Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до Комишанської селищної ради, Херсонської міської ради про визнання права власності на спадщину в порядку спадкування, мотивовано тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка була зареєстрована та проживала за адресою [ADDRESS] . Після смерті відкрилась спадщина, яка складається з домоволодіння з господарськими будівлями та спорудами. Позивачі є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] . 10.08.2020р. нотаріус Третьої Херсонської державної нотаріальної контори повідомив про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок та земельну ділянку [ADDRESS] . У зв`язку із чим просить визнати за [PERSON] , право власності на 1/3 частину домоволодіння з господарськими будівлями та спорудами, а саме житловий будинок літ.А, кухня літ.Б., топочна літ. В, сараї Г,Ж, підвал літ.Д, огорожа №1,2, водопровід 3,4, який розташований на земельній ділянці загальною площею 700кв.м. за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування за законом, після померлої [PERSON] ; визнати за [PERSON] , право власності на 1/3 частину домоволодіння з господарськими будівлями та спорудами, а саме житловий будинок літ.А, кухня літ.Б., топочна літ. В, сараї Г,Ж, підвал літ.Д, огорожа №1,2, водопровід 3,4, який розташований на земельній ділянці загальною площею 700кв.м. за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування за законом, після померлої [PERSON] ; визнати за [PERSON] , право власності на 1/3 частину домоволодіння з господарськими будівлями та спорудами, а саме житловий будинок літ.А, кухня літ.Б., топочна літ. В, сараї Г, Ж, підвал літ.Д, огорожа №1,2, водопровід 3,4, який розташований на земельній ділянці загальною площею 700кв.м. за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування за законом, після померлої [PERSON] . Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23.09.2020р. відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 08.12.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. \~В судове засідання представник позивача не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, надала заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримає в повному обсязі, просить задовольнити та розглянути справу без її участі. Представник відповідача Херсонської міської ради в призначений час в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача Комишанської селищної ради в призначений час в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив до суду не надав. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, матеріали інвентарної справи №5932, судом встановлені наступні обставини справи. Судом встановлено, що відповідно до копії рішення виконкому Камишанської сільської ради депутатів працюючих №70 від 12.05.1974 року затверджено наказ дирекції совхозу «Камишанський» №256 від 10.12.1970р. про надання земельної ділянки в розмірі 0,07га під будівництво індивідуального житлового будинку [PERSON] ; дозволено [PERSON] будівництво індивідуального житлового будинку в [ADDRESS] на земельній ділянці площею 0,07га. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 12.11.1968р. Комсомольським сільською радою м. Херсона [PERSON] народилась [INFO] , батьком зазначено [PERSON] , матір`ю [PERSON] , про що 31.10.1968 року зроблений актовий запис №61. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 16.05.1987р. виконкомом Камишанською сільською радою м. Херсона [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу прізвище « [PERSON] » змінено на « [PERSON] », про що зроблений актовий запис №35. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 04.12.2008р. відділом реєстрації актів цивільного стану Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні, [INFO] [PERSON] померла, про що зроблений актовий запис №16. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 12.09.2008р. міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонської області, [INFO] [PERSON] помер, про що зроблений актовий запис №3425. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 16.03.2010р. відділом реєстрації актів цивільного стану Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні, [INFO] [PERSON] померла, про що зроблений актовий запис №203. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 04.07.1988року Камишанською сільською радою м. Херсона [PERSON] народилась [INFO] , батьком зазначено [PERSON] , матір`ю [PERSON] , про що зроблений актовий запис №63. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 03.07.2013р. виконкомом Раденської сільської ради Цюрупинського району Херсонської області [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу прізвище « [PERSON] » змінено на « [PERSON] », про що зроблений актовий запис №11. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 12.09.1989року Камишанською сільською радою м. Херсона [PERSON] народився [INFO] , батьком зазначено [PERSON] , матір`ю [PERSON] , про що зроблений актовий запис №64. Відповідно до листа від 10.08.2020р. нотаріус Третьої Херсонської державної нотаріальної контори повідомив про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок та земельну ділянку [ADDRESS] Відповідно до рішення від 22.05.2020 року державним нотаріусом Третьої Херсонської державної нотаріальної контори відмовлено у державній реєстрації права власності на житловий будинок, що розташований [ADDRESS] за [PERSON] . Згідно домової книги на будинок [ADDRESS] , позивачі на момент смерті [PERSON] , [PERSON] були зареєстровані та проживали за адресою [ADDRESS] . Згідно копії довідки КП «Херсонське БТІ» №837 від 13.03.2020 року житловий будинок за адресою [ADDRESS] станом на 31 грудня 2012 року та згідно інвентарної справи, на праві власності на домоволодіння не зареєстровано. Копія технічного паспорту на садибний житловий будинок від 27.02.2020року засвідчує прийняття вищезазначеного будинку до експлуатації. Крім того, згідно із ст.4ЦПК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 16\~ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог\~статей 1268 - 1270 ЦК України. За змістом\~ст. 392 ЦК України, належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно. Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті\~1296,1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України). Водночас, згідно з роз`ясненнями, викладеними Міністерством юстиції України у своєму листі № 19-32/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна», зазначено, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності, на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Крім того, п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті392\~ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно роз`яснень, викладених у п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, вбачається, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Наведене, з урахуванням зазначених вище норм\~ЦК України, а також позицій Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дає обґрунтовані підстави вважати, що позивачі мають право на звернення до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування за законом щодо нерухомого майна\~житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою [ADDRESS] , який належав на праві власності [PERSON] , після смерті якого фактично спадщину прийняла [PERSON] , що підтверджено наявними у справі доказами, які перелічені вище. Враховуючи зазначені норми\~ЦК України, роз`яснення постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7та листа ВССУ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку, право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За змістом положень\~ст.\~392\~ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку та в інший спосіб такі перешкоди не можуть бути усунуті. У пункті 23 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~30\~травня 2008\~року №\~7\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. Пунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень статей 1296-1299\~ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Отже, відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивача. При цьому, в даному випадку, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину з-за відсутності у нього правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що позивачам нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Відмова обумовлена відсутністю документів, які підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок та відповідну до нього земельну ділянку. Згідно Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями\~ЦК УРСР\~1963 року, Законом України «Про власність», Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31.10.1975 року та іншими нормативними актами. У разі відсутності документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок, або відсутності державної реєстрації права власності необхідно з`ясувати причини відсутності правовстановлюючих документів, державної реєстрації права власності або документів на забудову. У разі недотримання спадкодавцем вимог законодавства щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно судами може визнаватись у порядку спадкування право на забудову, право на будівельні матеріали та інше у відповідності зі встановленим судом правовим режимом спірного майна. Відповідно до пунктів 4, 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок»\~у приватній власності громадян можуть перебувати жилі будинки, збудовані на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці або придбані на законних підставах. Право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Судом встановлено, що спірний житловий будинок був побудований у 1974 році, що підтверджується технічним паспортом. Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва. 31.01.1966 року Міністерством комунального господарства УРСР була затверджена Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, відповідно до пунктів 6, 7 якої підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння, у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалась вона на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перелік яких додано до вказаної Інструкції). Зокрема, за п.10 переліку таким правовстановлюючим документом про право власності на жилий будинок, збудований після видання Указу від 26.08.1948 р., є затверджений виконавчим комітетом місцевої ради народних депутатів акт державної комісії про прийняття будинку в експлуатацію. Відповідно до рішення виконкому Камишанської сільської ради депутатів працюючих №70 від 12.05.1974 року затверджено наказ дирекції совхозу «Камишанський» №256 від 10.12.1970р. про надання земельної ділянки в розмірі 0,07га під будівництво індивідуального житлового будинку [PERSON] ; дозволено [PERSON] будівництво індивідуального житлового будинку в [ADDRESS] на земельній ділянці площею 0,07га, тому житловий будинок за адресою [ADDRESS] , вважається таким, що введений в експлуатацію. Відповідно до положень ст.\~ст.1216-1218\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з вимогами ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст.1268\~ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно із ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Судом встановлено, що [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину у вигляді житлового будинку за адресою [ADDRESS] після смерті [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] вважаються такими, що прийняли спадщину, як спадкоємці першої черги, у вигляді житлового будинку за адресою [ADDRESS] після смерті [INFO] [PERSON] , оскільки вони фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, будучи зареєстрованими та продовжуючи проживати у даному житловому будинку. За таких обставин, спадкодавець [PERSON] , яка прийняла спадщину після свого батька [PERSON] , який здійснив будівництво даного будинку та який введено в експлуатацію, не втратила права на вказаний будинок, який входить до складу її спадщини, цивільна правоздатність спадкодавців [PERSON] та [PERSON] , як фізичних осіб, відповідно до ст.25\~ЦК України припинилась у момент їх смерті, відсутність правовстановлюючих документів на будинок перешкоджає позивачам оформити прийняту спадщину, що є підставою для визнання за позивачами права власності на даний житловий будинок в судовому порядку. За життя спадкодавець [PERSON] правовстановлюючих документів на житловий будинок та надвірні будівлі і споруди не мала, що підтверджується повідомленням КП «Херсонське бюро технічної інвентаризації», а тому позивачів позбавлено можливості оформити своє право власності на спірне нерухоме майно у нотаріальній конторі. Відтак, враховуючи вищенаведене, вимога про визнання за кожним позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , підлягає задоволенню. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved