і не могла подаватись будь-яка заява, в тому числі і про відмову від прийняття спадщини, оскільки сама спадкова справа ще навіть на той час заведена не була. Згідно Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами (у всіх редакціях) в тому числі і в редакції, яка діяла на час відкриття спадщини, регламентують порядок заведення спадкової справи, дії нотаріуса, тощо. Тобто, спадкова справа до майна спадкодавця може бути заведена лише за місцем відкриття спадщини або знаходження нерухомого майна чи його основної частини, одним нотаріусом, тим, який це зробив уперше. Таким чином, якщо б існували обставини на які посилається відповідач [PERSON] у своєму відзиві, то спадкова справа мала б бути заведена ще протягом 6-місячного строку від дня смерті моє матері. Вважає безпідставними посилання відповідача [PERSON] у своєму відзиві, на матеріали іншої цивільної справи №2-709/2006 в якій міститься заява подана від її імені, оскільки на момент розгляду цивільної справи №2-709/2006 спадкова справа у будь-якого нотаріуса заведена не була, будь-якої заяви до нотаріуса про відмову від спадщини нею не подавалось, та й взагалі предметом того позову по справі № 2-709/2006 було вирішення питання житлового будинку. А предметом розгляду даної справи та спадкування є земельна ділянка. Посилання відповідача на подану до суду в процесуальному порядку заяву при вирішенні судом питання визнання права власності на інший предмет позову (на будинок) ніяким чином не може свідчити про її відмову від спадщини навіть лише з тих підстав, що вона ні за своїм змістом не відповідає вимогам ст.ст. 1273, 1274 ЦК України, а також така заява не подана до нотаріуса. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримала, посилалась на обставини викладені у позовній заяві та у відповіді на відзив, просила позов задовольнити. В судове засідання відповідачка [PERSON] не з'явилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, ро що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи відповідачка [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутність, також зазначила, що позивачка [PERSON] постійно проживала разом із своєю матір'ю за місцем її реєстрації, тобто на час відкриття спадщини. За час спільного проживання з бабусею [PERSON] здійснювала догляд за нею, готувала їжу, прибирала, купувала продукти, ліки. Коли бабуся померла, то [PERSON] здійснила її поховання за власні кошти. Позовні вимоги визнає, просить задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. Надав відзив на позов, де зазначив, що позовні вимоги не визнає, вважає їх безпідставними, оскільки його баба була [INFO]. З віком стан її здоров'я погіршувався, в тому числі і зір, але сліпою вона небула, в неї була катаракта, проте вона могла обходитись без сторонньої допомоги, їй було зроблено операцію, після чого її зір відновився. [PERSON] ніколи до баби не переїжджала, а жила в [ADDRESS], з своїм чоловіком. В зазначений нею період з 2001 року до 2006 року вона перебувала і в даний час перебуває в Італії, а тому ніяк не могла постійно проживати з матір'ю. Разом з [PERSON] постійно проживав його батько [PERSON], який фактично і здійснював догляд за нею. [PERSON] на той час проживав у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], жителькою [ADDRESS], яка допомагала здійснювати догляд батькові за пристарілою бабусею. Крім того, в ході розгляду цивільної справи №2-709/2006 р. за позовом [PERSON] до Лукавецької сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, де третя особа [PERSON] від 29.11.2006 року про визнання права власності на спадкове майно було втсановлено, що на день смерті [PERSON] з нею проживав її син [PERSON], який зазначав в позові, що сестра, кора на той час перебувала і Італії, відмовилась від спадщини на його користь. [PERSON] визнала позов повністю, про що свідчить її заява, яка надіслана з Італії і є в матеріалах справи, тобто фактично підтвердила, що вона спадщину не прийняла, а відмовилась від спадщини на користь брата. Та обставина, що [PERSON] не претендувала на спадкове майно свідчить також договір купівлі-продажу від 27.12.206 року, згідно якого [PERSON], діючи по довіреності в інтересах [PERSON] продала, а [PERSON] купила житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] і належить продавцеві на підставі рішення Вижницького районного суду від 13.12.2006 року. Просить відмовити в задоволенні позову. В судовому засіданні представники відповідача [PERSON] - [PERSON], [PERSON] просили відмовити в задоволенні позову, посилались на обставини, викладені у відзиві на позов. В судове засідання представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області не з'явився, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи від представника третьої особи Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області надійшла заява про розгляд справи у відсутності їх представника. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що є дальнім сусідом померлої [PERSON], проживає за 20-25 хв. ходу від будинку в якому проживала [PERSON] Приходив по святах, але не постійно. Коли померла [PERSON], то [PERSON] приїхала з Італії. У відсутності [PERSON] її чоловік [PERSON] приходив постійно до [PERSON], здійснював догляд. Не може підтвердити, що [PERSON] постійно проживала разом з [PERSON] на час її смерті. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він проживає у м.Чернівці, його матір проживала в [ADDRESS]. По дорозі до будинку його матері знаходиться будинок [PERSON] Померлу [PERSON] не бачив, з нею не спілкувався. Перебував у хороших відносинах з [PERSON], чоловіком [PERSON] З їхніх слів та від матері чув, що [PERSON] хотіла забрати до себе проживати свою матір, оскільки остання хворіла та що [PERSON] проживала біля матері коли вона хворіла. [PERSON] їздила за кордон, допомагала матері грошима, оплачувала лікування. Не може підтвердити, що [PERSON] постійно проживала разом з [PERSON] на час її смерті, оскільки йому це не відомо. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що [PERSON] та померлого [PERSON] вона знає з дитинства, проживали по сусідству. [PERSON] проживала у [ADDRESS]. Коли [PERSON] захворіла, то [PERSON] проживала разом з матір'ю. Померлій робили операції на очі, [PERSON] сиділа біля мами, або забирала до себе в [ADDRESS]. У Італію [PERSON] їздила на 2-3 місяці, щоб заробити кошти на лікування матері. Коли [PERSON] не було, то за померлою [PERSON] доглядав чоловік [PERSON] - [PERSON] Померлий [PERSON] проживав разом з жінкою у фактичних відносинах в с.Чорногузи. Приїжджав до [PERSON] для того щоб забрати пенсію, ображав покійну матір. На похороні [PERSON] не було, оскільки він зловживав спиртними напоями. Їй не відомо коли [PERSON] приїхала на похорон з Італії. [PERSON] доглядала за [PERSON], остання хворіла до смерті, приїжджала кожний день. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є колишньою невісткою померлої [PERSON], оскільки перебувала в шлюбі з [PERSON] [PERSON] доглядала за матір'ю, лікувала її, давала гроші, працювала на городі, а [PERSON] знущався з померлої, не допомагав їй. Перед смертю [PERSON], їй допомагали тільки [PERSON] та її чоловік [PERSON]. [PERSON] їхала за кордон на 2-3 місяці для того, щоб заробити кошти на лікування матері. У період її відсутності за померлою доглядав чоловік [PERSON] - [PERSON]. Коли приходила у гості, то бачила [PERSON], та що остання ночувала у [PERSON] Вдень йшло [PERSON] додому в [ADDRESS], а ввечері поверталась до матері. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що протягом двадцяти років проживала однією сім'єю з [PERSON], була невісткою [PERSON] У 2005-2006 роках проживала разом з [PERSON] біля його матері в с.Вовчинець. Разом з [PERSON] допомагали [PERSON], по господарству, доглядали, лікували. До них приходив [PERSON], який є сином [PERSON], допомагав по господарству. Оскільки у неї медична освіта, вона доглядала з [PERSON] Гроші на поховання [PERSON] давала [PERSON]. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що проживає в [ADDRESS]. Була знайома з [PERSON], разом з нею жив [PERSON], а [PERSON] рідко бачила у [PERSON], оскільки вона була на роботі за кордоном. [PERSON] казав їй, що купляє [PERSON] ліки. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що працювала з 1994 по 2014 рік на Укрпошті, приносила жителям с.Вовчинець пенсію та поштову кореспонденцію. Один раз у місяць приносила [PERSON] пенсію, та оскільки [PERSON] погано бачила, то брала сусідів, щоб вони були свідками при отриманні [PERSON] пенсії. Разом з [PERSON] ніхто не проживав. [PERSON] виписувала газети, які вона щотижня їй приносила. Казала їй, що виписує газети для того, щоб вона приходила і поговорила з нею. Розказувала їй, що її дочка [PERSON] перебуває за кордоном на роботі, до неї разом з [PERSON] приїжджає син [PERSON]. [PERSON] біля [PERSON] не бачила. Суд, заслухавши представника позивачки [PERSON], представників відповідача [PERSON] - [PERSON], [PERSON], свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали цивільної справи №2-709/2006 р., з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] необхідно відмовити виходячи з наступного. В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів . Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [INFO] померла матір позивачки - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER], виданого 17 вересня 2008 року виконкомом Лукавецької сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №31; копією свідоцтва про народження позивачки [PERSON] Серія [NUMBER], повторно виданого 20.09.2000 року виконкомом В.-Луківецької сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №5; копією свідоцтва про одруження позивачки Серія [NUMBER], виданого повторно 20 вересня 2000 року виконкомом Луківецької сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №1. Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами, який розташований в [ADDRESS] та земельна ділянка, площею 2,14 га, кадастровий номер [NUMBER], з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Лукавецької сільської ради, Вижницького району, що підтверджується копією державного акту Серія [NUMBER], виданого 06.07.2004 року згідно розпорядження Вижницької РДА №142 від 24.05.2004 року, акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №275. Спадкоємцями майна померлої [INFO] [PERSON] за законом були її діти [PERSON] та [PERSON] З матеріалів спадкової справи №109/2017 року до майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що 23 червня 2017 року до державного нотаріуса Вижницької державної нотаріальної контори Мицкан Ж.І. звернулась [PERSON], в інтересах якої діє [PERSON] із заявою про прийняття спадщини на спадкове майно після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] та проживала і була зареєстрована в [ADDRESS]. Спадкове майно, яке складається із земельної ділянки площею 2,14 га, що розташована на території Лукавецької сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, прийняла. Крім [PERSON] спадкоємців згідно чинного законодавства немає, був син померлої [PERSON], який помер [INFO]. Постановою державного нотаріуса Вижницької державної нотаріальної контори Мицкан Ж.І. №504/02-31 від 23 червня 2017 року вбачається, що відмовлено [PERSON] від імені якої діє по довіреності [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у відповідній частці на спадкове майно, що складається із земельної ділянки площею 2,14 га, що розташована на території Лукавецької сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, у зв'язку з тим, що протягом шести місяців не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, вона вважається такою, що не прийняла спадщину та не були надані документи, які підтверджують факт родинних стосунків спадкоємця з спадкодавцем. Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, норма ст.1268 ЦК України визначена, для спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, та встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. Лише постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця саме таким. Закон також не ставить прийняття спадщини в залежність від того, яким місцем проживання особа вважала місце відкриття спадщини постійним чи тимчасовим місцем проживання. Натомість, він вимагає реального постійного проживання разом зі спадкодавцем на час його смерті без будь-яких застережень та умов. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України передбачає, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного суду «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року роз'яснено, що якщо постійне місце проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку з чим нотаріус відмовив в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Судом встановлено, що рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 13 грудня 2006 року позов [PERSON] - задоволено. Визнано за [PERSON], [INFO], право власності на спадкове майно, зокрема житловий будинок №2 (під літ.А), з надвірними будівлями і спорудами (літ.Б., В), що розташовані в [ADDRESS], який належав померлій [PERSON]. З довідки Лукавецької сільської ради №02.26-439 від 22.11.2006 року вбачається, що згідно запису в погосподарській книзі №17, особовий рахунок [NUMBER], сторінка 76 за померлою [PERSON] числиться житловий будинок з належними до нього господарськими спорудами та будівлями, що знаходитися в [ADDRESS] За життя [PERSON] свідоцтво про право власності на житловий будинок не отримувала. Син - [PERSON] своєчасно в установлений законом шестимісячний термін вступив в управління спадковим майном, що підтверджується пропискою та проживанням в даному будинку з дня народження по даний час. Спадкоємцями першої черги є: [PERSON], [PERSON]. З довідки Лукавецької сільської ради №573 від 03.09.2018 року вбачається, що згідно запису по господарської книги №17 за 2006-2010 роки особовий рахунок [NUMBER] ст.76 в домоволодінні померлої [PERSON] в [ADDRESS], (яке в 2007 році було продано згідно договору купівлі-продажу [NUMBER] від 27.12.2007 року [PERSON]), були зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON]. З оглянутої в судовому засіданні цивільної справи №2-709/2006 року за позовом [PERSON] до Лукавецької сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, та третьої особи - [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно вбачається, що в матеріалах справи приєднана заява [PERSON] від 29.11.2006 року адресована до Вижницького районного суду, з відміткою про місце проживання країна Італія, з якої вбачається, що остання повідомляє суд, що заявлений позов її брата [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, а саме житловий будинок, який розташований в [ADDRESS], визнає, повністю. Згідна, що спадковий будинок перейшов у власність [PERSON] Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановленні рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, судом встановлено, що спадкоємець за законом [PERSON] у встановлений законом термін прийняв спадщину після смерті матері [PERSON], оскільки постійно проживав та був зареєстрований в спадковому будинку, що розташований в [ADDRESS], звернувся до суду із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно, позивачка [PERSON] у справі №2-709/2006 року мала процесуальний статус третьої особи, подала заяву про визнання позову, заперечень щодо спадкування [PERSON] спадкового майна померлої [PERSON] станом на час розгляду справи не мала. Оскільки вказані обставини, встановлені судовим рішенням, яке набрало законної сили, позивачкою [PERSON] не було оскаржено вказане судове рішення, тому на думку суду, вказані обставини не підлягають доказуванню. Посилання позивачки [PERSON] та її представника стосовно того, що їй не було відомо про прийняття та оформлення за [PERSON] права власності на спадкове майно після смерті матері [PERSON], належними та допустимими доказами не підтверджено. Натомість, як вбачається з копії договору купівлі-продажу, посвідченого 27.12.2006 року нотаріусом Вижницького районного нотаріального округу Штефюк Н.В., актовий запис №9515 [PERSON], яка діяла від імені [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) домовились про наступне: представник продавця продала, а покупець, купила житловий будинок з належними до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] На земельній ділянці розташований житловий будинок, деревяний, зазначений в плані літерою «А», загальною площею 75,90 кв.м., в тому числі житловою площею 40,90 кв.м., з належними до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами: сарай дошка літ.Б, сарай дерево літ.Г. Цей житловий будинок належить продавцеві на підставі рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 13 грудня 2006 року (справа №2-709/2006 р.), зареєстрованого у Вижницькому районному бюро технічної інвентаризації 26.12.2006 року в реєстрову книгу №10, стор.155 за реєстровим №2126 та внесеного до реєстру прав власності на нерухоме майно 27.12.2006 року за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна [NUMBER]. Таким чином, [PERSON] як власник житлового будинку здійснив його продаж, реалізував своє право власника гарантоване ч.1 ст.319 ЦК України. Договір купівлі-продажу в судовому порядку не оспорювався. [INFO] [PERSON] - помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, Серія [NUMBER], виданого [INFO] виконавчим комітетом Лукавецької сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №40. З матеріалів спадкової справи №31/2017 року до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулись його діти [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вказані норми закону, кожна сторона обирає свій спосіб захисту, та повинна довести обставини, які мають значення для справи, на підставі належних та допустимих доказів. Суд при винесенні рішення бере до уваги кожен доказ окремо, та оцінює їх в сукупності з іншими доказами. У ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», визначено, місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання -житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Таким чином, місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Позивачкою [PERSON] не надано належних та допустимих доказів того, що вона постійно проживала зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, на день її смерті, а саме [INFO], за адресою: [ADDRESS]. В населених пунктах ведеться погосподарський облік житлових будинків та осіб, що зареєстровані в них та проживають без реєстрації. Позивачкою не надано доказів, а саме відомостей, в яких було б зафіксовано факт її постійного проживання разом з спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, а саме [INFO]. Допитані в судовому засіданні свідки зазначили, що [PERSON] перебувала за межами країни на роботі. Позивачкою [PERSON] та її представником на спростування показів свідків та підтвердження обставин, які підлягають встановленню в межах поданого позову, не надано та не долучено до матеріалів справи доказів, які б спростували вказані покази свідків, зокрема закордонний паспорт, в якому проставляються відмітки щодо в'їзду та виїзду за межі країни, довідку сільської ради в якій б містились відомості, щодо її місця проживання за спірний період. Покази свідка [PERSON] стосовно того, що [PERSON] проживала разом з матір'ю та виїжджала за межі країни на 2-3 місяці, судом до уваги не беруться, оскільки вказаний свідок на думку суду є заінтересованою особою по даній справі, оскільки саме [PERSON] звернулась до державного нотаріуса відповідно до наданого Колісник Л.С. доручення щодо оформлення спадкових прав. Допитані в судовому засіданні свідки дали суперечливі покази щодо обставин проживання [PERSON] разом з [PERSON] Допитаний свідок [PERSON], яка працювала поштаркою протягом 1991-2014 років, зазначила, що в житловому будинку [PERSON], її дочку [PERSON] не бачила, померла [PERSON] повідомляла їй, що [PERSON] перебуває за межами країни на роботі. Вказані покази свідка є послідовними та відповідають дійсним обставинам справи. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог [PERSON] та відсутність правових підстав для їх задоволення, а тому позовні вимоги в частині встановлення факту проживання позивачки [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, на день її смерті, а саме [INFO], за адресою: [ADDRESS], задоволенню не підлягають. Оскільки позовна вимога позивачки [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, є похідною від встановлення факту, що має юридичне значення, вказаний факт не знайшов підтвердження в судовому засіданні, в задоволенні позову [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, а саме на 1/2 ідеальної частки земельної ділянки площею 2,1414 га, кадастровий номер [NUMBER], з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Лукавецької сільської ради, Вижницького району, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO], необхідно відмовити.

Outcome: dismissed