Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

Позивачі\~ звернулися до суду з позовом\~ про виселення відповідачів, мотивуючи тим, що позивачам\~ на праві власності належить квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 01.09.2016 року після смерті їх батька [PERSON] , але у цій квартирі проживають відповідачі,\~ на всі\~ вимоги відмовляються виселитись, для позивачів вони є сторонніми особами і їх присутність створює перешкоди позивачам в користуванні квартирою, відповідачі не сплачують комунальних платежів, що призвело до виникнення великої заборгованості, а тому позивачі просять суд виселити відповідачів з вказаної квартири\~ без надання іншого житлового приміщення. В суді представники позивачів підтримали позовні вимоги щодо усунення перешкод для позивачки у користуванні вказаною вище квартирою шляхом виселення відповідачів . Відповідач в судовому засіданні 02.07.2019 року просив відкласти судове засідання, оскільки потребував правничої допомоги, але в наступні судові засідання відповідачі не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені належно, причини неявки суду не відомі, відзиву, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Заслухавши пояснення представників позивачів,\~ покази свідків,\~ оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності позивачам по справі\~ [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті їх батька [PERSON] , що стверджується копією цього свідоцтва, оформленого державним нотаріусом Білоцерківської районної державної нотаріальної контори Руденко Н.П., зареєстрованого в реєстрі за № 2-1452 /а.с.10,11/. Згідно даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності\~ на нерухоме майно, за [PERSON] та [PERSON] зареєстровано право власності (по 1\\2 частці) на квартиру [ADDRESS] а.с.13-15/. Отже, у відповідності з вимогами ст.334 ЦК України позивачі набули права власності на вказану вище квартиру. Відповідно до довідки №2071 від 03.04.2018 р., наданої Управлінням адміністративних послуг Білоцерківської міської ради\~ /а.с.12/, в спірній квартирі ніхто не зареєстрований. В судовому засіданні\~ встановлено, що в квартирі [ADDRESS] проживають відповідачі\~ [PERSON] і [PERSON] , що підтверджено показами свідків [PERSON] і [PERSON] , які,теж, є мешканцями будинку [ADDRESS] Свідки ствердили проживання відповідачів в квартирі [ADDRESS] Свідок [PERSON] показала, що [PERSON] є особою похилого віку, іноді веде себе не адекватно, стягує до квартири сміття, не охайна,\~ відповідачі не сплачують комунальні платежі. [PERSON] це\~ син [PERSON] , який не працює, не відомо чим займається. Суд з метою запобіганню порушень прав осіб, для повного та всебічного розгляду справи, на підставі ч.5 ст. 12 ЦПК України,\~ здійснив запит до\~ Білоцерківської міської лікарні №4 з приводу психічного стану гр. [PERSON] Згідно довідки № 1455 від 06.08.2019р. КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня №4»,-\~ [PERSON] за медичною допомогою до лікаря-психіатра не зверталася.\~ При вирішенні спору суд виходить з наступного. За ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. За ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до приписів ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст.383 ЦК України, ст.150 ЖК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Але, як встановлено в судовому засіданні,позивачі зі своїми членами сімей позбавлені можливості користуватися належним їм майном, оскільки у вказаній вище квартирі проживають відповідачі, які на неодноразові вимоги про виселення, не реагують. З матеріалів справи вбачається, що в жовтні та грудні 2018 року позивачі надсилали відповідача вимоги про їх виселення, але в добровільному порядку відповідачі квартиру не звільнили (а.с.16,18). Відповідачі\~ не надали суду жодних заперечень, доказів щодо їхнього права на користування спірною квартирою, тоді як право власності позивачів на дану квартиру підтверджено належними доказами. Також, позивачі просили врахувати, що в спірній\~ квартирі виникли великі борги по комунальних платежах, що підтверджено даними комунальних організацій /а.с.20,21,22/. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. А як передбачено ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, позивачі, як вважає суд, дійсно позбавлені права на користування належною їм квартирою, власниками якої вони є на даний час,\~ на що вказано вище, а тому суд вважає за можливе задовольнити їх вимоги щодо усунення перешкод у користуванні належним їм майном шляхом виселення з квартири [ADDRESS] відповідачів. Суд виходить з того, що обраний позивачами спосіб захисту порушеного права власності\~\~ узгоджується з\~ встановленими\~ по справі обставинами\~ та\~ відповідає\~ вимогам ст.16 ЦК України.\~\~ До того ж,\~ суду не було надано жодних доказів щодо незаконності набуття позивачами права власності\~ на дану квартиру.

Outcome: approved