Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до Покровської міської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , який проживав по [ADDRESS] . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 28 кв.м., житловою площею 15,2 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: літньою кухнею Б-1, літньою кухнею В-1, тамбуром б-1, огорожею № 1. Вона як єдиний спадкоємець звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом постановою від 11.03.2021 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу. Вказаний будинок належав [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої був [PERSON] , який спадщину прийняв, подавши заяву про прийняття спадщини. Оскільки свідоцтво про власності, видане Державним нотаріусом Красноармійської державної нотаріальної контори 26.03.1956 року, реєстровий № 4510 на ім`я [PERSON] було втрачене, просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] , визначений в технічному паспорті літерою «А-1», загальною площею 28 кв.м., житловою площею 15,2 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: літньою кухнею «Б-1», літньою кухнею «В-1», тамбуром «б-1», огорожею № 1. Позивачка в судове засідання не з`явилась, просила справу слухати у її відсутність ( а. с. 86). Представник відповідача покровської міської ради в судове засідання не з`явився, просив справу слухати без участі представника ( а. с. 90). Суд розглянув справу за відсутності учасників справи, які належним чином повідомлені про день і час слухання справи, що відповідає положенням ст. ст. 128, 223 ЦПК України, з урахуванням поданих клопотань про розгляд справи за відсутності сторони, що , в свою чергу, не порушує прав та обов`язків учасників судової справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON] ( а. с. 5, 37). Позивачка як одна із спадкоємців за законом 02.03.2010 року звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. ( а.с. 50). Доньки спадкодавця [PERSON] та [PERSON] відмовились від прийняття спадщини, про що подали до нотаріусу відповідні заяви ( а. с. 50,51). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.03.2021 року нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок ( а. с. 85). Судом встановлено, що житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] на праві власності належав [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності, виданого державним нотаріусом Красноармійської державної нотаріальної контори 26.03.1956 року, реєстровий № 4510 та Договору купівлі-продажу посвідченого державним нотаріусом Селидівської державної нотаріальної контори 19.12.1961 року, реєстровий № 8791, що підтверджується листом БТІ м. Покровська № 52/01-02 від 20.01.2021 року.( а. с. 82 зв.). З матералів справи вбачається, що оригінал Свідоцтва про право власності, виданий державним нотаріусом Красноармійської державної нотаріальної контори 26.03.1956 року реєстровій № 4510 втрачено, а надати дублікат не уявляється можливим, оскільки спадкові справи Донецького обласного нотаріального архіву залишились в архівосховищах нотаріального архіву в м. Донецьк, що підтверджено листом № 154/01-12 від 23.02.2021 року ( а. с. 84). Згідно висновку про визначення ринкової вартості будинку з господарськими будівлями та спорудами ринкова вартість об`єкта оцінки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] становить 59047 грн. ( а. с. 19-20). Згідно довідки КП БТІ від 20.01.2021 року за № 52/01-02 залишкова вартість житлового будинку , що розташований за адресою: [ADDRESS] , колишні [ADDRESS] . Опис об`єкта: А-1 житловий будинок (фундамент), Б-1 літня кухня, б-1 тамбур, В-1 літня кухня, № 1 огорожа. Інвентаризаційна справа № [NUMBER] ( а. с. 82 зв.) Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1\~ст. 1268 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1\~ст. 1269 ЦК України). Згідно зі\~ст. 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з ч. 1\~ст. 1297 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 67 Закону України « Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Відповідно до правил ст.ст.\~15,16, ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як передбачено\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 37 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2002 року № 5\~«Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що з урахуванням положень частини першої статті\~15\~та статті\~392 ЦК України\~власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Тобто позов про визнання права власності на майно необхідний позивачеві тоді, коли у інших осіб виникають сумніви у належності йому цього майна, створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності у зв`язку з наявністю таких сумнівів чи втратою належних правовстановлюючих документів на майно. Відповідачем у позові про визнання права власності виступає будь-яка особа, яка сумнівається у належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності володіння, користування і розпоряджання таким майном, або має власний інтерес у межах існуючих правовідносин. Як вбачається з матеріалів справи позивач звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.03.2021 року нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу. Згідно листа Донецького обласного державного нотаріального архіву від 23.02.2021 року за № 154/01-12 видати дублікати правовстановлюючих документів, а саме свідоцтва про право на спадщину, виданого 26.03.1956 року за р. № 2258 та свідоцтва про право на спадщину, виданого 17.07.1974 року за р. № 2444 не виявляється можливим, оскільки документи, прийняті на зберігання в Донецький обласний державний архів, залишились в архівосховищах нотаріального архіву в м. Донецьку, доступ до яких відсутній. ( а.с. 84). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають тільки у тому випадку, якщо наявні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, а при відмові нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З наявністю перешкод в отриманні свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі, спір щодо спадкового майна, в даному випадку, має вирішуватися в судовому порядку. Разом з тим , суд звертає увагу на наступе. Згідно ст. 181 ЦК України до нерухомих речей належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Відповідно до ст. 380 ЦК України житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами і призначена для постійного у ній проживання. До об`єктів нерухомого майна Цивільним Кодексом віднесено житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно ( ст. ст. 331,376 ЦК України). Враховуючи норми статей 380,381 ЦК України господарсько-побутові будівлі( сарай, гараж, санвузол і под.), наземні і підземні комунікації ( водопостачання, очисні споруди тощо), що розташовані з житловим будинком будинком на одній земельній ділянці і призначені для забезпечення власника необхідними засобами благоустрою, вважаються приналежністю головної речі і не є самостійними нерухомими речами, у зв`язку з чим право власності на такі будівлі та споруди як на окремі об`єкти визнаватися не може. Те, що надвірні приміщення, огорожі та інші надвірні споруди, що обслуговують будівлю ( літня кухня, тамбур, огорожа) становлять разом з нею один інвентарний об`єкт, визначено також в Методичних рекомендаціях з бухгалтерського обліку основних засобів суб`єктів державного сектору, затверджених наказом МФ України 23.01.2015 року № 11. В п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 року « Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» визначено, що різні господарські будівлі ( літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле. Тому при відчуженні жилого будинку вони переходять до нового власника разом з будинком, якщо при укладенні договору про відчуження не було обумовлено їх знесення або перенос попереднім власником. Відповідно до п. 4 ст. 5 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження на корисні копалини, рослини, а також на малі архітектурні форми, тимчасові, некапітальні споруди, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких можливе без їх знецінення та зміни призначення, а також окремо на споруди, що є приналежністю головної речі або складовою частиною речі. Згідно зі ст. 349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення. Документами, які підтверджують знищення майна, можуть бути матеріали технічної інвентаризації, що засвідчують факт знищення майна, довідки органів внутрішніх справ України, акт про пожежу, офіційні висновки інших установ або організацій, які відповідно до законодавства уповноважені засвідчувати факт знищення майна тощо. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності ( стаття 392 ЦК України). Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації ( лист МЮ України від 23.02.2016 № 8.4-35//18/1). Згідно технічного паспорту на спірний об`єкт нерухомості від 11.11.1958 року дане домоволодіння складається : з житлового будинку А-1, тамбур-а, погріб ( кладова) -п; кухня жила -Б; літня кухня -В-1; сарай г-1; вбиральня Е-1, огорожа-№1, вимощення-1. ( а.с. 6). В технічному паспорті від 1975 року зазначено, що житловий будинок А-1 складається з : тамбуру площею 4,2 кв.м., кладова 2,9 кв.м., жилою площею 12,3 та 2,9 кв.м., кухня- 5,5 кв.м. ( а.с. 8-9). Згідно довідки КП БТІ від 20.01.2021 року за № 52/01-02 залишкова вартість житлового будинку становить 4% , що розташований за адресою: [ADDRESS] , колишні [ADDRESS] . Опис об`єкта: А-1 житловий будинок (фундамент), Б-1 літня кухня, б-1 тамбур, В-1 літня кухня, № 1 огорожа. Інвентаризаційна справа № [NUMBER] ( а. с. 82 зв.) Інших даних технічної інвентаризації матеріали справи не містять. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 14.07.2010 року встановлено, що [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON] у вигляді житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] ( а.с. 65-66). \~ \~ \~ \~ \~ \~Отже,\~аналізуючи матеріали\~справи,\~суд приходить\~до висновку,\~що до\~складу спадщини,\~яка відкрилась\~після смерті\~ [PERSON] \~до [PERSON] \~перейшло право\~власності на\~домоволодіння,\~що розташоване\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~а саме\~:\~житловий будинок\~А-1\~загальною площею\~27,8\~кв.м.,\~житловою 15,2\~кв.м.\~та господарські\~споруди:\~ літня кухня -В-1; кухня Б-1, сарай г-1; тамбур -б-1, вбиральня Е-1, огорожа №1 ;- вимощення-1. В позовній заяві позивачка просить визнати за нею право власності на спадкове майно: житловий будинок А-1 загальною площею 28 кв.м., житловою- 15,2 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами : літньою кухнею-Б-1, літньою кухнею В-1, тамбуром б-1, огорожею № 1. Отже, загальна площа житлового будинку, що зазначена в позовних вимогах ( 28 кв.м. ) зовсім інша ніж та, що зазначена в технічному паспорті. Таким чином, нерухоме майно, на яке позивач просить визнати право власності у порядку спадкування за законом фактично на момент розгляду справи не існувало в тому вигляді, в якому було прийнято у спадщину спадкодавцем [PERSON] , тобто житловий будинок А-1 втратив тотожність з тим, на яке спадкодавець отримав право власності, на момент розгляду справи складається лише з фундаменту, що не охоплюється поняттям житлового будинку як об`єкта нерухомості. \~ \~ \~ \~ \~ \~До складу\~спадкового майна,\~яке,\~згідно даних\~БТІ,\~ є\~в наявності\~і на\~яке \~позивачка заявляє\~вимоги,\~ входять лише господарські споруди: літня кухня -В-1; кухня Б-1, тамбур б-1, огорожа - №1, що є допоміжними до головної речі. За таких підстав, враховуючи, що зміни до статусу домоволодіння не внесені, фактично житлового будинку А-1 загальною площею 27,8 кв.м., житловою 15,2 кв.м. - не існує, залишився лише фундамент, а господарські споруди (літня кухня -В-1; кухня Б-1, тамбур б-1, огорожа №1) не є самостійними об`єктами нерухомості, а відносяться до головної речі, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. \~ \~ \~ \~ \~На підставі\~викладеного,\~

Outcome: dismissed