Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з вищевказаним позовом, в якому просили визнати [PERSON], [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] та зняти їх з реєстрації. В обґрунтування вимог зазначили наступне. Спірна квартира належить [PERSON] та [PERSON] на підставі рішення Червонозаводської районної ради народних депутатів виконавчого комітету №203/8 від 15.03.1985 року. [PERSON] являється колишньою дружиною сина [PERSON] - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є дітьми відповідачки [PERSON] та сина позивачки [PERSON] В квітні 2009 році відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] виїхали зі спірної квартири, та з того часу позивачам не відоме місце проживання відповідачів. В квартирі відсутні їх особисті речі. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не несуть витрат по утриманню жилплощі, не сплачують комунальні платежі, що утворює для позивачів додаткові труднощі. В судовому засіданні позивачі позов підтримали з обставин, викладених у позовній заяві. Представник третьої особи не заперечувала проти зняття з реєстрації [PERSON], однак заперечувала проти зняття з реєстрації неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], посилаючись на відсутність даних про наявність у дітей іншого місця реєстрації. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання у відповідності до вимог ЦПК України, оголошення у пресі (газеті «Урядовий кур'єр» від 06.09.2014р.) про причини неявки суду не повідомили. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, з урахуванням доводів позовної заяви та наданих суду доказів, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до рішення Червонозаводської районної ради народних депутатів виконавчого комітету №203/8 від 15.03.1985 року та витягу з рішення Червонозаводського виконкому №67 від 15.03.1999 року [PERSON] та [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS]. (а.с.18,19) Згідно даних адресно-довідкового бюро, в спірному домоволодінні зареєстрована [PERSON] [PERSON] та [PERSON] в Харкові та Харківській області зареєстрованими не значаться. (а.с.23) З квітня 2009 року відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не проживають в спірній квартирі та в квартирі відсутні їх особисті речі. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України - член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] в квартирі за адресою: [ADDRESS], що належить позивачам, відсутня понад один рік, а тому позов про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловою площею у спірній квартирі, підлягає задоволенню. Щодо вимог про скасування реєстрації у спірній квартирі, то в цій частині суд відмовляє в позові, оскільки за вимогами ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року N 1382-IV зняття з реєстрації місця проживання здійснюється відповідним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації, зокрема, на підставі остаточного рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням. Кріт того, зобов'язання третіх осіб до будь-яких дій не передбачено законом як спосіб захисту. Таким чином, дане рішення суду є підставою для зняття [PERSON] з реєстрації за вказаною адресою. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. Таким чином, неповнолітні [PERSON] та [PERSON] на законних підставах вселилися до спірної квартири, оскільки там проживали та були зареєстровані їх батьки. Згідно статті 18 Закону України «Про охорону дитинства», держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. Судом не можуть бути прийняті посилання позивача на той факт, що відповідач [PERSON] має інше житло і повинна там зареєструвати дітей разом із собою, оскільки згідно зі ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла 10 років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла 10 років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла 14 років, визначається нею самою. Таким чином, у суду відсутні підстави вважати, що неповнолітні [PERSON] та [PERSON] не проживають у спірній квартирі без поважних на те причин. Враховуючи, що судом не встановлено місце проживання неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], а також їх батьків, та, враховуючи довідко адресно-довідкового підрозділу, з якої вбачається, що неповнолітні [PERSON] та [PERSON] зареєстрованими не значаться, з метою захисту інтересів неповнолітніх, в цій частині відмовляє у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачами не доведено порушення їх прав неповнолітніми відповідачами. Питання про судові витрати суд вирішує на підставі ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial