Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позов мотивований тим, що вони є власниками будинку по [ADDRESS] , який належить їм на праві власності. Відповідно до договору купівлі-продажу будинку відповідачі зобов`язувалися знятися з реєстрації до 31.12.2016 року. Відповідачі з моменту продажу в будинку не проживають, проте добровільно не знімаються з реєстрації. Тому позивачі змушені звернутися до суду. Розгляд вказаної справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження на підставі ухвали Драбівського районного суду від 27.08.2019 року. Ухвалою суду, яка направлена відповідачу в установленому порядку, останньому був наданий строк для подання заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також строк для подання відзиву на позов. Відповідач відзиву на позов, заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не направив, хоча був повідомлений про дату судового засідання у порядку визначеному чинним законодавством. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 26 грудня 2015 року між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу будинку, посвідчений приватним нотаріусом Петраченком О.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 1045. За умовами договору [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] продали належний їм на праві приватної власності будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , а позивач придбав дану квартиру. Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за номером 27555384 від 26.12.2015 року позивачу [PERSON] належить на праві приватної спільної часткової власності у розмірі 1/2 житлового будинку за адресою [ADDRESS] . Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за номером 27555384 від 26.12.2015 року [PERSON] належить на праві приватної спільної часткової власності у розмірі 1/2 житлового будинку за адресою [ADDRESS] . З інформаційних довідок вбачається, що позивачі є власниками зазначеного житлового будинку. Відповідно до довідки про склад сім?ї № 201 від 14.02.2019 року за вказаною вище адресою зареєстровані позивачі, їхні діти та [PERSON] з [PERSON] . Згідно акта обстеження матеріально-побутових умов проживання сімї [PERSON] відповідачі зареєстровані за вищевказаною адресою, але по місцю реєстрації фактично не проживають. З письмових пояснень позивачів відповідачі не проживають в її будинку з 2015 року. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зокрема, усунення перешкод можливе шляхом визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Відповідно до ч. 1 ст. 163 ЖК УРСР у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених ч. 1, п.п. 1 і 5 ч. 3 і ч. 4 ст. 71 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 71 ЖК УРСР встановлено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК УРСР). З вищевикладеного вбачається, що відповідачі з 2015 року не проживають за зареєстрованим місцем проживання по [ADDRESS] , та не приймають участі у витратах на його утримання, доказів поважності причини тривалої відсутності за місцем реєстрації суду надано не було. Таким чином, суд вважає, що відповідачі втратили право користування вказаним будинком, і позивачі як власники, мають право захищати своє право власності в обраний ним спосіб, тому позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved