Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до територіальної громади в особі Красилівської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області про визнання за кожним права власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями, які розташовані в [ADDRESS] . Вимоги позивачів обґрунтовані тим, що вищевказане домоволодіння відноситься до категорії «дворів робітників», 1/2 частина якого належить позивачці [PERSON] , а 1/2 частина - померлому [INFO] [PERSON] , спадщину після смерті якого прийняв позивач [PERSON] . Однак, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказане домоволодіння, позивачі не мають можливості належним чином зареєструвати свої права на спірну нерухомість, тому за захистом своїх прав звернулися до суду. Сторони у підготовче засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі; позивачі заявлені вимоги підтримують, просять їх задовольнити; представник відповідача позов визнає у повному обсязі, відзиву на позов у встановлені судом строки не подав. Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення, зокрема у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийняті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали заяви, враховуючи відсутність відзиву на позов та заяву представника відповідача про визнання позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, Суд вважає за можливе розглянути дану цивільну справу у підготовчому засіданні, за наслідками якого винести рішення про задоволення вимог позивачів. Так, у судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , який на момент смерті проживав в домоволодінні, розташованому в [ADDRESS] разом з позивачкою [PERSON] (а.с.18, 21). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Красилівською сільською радою Бахмацького району Чернігівської області 20.10.1966 року, позивач [PERSON] , [INFO] є сином померлого [PERSON] та позивачки [PERSON] (а.с.15,16). Станом на 15.04.1991 року домоволодіння, розташоване в [ADDRESS] , відносилося до категорії «дворів робітників», головою якого був [PERSON] , який був зареєстрований та проживав разом з дружиною - позивачкою [PERSON] (а.с.21,22). Згідно з довідкою, виданою виконавчим комітетом Красилівської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області 01.11.2019 року за №262, земельна ділянка, яка розташована по [ADDRESS] , у приватну власність не надавалась і знаходиться у власності територіальної громади Красилівської сільської ради (а.с.52). Відповідно до довідки №46, виданої 05.09.2019 року КП «Прилуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації», станом на 31.12.2012 року право власності на об`єкт нерухомості - будинок, розташований в [ADDRESS] не зареєстроване (а.с.23). Згідно з повідомленням Відділу Державної реєстрації Бахмацької районної державної адміністрації від 05.11.2019 року № 49/01-12, [PERSON] було відмовлено у реєстрації права власності на житловий будинок, розташований в [ADDRESS] , оскільки у неї відсутній документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом (а.с.50). За життя [PERSON] заповіту не складав. Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з положеннями ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на дану нерухомість. Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за законом позивач [PERSON] успадкував після смерті [PERSON] майно з урахуванням 1/2 частки у спадщині від якої відмовилася дружина померлого - позивачка [PERSON] , у виді земельної ділянки площею 3,3566 га, яка розташована на території Красилівської сільської ради Бахмацького району, що належала спадкодавцеві на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯА №758802, кадастровий номер земельної ділянки: 7420384500:03:000:0231(а.с.20). Проте нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належну батькові позивача частину житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] , оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який посвідчує право власності померлого на вищевказане майно (а.с.51). Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, [PERSON] за життя не зареєстрував своє право власності на частину спірної нерухомості, що наразі позбавляє позивача [PERSON] оформити свої права на житловий будинок, який він успадкував після смерті батька (а.с.8-15,17). Разом з тим, відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок та господарські будівлі в [ADDRESS] , що розташовані на неприватизованій земельній ділянці унеможливлюють оформлення за позивачкою [PERSON] права власності на належну їй частину спірної нерухомості. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст.13 Конституції України власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. У відповідності до ст.1 протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право на повагу своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності, інакше як в інтересах суспільства та на умовах передбачених законом та загальними принципами міжнародного права. Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивачів та визнання за кожним із них права власності на 1/2 частину спірної нерухомості. На підставі викладеного та ст.ст.13, 41 Конституції України, ст.ст. 1217, 1268 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 2, 5, 10-13, 18, 141, 200, 258-259, 263 - 265, 351, 354 ЦПК України, Суд,-

Outcome: approved