Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-05 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області про встановлення факту належності нерухомого майна та визнання права власності. З позовної заяви, вбачається, що [INFO] померла [PERSON], яка на день смерті проживала в [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складалось з 1/6 частини житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] ( на теперішній час [ADDRESS]). Відповідно до довідки Кілійської міської ради № 1 від 09.01.2019 року вищевказаний житловий будинок відносився до колгоспних дворів, до складу якого входили [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] - члени колгоспного двору. Відповідно до довідки Кілійського РБТІ № 420 від 11.06.2019 року право власності на житловий будинок, розташований в [ADDRESS] було зареєстроване на підставі свідоцтва про право власності № 258від 02.07.1991 року. Після смерті [PERSON], належна їй 1/6 частина житлового будинку була успадкована її дочкою - [PERSON], яка успадкувала спадщину фактично. [PERSON] фактично як спадкоємець за законом прийняла спадщину після смерті [PERSON] відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР (від 18.07.1963 року), яка діяла на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою міської ради №2155 від 17.07.2019 року. Але належним чином право власності на частину житлового будинку [PERSON] не оформлювала. [INFO] померла [PERSON], яка на день смерті проживала в [ADDRESS] ( на теперішній час [ADDRESS]), вказаний факт підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 08.05.2018 року. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складалось з 2/6 частин житлового будинку, розташованого в [ADDRESS]. Перед смертю [PERSON] 02.09.2014 року все своє майно заповідала [PERSON], який успадкував спадщину фактично, оскільки проживав разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, що також підтверджується довідкою міської ради №2156 від 17.07.2019 року. Тобто [PERSON] став володіти 3/6 частинами житлового будинку, розташованого в [ADDRESS], а [PERSON], [PERSON] та [PERSON] по 1/6 частині кожний. Але отримати Свідоцтво про право на спадщину [PERSON] не має можливості, оскільки відсутні належні правовстановлюючі документи на будинок і рекомендовано звернутись в суд з позовом про визнання права власності на спадкове майно, що підтверджується письмовим повідомленням нотаріуса № 253/01-16 від 05.07.2019 року (копія додається). Також через не визначення часток не мають можливості визнати право власності на свої частки [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Оформити право власності на вищевказаний житловий будинок на теперішній час не має можливості, оскільки один член колгоспного двору помер. Відповідно до технічного паспорта на житловий будинок від 08.05.1998 року - житловий будинок, розташований в [ADDRESS], складається з: літ. А - житловий будинок (загальною площею 86,2 кв. метра, житловою площею 52,2кв. метра), літ. Б - кухня, літ. В - сарай, літ. Г - гараж, літ. Д - кухня, літ. Е - убиральня, № 1-4- надвірні споруди. В зв'язку з зазначеним, позивачі просять суд: - встановити факт належності житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] [PERSON], яка померла [INFO], [PERSON], яка померла [INFO], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] по 1/6 частині кожному, а після смерті [PERSON], яка померла [INFO] - належність [PERSON] 3/6 частин житлового будинку, розташованого в [ADDRESS]. - визнати право власності [PERSON], [INFO], РНОКПП [NUMBER] на 1/3 частину житлового будинку, розташованого в [ADDRESS], який складається з: літ. А - житловий будинок (загальною площею 86,2 кв. метра, житловою площею 52,2 кв. метра), літ. Б - кухня, літ. В - сарай, літ. Г - гараж, літ. Д - кухня, літ. Е - убиральня, № 1-4- надвірні споруди, в тому числі на 2/6 частини в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла [INFO] та на 1/6 частину як учасника колгоспного двору. - визнати право власності [PERSON], [INFO], РНОКПП [NUMBER] на 1/6 частину житлового будинку, розташованого в [ADDRESS], який складається з: літ. А - житловий будинок (загальною площею 86,2 кв. метра, житловою площею 52,2 кв. метра), літ. Б -кухня, літ. В - сарай, літ. Г - гараж, літ. Д - кухня, літ. Е- убиральня, № 1-4- надвірні споруди як учасника колгоспного двору. - визнати право власності [PERSON], [INFO], РНОКПП [NUMBER] на 1/6 частину житлового будинку, розташованого в [ADDRESS], який складається з: літ. А - житловий будинок (загальною площею 86,2 кв. метра, житловою площею 52,2 кв. метра), літ. Б -кухня, літ. В - сарай, літ. Г - гараж, літ. Д - кухня, літ. Е- убиральня, № 1-4- надвірні споруди як учасника колгоспного двору. - визнати право власності [PERSON], [INFO], РНОКПП [NUMBER] 1/6 частину житлового будинку, розташованого в [ADDRESS], який складається з: літ. А - житловий будинок (загальною площею 86,2 кв. метра, житловою площею 52,2 кв. метра), літ. Б -кухня, літ. В - сарай, літ. Г - гараж, літ. Д - кухня, літ. Е- убиральня, № 1-4- надвірні споруди як учасника колгоспного двору. Позивачами та представником позивача були надані заяви, відповідно до яких вони підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили розглянути справу без їх участі. Представник відповідача - Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, в судове засідання не прибув, надав заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, проти задоволення заяви не заперечує. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, суд ухвалює рішення за відсутності учасників справи за наявності законних підстав наявних в матеріалах справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вказано в повторному свідоцтві про смерть серії [NUMBER], виданого Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 297, [PERSON], померла [INFO]. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Кілійським РайЗАГС, актовий запис № 60, - рос. «[PERSON]» та рос. «[PERSON]» є батьками рос. «[PERSON]», [INFO]. З свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого Кілійським міськбюро ЗАГС Одеської області вбачається, що рос. «[PERSON]» та рос. «[PERSON]» одружилися 16.01.1957 року, актовий запис № 9, прізвище дружини після реєстрації шлюбу рос. «[PERSON]». Відповідно до повторного свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 204, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після реєстрації розірвання шлюбу їй присвоєно прізвище - [PERSON]. Як вказано в свідоцтві про смерть серії [NUMBER], виданого Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 298, [PERSON], померла [INFO]. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого рай бюро ЗАГС м.Кілія, Одеської області, актовий запис № 387, - рос. «[PERSON]» та рос. « [PERSON]» є батьками рос. «[PERSON]», [INFO]. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу, серії [NUMBER], виданого рай ЗАГ м.Кілія, [PERSON] та [PERSON] 08.10.1983 року уклали шлюб, актовий запис № 167, прізвище дружини після укладання шлюбу _ [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого районним відділом ЗАГС м. Кілії Одеської області, актовий запис № 399, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого районним відділом ЗАГС м. Кілії Одеської області, актовий запис № 145, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON]. З свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 20.10.2007 року, актовий запис № 133. Після реєстрації шлюбу дружині було присвоєне прізвище «[PERSON]». Згідно довідки № 2155, виданої Виконавчим комітетом Кілійської міської ради 17.07.2019 року, померла [INFO] [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 30.05.1986 року по момент смерті [INFO]. На день її смерті разом з нею постійно проживали та були зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно довідки № 2156, виданої Виконавчим комітетом Кілійської міської ради 17.07.2019 року, померла [INFO] [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 18.04.1967 року по момент смерті [INFO]. На день її смерті разом з нею постійно проживали та були зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. 02 вересня 2014 року державним нотаріусом Кілійської районної державної нотаріальної контори за реєстровим № 1408 посвідчено заповіт [PERSON], за яким вона все своє майно заповіла [PERSON]. Відповідно до довідки виконавчого комітету Кілійської міської ради № 1 від 09.01.2019 року житловий будинок за адресою: [ADDRESS], належав до складу колгоспних дворів. Станом на 16 квітня 1991 року до складу колгоспного двору входили: [PERSON], 1935 року народження, [PERSON], 1909 року народження, [PERSON], 1959 року народження, [PERSON], 1961 року народження, [PERSON], 1984 року народження та [PERSON], 1985 року народження. Згідно свідоцтва про право власності на будівлю № 258, видане виконкомом Кілійської міської ради 02.07.1991 року на підставі рішення Кілійського міськвиконкому № 151 від 27.06.1991 року, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] належить до колгоспного двору, голова якого [PERSON]. Відповідно до технічного паспорту, складеного БТІ від 08.05.1991 р., та довідки № 420, виданої Комунальним підприємством Кілійської міської ради «Бюро технічної інвентаризації» 11.06.2019 року, житловий будинок по [ADDRESS]складається з: літ. А - житловий будинок, житловою площею 52,2 кв.м., загальною площею 86,2 кв.м., літ. Б - кухня, літ. В - сарай, літ. Г - гараж, літ. Д - кухня, літ. Е - убиральня, № 1-4 - надвірні споруди. Вулиця Кірова перейменована на вулицю Українська на підставі розпорядження Кілійського міського голови від 03.02.2016 року № 25/А-2016. Як вбачається з інформаційного листа від 05.07.2019 р. № 253/01-16, приватний нотаріус Кілійського районного нотаріального округу Одеської області Богачова Н.М. на підставі звернення [PERSON] щодо оформлення спадщини після смерті [PERSON] роз'яснила, що за відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, це питання вирішується у судовому порядку. З інформаційних довідок зі Спадкового реєстру № 57267084, №57267089 від 19.08.2019 року, виданих приватним нотаріусом Юрченко М.Є вбачається, що заповітів [PERSON] не складала, та спадкова справа після її смерті нотаріусом не заводилася. З інформаційних довідок зі Спадкового реєстру № 57267149, №57267163 від 19.08.2019 року, виданих приватним нотаріусом Юрченко М.Є вбачається, що в Спадковому реєстрі зареєстрований заповіт від імені [PERSON] та заведена спадкова справа приватним нотаріусом Богачовою Н.М. після смерті [PERSON], а також видане свідоцтво про право на спадщину. Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим приватним нотаріусом Богачовою Н.М. 22.2018 року за реєстровим номером 1296 спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON], яка померла [INFO] є її син [PERSON]. При розгляді і вирішенні справи судом застосовано наступні норми права: У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. У відповідності до п. 4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16 січня 2003 року N 435-IV, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, даний Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР (в ред. 1963 року, що діяла до 15.04.1991 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної власності. Відповідно до ч. 1-2 ст. 123 ЦК УРСР доля члена колгоспного двору в майні двору визначається при виході його зі складу двору без утворення нового двору (виділ). Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток всіх членів двору включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону Української РСР «Про власність» майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Норма, що передбачала можливість членів сім'ї та інших осіб, які спільно ведуть трудове господарство, мати у власності, зокрема, жилі будинки і господарські споруди, також містилася у ст. 8 Закону СРСР «Про власність в СРСР» 1990 року. Відповідно до роз'яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об'єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації. Згідно п.5 ч. 2 ст. 293, ст. 315 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду. Виходячи з наведеного суд вважає обґрунтованими вимоги позивачів, щодо встановлення факту належності житлового будинку [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], як членам колишнього колгоспного двору, оскільки правовстановлюючий документ на даний будинок відсутній і вказані особи дійсно входили до складу відповідного колгоспного двору. Відповідно до ст. 530 ЦК УРСР при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчиненіпротягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як вказано в ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов'язки,що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом ycієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем . Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що позивач [PERSON] фактично є власником 2/6 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] за спадщиною, оскільки є спадкоємцем за заповітом [PERSON], яка є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON]. Оскільки [PERSON] не має можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину у нотаріуса в зв'язку з чим суд приходить до висновку, що право позивача на спадщину підлягає судовому захисту в порядку ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, а позов - задоволенню.

Outcome: approved