Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що 13 жовтня 2016 року помер [PERSON]. Після його смерті залишилась спадщина у виді житлового будинку під номером 28 по вулиці Кондратовича міста Миронівка Київської області. Будучи спадкоємцями померлого за законом, вони подали заяви до [PERSON] районної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину па нерухоме майно. Оформити спадкові права та отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок не мають змоги. Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невідємною частиною правовстановлюючого документа. Померлий не мав правовстановлюючого документу на житловий будинок під номером 28 по вулиці Кондратовича міста Миронівка Київської області. Згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 375977, виданого 26 серпня 2010 року [PERSON] міською радою Київської області, [PERSON] був власником земельної ділянки площею 0,1000 га, розташованої за адресою: вулиця Кондратовича, 28, місто Миронівка Київської області, цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Рішенням виконкому [PERSON] міської ради від 20 вересня 2011 року № 218 [PERSON] отримав дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку та господарських будівельна вказаній земельній ділянці. В лютому 2012 року він замовив та виготовив будівельний паспорт індивідуального житлового будинку та повідомив інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області про початок виконання будівельних робіт. Протягом 2012 - 2015 років житловий будинок по вулиці Кондратовича, 28 міста Миронівка Київської області був побудований, були укладені договори про користування електричною енергією та згідно робочого проекту газопостачання будинок було газифіковано. У 2015 році [PERSON] замовив та виготовив технічний паспорт на житловий будинок Будинок є побудованим, будівництво будинку закінчено, на будинок виготовлений технічний паспорт на імя [PERSON], будинок фактично експлуатується за своїм функціональним призначенням, але державна реєстрація права власності на вказане нерухоме майно не була здійснена. [PERSON] районна державна нотаріальна контора Київської області повідомила про те, що не може видати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок. Просили визнати за кожною з них право власності на 1/2 частину житлового будинку під номером 28 по вулиці Кондратовича міста Миронівка Київської області. Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 30 січня 2018 року відкрито провадження у справі. Відповідач відзиву на позов не подав. У судове засідання позивачі та представник позивачів не зявились, в поданій до суду заяві представник позивачів просив розгляд справи проводити за його відсутності, від позову не відмовився. Представник відповідача [PERSON] міської ради Київської області в судове засідання не зявився. В надісланій до суду заяві міський голова\~[PERSON] проти задоволення позову не заперечив. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми. Частиною 1 статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна.\~ За приписами статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, як зазначено у статті 1218 ЦК України, входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобовязання встановлено законодавством у звязку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Відповідно до частини 1 статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. У судовому засіданні встановлено, що 13 жовтня 2016 року помер [PERSON]. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ОК № 381668, виданим 18 жовтня 2016 року [PERSON] районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області Київської області. Позивачі є спадкоємицями померлого [PERSON] за законом у відповідності до ст. 1261 ЦК України, оскільки [PERSON] являється його дружиною, [PERSON] є його дочкою. Дані обставини підтверджуються свідоцтвом про одруження серії І-БК № 204565, виданим 22 лютого 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану [PERSON] районного управління юстиції Київської області, свідоцтвом про народження серії І-БК № 249121, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану [PERSON] районного управління юстиції Київської області. 06 січня 2017 року, тобто у встановлений статтею 1270 ЦК України шестимісячний строк, позивач [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Позивач [PERSON] у поданій нотаріусу заяві просила видати їй свідоцтво про право власності на 1/2 частку в спільному майні подружжя на житловий будинок, від прийняття спадщини після смерті чоловіка відмовилась на користь дочки [PERSON] Відповідно до правил підпунктів 1.1 пункту 1 глави 11 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 за № 282/20595, у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з подальшим повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. Підпунктом 2.2 пункту 2 глави 11 передбачено, що в разі, якщо до складу майна, на частку якого видається свідоцтво, входить майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, нотаріус вимагає подання документів, які підтверджують право власності подружжя на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку. Згідно з підпунктами 4.12, 4.15, 4.18 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 за № 282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. У матеріалах спадкової справи міститься повідомлення нотаріуса від 03 січня 2018 року № 02/02-14, за змістом якого перешкодою у вчиненні нотаріальних дій є відсутність документів, що підтверджують право власності на житловий будинок. Вказані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи [PERSON] № 06/2017. Згідно з частиною 1 статті 190 ЦК України майном як особливим обєктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обовязки. Права та обовязки спадкодавця як забудовника є майновими, оскільки повязані із створенням та набуттям власності на нерухому річ, а тому є майном у розумінні частини 1 статті 190 ЦК України. За таких обставин суд дійшов висновку, що збудувавши обєкт незавершеного будівництва, померлий [PERSON] до моменту своєї смерті був його законним власником, а отже вказане майно входить до складу спадщини та може бути успадковане у передбаченому законом порядку. При цьому відсутність державної реєстрації цього обєкту жодним чином не вплинула на наявність в неї права власності на цей обєкт, оскільки така реєстрація є лише підтвердженням з боку держави права, що виникло. За загальним правилом, встановленим частиною 1 статті 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до положень частин 1 та 3 статті 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» за № 20 від 22 грудня 1995 року передбачено, що частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Згідно зі статтею 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Під час розгляду справи судом встановлено, що позивач [PERSON] перебувала з померлим [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 22 лютого 2003 року до дня його смерті 13 жовтня 2016 року. Під час шлюбу подружжям зведено будинок під номером 28 по вулиці Кондратовича міста Миронівка Київської області, який набув статусу спільного майна подружжя. Частки подружжя у вказаному майні є рівними. Встановлено, що згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 375977, виданого 26 серпня 2010 року [PERSON] міською радою Київської області, [PERSON] надана у власність земельна ділянка площею 0,1000 га за адресою: вулиця Кондратовича, 28, міста Миронівка Київської області. Цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Дана обставина підтверджується копією державного акта на право власності на земельну ділянку, витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, будівельним паспортом індивідуального житлового будинку. Рішенням виконавчого комітету [PERSON] міської ради Миронівського району Київської області № 218 від 20 вересня 2011 року [PERSON] надано дозвіл на будівництво індивідуального одноповерхового 3-х кімнатного житлового будинку індивідуальному проекту з житловою площею 54,40 кв.м, загальною площею 111,84 кв.м та будівництво господарських будівель в місті Миронівка по вулиці Кондратовича, 28. Дана обставина підтверджується рішенням виконавчого комітету [PERSON] міської ради Миронівського району Київської області № 218 від 20 вересня 2011 року. В лютому 2012 року [PERSON] замовив та виготовив будівельний паспорт індивідуального житлового будинку в місті Миронівка Київської області по вулиці Кондратовича, 28 та повідомив інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області про початок виконання будівельних робіт. Такі фактичні дані підтверджуються будівельним паспортом індивідуального житлового будинку, повідомленням інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області про початок виконання будівельних робіт. Після зведення житлового будинку були укладені договори про користування електричною енергією, згідно робочого проекту газопостачання будинок було газифіковано. Встановлено, що будинок під номером 28 по вулиці Кондратовича міста Миронівка Київської області був побудований на земельній ділянці, призначеній для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Будівництво будинку завершено. 08 лютого 2012 року [PERSON] замовив та виготовив в ПП «Архбудренесанс» будівельний паспорт індивідуального житлового будинку по вулиці Кондратовича, 28 міста Миронівка Київської області. Будинок має виготовлений 07 травня 2015 року КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації» технічний паспорт, в якому не відображено, що будинок відноситься до категорії самовільних. Згідно відомостей технічного паспорту приналежністю будинку є такі господарські будівлі та споруди: погріб під частиною будівлі, прибудова, сарай - літня кухня, гараж, ганок, колодязь питний, хвіртка, ворота, огорожа, огорожа, яма вигрібна, вимощення. Будинок має загальну площу 105,00 кв.м, жилу площу 52,20 кв.м, підсобну площу 52,80 кв.м. Будинок набутий [PERSON] та позивачем [PERSON] шляхом будівництва, державна реєстрація прав власності на нього не була здійснена. Нотаріусом перевірено та встановлено, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно у виді житлового будинку під номером 28 по вулиці Кондратовича міста Миронівка Київської області не здійснена на час звернення позивачів за оформленням спадкових прав, рекомендовано звернутися за судовим захистом. Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 ч. 2 вказаної статті визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що\~ обставини, якими обґрунтовані заявлені вимоги, мали місце, позовні вимоги є доведеними. Оскільки позивач [PERSON], будучи спадкоємцем померлого [PERSON], має перешкоди у оформленні спадкових прав відповідно до вимог законодавства у звязку із відсутністю документа, що підтверджує його право власності на житловий будинок під номером 28 Кондратовича міста Миронівка Київської області, її порушене право підлягає захисту. Судовому захисту підлягає право позивача [PERSON] як співвласника вказаного майна. На підставі викладеного, ст.ст. 16, 328, 368, 370, 1216 - 1218, 1226, 1268 - 1270, 1296, 1297 ЦК України, ст. 60 СК України, п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» за № 20 від 22.12.1995 року,

Outcome: approved