overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

Позивачка 12 грудня 2016 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 13 вересня 1991 року. Від спільного подружнього життя неповнолітніх дітей не мають. Просить розірвати шлюб, у звязку з тим, що шлюбно-сімейні відносини припинені з 2006 року. Від позивачки надійшла письмова заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, через засоби масової інформації газету «Вісті Придніпровя», про причину неявки в судове засідання не повідомив, ніяких письмових заяв до суду не надходило. З письмової згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13 вересня 1991 року. Шлюб зареєстрований відділом РАГС виконкому Ленінської Райради народних депутатів м. Дніпропетровська, актовий запис за № 1245. Відповідно до приписів ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Встановлено, що при одруженні позивачка змінила своє прізвище на «Мажуга», і після розірвання шлюбу бажає надалі іменуватися цим прізвищем. Сім′я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки в сімї немає взаєморозуміння, почуття кохання втрачено. Фактично шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства припинені з 2006 року. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо. Майновий спір відсутній. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

Позивачка 12 грудня 2016 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 16 грудня 2006 року. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, у звязку з тим, що шлюбно-сімейні відносини припинені з червня 2016 року. Від позивачки надійшла письмова заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причину неявки в судове засідання не повідомив, ніяких письмових заяв до суду не надходило. З письмової згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 грудня 2006 року. Шлюб зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис за № 1180/а.с.4/. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] /а.с.5/. Сім′я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки в сімї немає взаєморозуміння, почуття кохання втрачено. Фактично шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства припинені з червня 2016 року. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо. Майновий спір відсутній. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

Позивачка 12 грудня 2016 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 21 липня 2007 року по 07 травня 2014 року. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні матері. Позивачка просила стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини. Від позивача надійшла письмова заява, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі. Від відповідача надійшла заява в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 липня 2007 року по 07 травня 2014 року (а.с.3,5-6), мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] /а.с.4/, яка проживає з матірю і знаходиться на її утриманні (а.с.10). Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у вигляді частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягувати з відповідача у судовому порядку аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, на утримання дитини до її повноліття, починаючи з 12 грудня 2016 року, оскільки відповідач, будучи, батьком дитини зобов'язаний її матеріально утримувати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з урахуванням Закону України «Про судовий збір» судовий збір в розмірі 551,20 грн. необхідно стягнути з відповідача у дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

Позивачка 12 квітня 2016 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 26 січня 2002 року до 25 грудня 2013 року. Від сумісного подружнього життя мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні матері. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивачка просила стягувати з відповідача аліменти у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини. Від позивача надійшла письмова заява, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про день і час проведення слухання справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 січня 2002 року до 25 грудня 2013 року (а.с.4,5), мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] /а.с.6/, яка проживає з матірю і знаходиться на її утриманні. Згідно із ст..27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998, яка набула чинності для України 27.09.1991, батько (мати) або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стверджуючи ці положення ч.2 ст.51 Конституції України та ст..180 СК України встановлюють обовязок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у вигляді частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягувати з відповідача у судовому порядку аліменти у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, на утримання дитини до її повноліття, починаючи з 12 квітня 2016 року, оскільки відповідач, будучи, батьком дитини зобов'язаний її матеріально утримувати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з урахуванням Закону України «Про судовий збір» судовий збір в розмірі 551,20 грн. необхідно стягнути з відповідача у дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

Позивачка 12 липня 2017 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 21 лютого 2014 року. Від сумісного подружнього життя мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальну допомогу надає нерегулярно та в недостатньому розмірі. Просила стягувати з відповідача на її користь і на утримання аліменти в розмірі 1/4 частини із всіх видів його заробітку, до досягнення дитиною трирічного віку. Від позивача надійшла письмова заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки в судове засідання не повідомив. Ніяких заяв від нього не надходило. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 лютого 2014 року (а.с.5). Від сумісного подружнього життя мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який проживає з матір`ю і знаходиться на її утриманні (а.с.6,7). Згідно ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Згідно ч.2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч.1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст. 79 СК України, аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягувати з відповідача у судовому порядку аліменти на утримання дружини у розмірі 1/4 частини його заробітку, починаючи з 12 липня 2017 року, щомісячно до досягнення дитиною трьох років, оскільки позивачка не працює, доглядає за дитиною і потребує допомоги з боку відповідача, а він таку допомогу може надавати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з урахуванням Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 640 необхідно стягнути з відповідача у дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

Позивачка, 12 листопада 2014 року звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, в якій посилається на те, що вона перебуває в шлюбі з відповідачем. Від спільного проживання в них народився син - [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. Відповідач матеріально сім'ю не забезпечує, не займається вихованням дитини та в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач має нерегулярний мінливий дохід, оскільки має доходи від нерегулярних заробітків, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача дають можливість сплачувати аліменти, оскільки інших дітей та непрацездатних членів сім'ї у відповідача немає, а тому вона просить стягувати з нього аліменти в розмірі по 1500 грн. щомісячно на дитину до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить позов задоволити. Відповідач -в судовому засіданні позов визнав частково і вказав, що аліменти з нього слід стягувати у частці від доходу, оскільки він офіційно працює. З'ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з таких підстав. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], однак кошти на його утримання добровільно не надає. Відповідно до копії трудової книжки, відповідач працює складальником виробів з деревини у підприємця [PERSON], тобто отримує регулярний офіційний дохід, а тому аліменти з нього слід стягувати у частці від доходу. Інших неповнолітніх дітей, чи непрацездатних членів сім'ї яких він зобов'язаний утримувати у відповідача немає, а тому згідно ст.180 СК України, він зобов'язаний утримувати свою неповнолітню дитину. На підставі ст.ст.75, 81, 180, 182, 183 СК України та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

Позивачка 12 листопада 2014 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 09 жовтня 2010 року. Від сумісного подружнього життя мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні матері. Позивачка просила стягувати з відповідача аліменти у розмірі 2000 грн. щомісячно до повноліття дитини. Позивачка в судове засідання не зявилася, про день і час проведення слухання справи сповіщалася належним чином. Письмово просила слухати справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, про день і час проведення слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, письмових заяв не надходило. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09 жовтня 2010 року (а.с.5), мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] /а.с.6/, який проживає з матірю і знаходиться на її утриманні. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у вигляді частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аналізуючи здобуті по справі докази при визначенні розміру аліментів, які необхідно стягувати з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини, суд враховує прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, матеріальне становище сторін, суд приходить до висновку про необхідність стягувати з відповідача у судовому порядку аліменти у розмірі 600 грн. щомісячно, на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], починаючи з 12 листопада 2014 року до досягнення ним повноліття, оскільки відповідач, будучи, батьком дитини, зобов'язаний її матеріально утримувати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з урахуванням Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 243,60 грн. необхідно стягнути з відповідача у дохід держави.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

Позивачка 12 листопада 2015 року звернулася до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказавши, що з 02 липня 1988 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Шлюб зареєстровано у відділі РАГС виконкому Ленінської райради, актовий запис №767. Від подружнього життя мають доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини та ведення спільного господарства з відповідачем припинені з липня 2014 року і з цього часу сторони проживають окремо , сім'я розпалася. Між сторонами не було взаємопорозуміння, виникали сварки, конфлікти, суперечки, що призвело до втрати почуття кохання. Позивачка вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просила шлюб розірвати. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася. Надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі та просить шлюб розірвати. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 02 липня 1988 року. Шлюб був зареєстрований відділі РАГС виконкому Ленінської райради, актовий запис №767/а.с.7/ Від подружнього життя мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с.8). Встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства з липня 2014 року і з цього часу проживають окремо , сім'я розпалася. Між сторонами не було взаємопорозуміння, виникали сварки, конфлікти, суперечки, що призвело до втрати почуття кохання. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сімї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

Позивачка 12 серпня 2014 року звернулась до Шевченківського районного суд Харківської області з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON], який було зареєстровано 1 грудня 2012 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шевченківського РУЮ Харківської області, актовий запис № 63, у шлюбі перебуває у перше. Від шлюбу мають доньку: [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Вона пояснила суду, що спільне життя не склалося через відсутність взаємного порозуміння, поваги, різні характери та погляди на життя. Протягом тривалого періоду часу у них з відповідачем виникали непорозуміння, внаслідок чого мали місце суперечки та сварки. Останні півроку шлюбні відносини припинили, оскільки спільно не проживають, сімейного бюджету не мають, спільне господарство не ведуть, шлюб існує лише формально, внаслідок чого їх подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити їх інтересам. На теперішній час їх родина розпалась та поновити її немає можливості. Відповідач 29 вересня 2014 року в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить судова розписка. Заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню з таких підставах. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва (серія [NUMBER], виданого - повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шевченківського РУЮ Харківської області, 23 квітня 2014 року) між сторонами укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають доньку: [PERSON], [INFO]. Сумісне життя сторін не склалось, через різні погляди на життя, небажання відповідача вести спільне господарство. З початку 2014 року позивачка та відповідач проживають окремо, що призвело до припинення шлюбних відносин. 28 серпня 2014 року сторонам було надано строк на примирення, однак позивачка та відповідач не дійшли згоди щодо подальшого сумісного життя. На теперішній час сторони мешкають окремо та поновити їх родинні стосунки немає можливості. Згідно до ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Статтею 110 Сімейного Кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Таким чином суд вважає, що сім'я сторін розпалась, та поновити її на теперішній час не має можливості.

Outcome: approved