overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вищевказаними вимогами. В обґрунтування позовних вимог у позовній заяві позивачі зазначили, що з 17.10.1987 року [PERSON] перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON].Від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON], 1988 р.н. Рішенням адміністрації та профкому АТП 12327 від 27.12.1991 року [PERSON] та його родині, яка перебувала на квартирному обліку з 15.07.1988 року, була виділена кімната [ADDRESS]. З 1991 року позивачі з родиною проживали за вищевказаною адресою, за якою і на даний час зареєстровані. Зазначене житлове приміщення не приватизоване. Рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 28.07.2011 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу, в серпні 2011 року відповідач припинив проживання в квартирі та вже 2 роки не мешкає в ній, 06.09.2011 року віддав ключі від квартири та забрав всі свої речі, але з реєстраційного обліку не знявся, за місцем реєстрації жодного разу не з'являвся, перешкод в користуванні житловим приміщенням відповідачу позивачі не чинили. Ще з січня 2011 року відповідач припинив надавати позивачу [PERSON] кошти на сплату комунальних послуг та на утримання житлового приміщення. Відомості про місцеперебування відповідача позивачам не відоме. Оскільки відповідач не здійснює певних дій щодо зняття з реєстрації, сплата комунальних послуг за відповідача є для позивачів суттєвим матеріальним тягарем, позивачі просять суд визнати [PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачі підтримали позовні вимоги, наполягали на їх задоволенні, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за місцем реєстрації, до суду повернулися конверти з судовою повісткою з відміткою листоноші «за закінченням терміну зберігання». Представник третьої особи Комунарського відділу у м.Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представник третьої особи МКП «Основаніє» в судовому засіданні щодо позовних вимог поклався на розсуд суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вище вказаними позовами щодо визначення місця проживання дитини [PERSON], [INFO], та стягнення аліментів. Первісний позов [PERSON] щодо визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів мотивовано тим, що з 06.03.2010 по 24.04.2013 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають малолітню дитину - дочку [PERSON], 2010 року народження. Крім того, у неї є дитина від іншого шлюбу - [PERSON], 2006 року народження. З моменту укладання шлюбу подружжя проживали разом за місцем реєстрації колишнього чоловіка - [ADDRESS]. Після розлучення було досягнуто домовленості про те, що деякицй час [PERSON] поживе з батьком, що викликано рядом причин: донька має проблеми зі здоров»ям, потребує постійного догляду, а кваліфіковану допомогу можливо отримати лише в м. Києві; знаходилася у пошуках роботи в м. Києві, тому не могла повноцінно знаходитися з дочкою; у м. Борисполі є квартира, однак переїхавши до Борисполя, змушена була б шукати дитячий садочок.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вище вказаним позовом. В заяві вказують, що 03.06.2015 року приблизно о 8-00 годині водій [PERSON], керуючи автомобілем «МАЗ-533603», який належить ТОВ «ФОЗЗІ-ФУД», рухаючись по вул. Іванова в м. Запоріжжі, біля електроопори № 23 не надав перевагу у русі водію [PERSON], який керував автомобілем «Шевроле Авто», став виконувати маневр лівого повороту, водій [PERSON], побачивши, що на смугу руху його автомобіля виїхав автомобіль «МАЗ», застосував заходи гальмування, однак уникнути зіткнення з ним не зміг. В результаті даної ДТП пасажир [PERSON], яка знаходилась в салоні автомобіля «Шевроле», отримала тілесні ушкодження, які в сукупності кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя та знаходяться в прямому причинному зв'язку із смертю. В результаті ДТП водій [PERSON] отримав тілесні ушкодження, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров'я. Вироком Шевченківського районного суду від 23.10.2015 року, водій [PERSON] визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. ПАТ «СК «АХА Страхування» на користь [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відшкодувала матеріальну та моральну шкоду. Позивачі просять суд стягнути з відповідача ТОВ «ФОЗЗІ-ФУД» на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 400 000 грн., на користь [PERSON] - у розмірі 300 000 грн.., на користь [PERSON] - у розмірі 300 000 грн., стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 100 000 грн., на користь [PERSON] - у розмірі 100 000 грн., на користь [PERSON] - у розмірі 100 000 грн. У судовому засіданні представник позивача наполіг на заявленому позові за вищевказаними підставами. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, вказуючи на завеликий розмір стягнення, про який просять поивачі, а представник відповідача ТОВ «ФОЗЗІ-ФУД» позов не визнав взагалі, посилаючись на безпідставність, необґрунтованість і недоведеність заявлених вимог. Всебічно з'ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного, суд, -

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вищевказаним позовом, вказуючи, що [PERSON] є їхнім батьком. Вони проживають окремо від батька, навчаються на денній формі навчання, не працюють, отримують незначну стипендію, якої не вистачає для покриття їхніх потреб, а тому потребують матеріальної допомоги. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на їхнє утримання не надає, а тому вони змушені звернутися до суду. [PERSON] та [PERSON] просять суд стягувати з відповідача аліменти на їх утримання в розмірі по 500 гривень на кожного, щомісячно, починаючи з дня їхнього повноліття і до закінчення ними навчання, але не далі як до досягнення ними 23 років. Позивачі в судовому засіданні позов підтримали та дали пояснення по суті заявленого позову. Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення, в судове засідання не з'явився, причину своєї неявки суду не повідомив. Відповідно до ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визначені неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивачі не заперечують проти такого вирішення справи. Враховуючи, що позивачі позов підтримали, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення частково з слідуючих підстав. Відповідно до ст. 199 СК України, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Згідно ст.200 СК України, суд при визначенні розміру аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище батька та дитини. Із свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] слідує, що [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] є дітьми [PERSON]. Із довідки №09-854 від 29 квітня 2015 року слідує, що [PERSON] є студентом ІІІ курсу Житомирського національного агроекологічного університету, період навчання з 1 вересня 2012 року по 30 червня 2016 року. Згідно довідки №71 від 20 липня 2015 року [PERSON] є студентом ІІІ курсу денного відділення Верхівнянської філії Житомирського агротехнічного коледжу, період навчання з 1 вересня 2012 року по 30 червня 2016 року. В судовому засіданні встановлено, що позивачі знаходяться в тяжкому матеріальному становищі, відповідач не надає добровільно матеріальної допомоги на їх утримання, а тому з нього необхідно стягнути аліменти на утримання дітей. Відповідно до договору про надання юридичних послуг від 18.05.2015 року позивачі замовляли юридичні послуги за що сплатили 400 гривень, які необхідно стягнути з відповідача. Позов підлягає задоволенню частково з 2 червня 2015 року, тобто з моменту подачі позовної заяви до суду. В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити за безпідставністю.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позову зазначають, що 10.01.2017 року о 4 год. 39 хв. квартира [ADDRESS], яка належить їм на праві приватної власності, була залита водою з вище розташованої квартири, яка належить відповідачу [PERSON] Внаслідок залиття їм завдані матеріальні збитки, які і просили стягнути з відповідача, а саме на користь [PERSON] 45636 грн. 35 коп. та 893 грн. 85 коп. судового збору та на користь [PERSON] 42642 грн.50 коп. До початку розгляду справи від позивачів надійшли заяви, в яких вони просять закрити провадження у справі в зв`язку з відмовою від позову, а також просять повернути їм матеріали. В своїх заявах зазначають, що наслідки закриття провадження їм відомі. Згідно з ч.3 ст. 174 ЦПК України суд закриває провадження в справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню. Слід прийняти відмову від позову та закрити провадження по справі відповідно до ч.3 ст.174 ЦПК України, проте слід відмовити в поверненні матеріалів поданих позивачами, оскільки позовна заява з додатками може бути повернута позивачу відповідно до ч.3 ст.121 п.1 ЦПК України лише у випадку коли позивач до відкриття провадження у справі подав заяву про повернення йому позову, а після відкриття провадження по справі та призначення справи до судового розгляду матеріали позову не повертаються. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позову посилаються на те, що вони є власниками квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 07.10.2002 року. Відповідач є знайомим позивачів, в 2016 році попросив їх зареєструвати його за адресою місця знаходження квартири для працевлаштування, проте з моменту реєстрації жодного дня не проживав за цією адресою. На звернення позивачів до відповідача з проханням знятись з реєстраційного обліку за вказаною адресою відповідач не реагує. У зв`язку з тим, що позивачі вимушені сплачувати комунальні послуги за відповідача, який зареєстрований у спірній квартирі, однак не проживає, просили суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] Позивачі в судове засідання не з'явилися. Згідно клопотання, яке міститься в матеріалах справи, просили розглядати справу без їх участі. Відповідач до суду не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв та клопотань не надавав, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивачів та відповідача за правилами ст. 280,287,288 ЦПК України - заочно. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що позивачі є власниками квартири за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про права власності на житло від 07.10.2002 року. Згідно довідки № 8652 про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 08.06.2018 року в спірній квартирі зареєстровані позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] В свою чергу, як зазначають позивачі у позові, [PERSON] у спірній квартирі з моменту реєстрації жодного дня в ній не проживав, особистих речей не має, квартирою, як житловою площею, не цікавиться, не приймає участі у її утриманні, комунальні послуги не сплачує, що також підтверджується актом від 08.06.2018 року, виданим КП Житловим господарством м. Дніпра Самарського району. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод кожній особі, окрім інших прав, гарантується право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інакше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги законні та підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачів підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704, 80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вищевказаним позовом, в якому просили визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житловим будинком за адресою: Луганська область, м. Попасна, вул. Грушевського (Куйбишеви), 202. Позов мотивовано тим, що вказаний будинок належить позивачам на праві приватної власності, відповідачі проживали за вищевказаною адресою до червня 2014 року, але з цього часу переїхали до іншої країни, де і зараз проживають. У судове засідання позивачі не з'явилися, надали до суду заяву, у якій просили розглянути справу за їхо відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, надали до суду письмові заяви, у якій позов визнали в повному обсязі, просили справу слухати за їх відсутності. Дослідивши письмові докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити з огляду на наступне. Відповідно до частин 1,2,7\~ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до\~ст.383 ЦК України\~власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи те, що судом встановлено наявність обставин. передбачених ч.2 ст.405 ЦК України, суд вважає за необхідне позов задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вищевказаним позовом до відповідача. В обґрунтування вказують, що 27.11.1997 року [PERSON], [PERSON] [PERSON] ([PERSON]), отримали житлову квартиру, що розташована в [ADDRESS] і належить ним, на праві спільної часткової власності в рівних долях, відповідно трьом співвласникам. Це підтверджується свідоцтвом про право приватної власності на житло видане АТ «Київміськбуд» ДП «Екос» від 27.11.1997 р. № 1841/1341 та зареєстровано в БТІ м.Києва від 10.12.1997 року в реєстровій книзі за № 7/33. Дана квартира є однокімнатною і має загальну площу 28,6 м2. [PERSON] розлучилася з [PERSON] в 2005 році, який з того часу не підтримує з донькою та колишньою дружиною стосунків. Починаючи з 2005 року відповідач в спірній квартирі не проживає. Спірна квартира складається з 1-ї кімнати , а тому спільне проживання з відповідачем в ній не можливе. Відповідно до висновку про оцінку нерухомого майна ринкова вартість квартири [ADDRESS] складає 278750 грн., а ринкова вартість 1/3 частини квартири - 92916 грн. 66 коп. Посилаючись на ст.183, 365 ЦК України просять суд припинити право спільної часткової власності квартири [ADDRESS], [PERSON]. Присудити на користь відповідача грошову компенсацію за належну йому 1/3 частки квартири [ADDRESS] в сумі 92316 грн. 60 коп. Визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS], що належить [PERSON] В судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити. Відповідач та його представник позов визнали. Не заперечували проти задоволення позову. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі суд встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON]. Загальна площа квартири 28,6 кв.м. (а.с.12) Відповідно до довідки форми № 3 в квартирі зареєстровані сторони по справі та неповнолітній [PERSON], [INFO] (а.с.13) В судовому засіданні встановлено , що відповідач в спірній квартирі не проживає. Відповідно до висновку про вартість майна ринкова вартість квартири [ADDRESS] складає 278750 грн. Як убачається з платіжного доручення № 231754355 від 12.09.2014 року представником позивача [PERSON] кошти в сумі 92 916 грн. 60 коп. внесено на депозитний рахунок суду. У відповідності до ч.1 ст.365 ЦК України , право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо : частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майна є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім*ї. Визнання позову відповідачем не порушує нічиїх прав, а тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вищевказаним позовом до відповідача , в якому просили визнати неправомірними дії посадових осіб КП «ЖЕК-10» щодо надання послуг, зобовязати відповідача здійснити перерахунок оплати послуг та стягнути з відповідача моральну шкоду. В судовому засіданні позивачі підтримали позовні вимоги та наполягали на їх задоволенні з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечила і стверджувала, що дії КП «ЖЕК-10» є законними, розрахунок оплати наданих послуг є достовірним та відповідає вимогам законодавства, у звязку з чим просила відмовити у позові. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], в якій проживає разом зі своєю матірю [PERSON] Позивачі є споживачами послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надаються КП «ЖЕК-10». Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивачі не надали суду жодних доказів того, що відповідачем порушується їх права, визначені Законом України «Про захист прав споживачів». За таких обставин, вимоги позивачів суд визнає є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Що стосується вимог позивачів про стягнення на їх користь моральної шкоди, то вони також є необґрунтованими та не підлягають задоволенню судом, оскільки позивачами не доведено порушення їх законних прав відповідачем всупереч вимогам ст.ст. 10, 11 ЦПК України, заподіяння шкоди їх особистим немайновим правам винними діями або бездіяльністю відповідача, між ними і шкодою є причинний звязок та позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів на обґрунтування цього. Таким чином, оцінивши в сукупності досліджені в судовому засіданні докази в межах заявлених вимог, суд вважає необхідним в позовних вимогах [PERSON] та [PERSON] відмовити, оскільки підстав для їх задоволення не вбачає.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вищевказаним позовом, зазначаючи, що 21.01.2005 року померла спадкодавиця позивачів [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді земельної частки (паю), що знаходиться на території Петракіївськоїсільської ради Хорольського району Полтавської області. Позивачі вказують, що вони є єдиними спадкоємцями першої черги за законом після померлої 21.01.2005 року [PERSON], володіють документами на це спадкове майно, однак прав на нього офіційно оформити не можуть, так як у встановлений законом строк не встигли подати до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у звязку з тим, що не знали чинного законодавства стосовно порядку прийняття спадщини. Тому позивачі, вважаючи вказані причини поважними, звернулися до суду та просять винести рішення про визначення їм додаткового строку для подання в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини. В судове засідання позивачі не з'явилися, хоча вчасно та належним чином були повідомлені про час і місце судового засідання, у позовній заяві просили розглянути справу по суті за їх відсутності. Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, хоча вчасно та належним чином був повідомлений про час і місце судового засідання, подав суду заяву, в якій позов визнав у повному обсязі, просив суд розглянути справу по суті за відсутності представника відповідача. Розглянувши наявні матеріали, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні при розгляді справи, після смерті 21.01.2005 року [PERSON] залишилось спадкове майно, спадкоємцями за законом на яке є позивачі по справі, які у встановлений законом строк не звернулися в нотконтору із заявою про прийняття спадщини. Вказане підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-КЕ №292457, копіями свідоцтв про народження серії ГЩ № 263474 та серії ГЩ № 364825, копією рішення Хорольського районного суду від 01.10.2014 року, копією довідки Петракіївської сільської ради Хорольського району Полтавської області № 02-45/455 від 08.06.2016 року, копіями повідомлень приватного нотаріуса від 15.06.2016 року за №№ 169/01-16, 170/01-16. Судом встановлено, що в передбачений ст. 1270 ЦК України строк позивачі не подали заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори через юридичну необізнаність з приводу умов вступу в спадщину, хоч з дня смерті спадкодавця і до цього часу володіють та користуються спадковим майном, інших осіб, які б претендували на отримання цієї спадщини ні за законом, ні за заповітом немає. Враховуючи, що вказані обставини свідчать про поважність причин пропущення позивачами строку для прийняття спадщини, суд відповідно до положень ст. 1272 ЦК України вважає можливим надати їм додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved