Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] пред'явили до суду позов до Підгороднянської сільської ради про визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування за заповітом на майно, а саме на ? частину житлового будинку [ADDRESS] з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, та визнання за [PERSON] права власності на ? частину житлового будинку [ADDRESS] з відповідною частиною надвірних будівель та споруд. Обґрунтовують позов тим, що відповідно до свідоцтва про право особистої власності, зазначений житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами належав на праві власності колгоспному двору, головою якого був [PERSON], померлий [INFO]. За життя [PERSON] склав заповіт, згідно з яким заповів все своє майно дочці - позивачу [PERSON] Вступивши в управління спадковим майном [PERSON], прийняла спадщину. Дружина померлого - позивач [PERSON] подала до нотаріальної контри заяву про те, що вона не претендує на отримання обов'язкової частки майна померлого. Однак, позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом відмовлено у зв'язку із тим, що зазначений будинок зареєстровано за головою колгоспного двору, а членами колгоспного двору було двоє співвласників - померлий [PERSON] та позивач [PERSON], які не вказані у свідоцтві про право особистої власності та їх частки у майні не визначені. Таким чином, не вчинення за життя членами колгоспного двору дій із оформлення права власності на зазначений житловий будинок і одержання відповідного свідоцтва про право власності, позбавляє можливості позивачів реалізувати свої спадкові та майнові права на зазначений житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами. З цих підстав позивачі [PERSON], [PERSON] просять суд визнати за ними право власності на спірне нерухоме майно. В судове засідання позивачі - [PERSON], [PERSON] подали заяви, згідно з якими позовні вимоги підтримали та просили розглядати справу в їх відсутності. Представник відповідача - Підгороднянської сільської ради в судове засідання подав письмову заяву про розгляд справи у відсутності їх представника. За вказаних обставин, з урахуванням вимог ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, у відсутності сторін. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, установив такі обставини: Позивач [PERSON] є дочкою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 09 лютого 1968 року, та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 16 листопада 1982 року. Позивач [PERSON] є дружиною [PERSON], про що свідчить свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 22 травня 1965 року. Як убачається з свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 30 вересня 1986 року, цілий жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в селі Підгороднє Драганівської сільської Ради народних депутатів по [ADDRESS], належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. Свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Тернопільської районної Ради народних депутатів №270 від 29 вересня 1986 року «Про оформлення права власності на жилі будинки». [INFO] [PERSON] помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від [INFO], виданим виконавчим комітетом Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області (актовий запис 02). Після його смерті відкрилася спадщина за заповітом, посвідченим секретерам виконавчого комітету Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області Матвіїшин\~С.Я. 18 травня 2006 року, зареєстрованим в реєстрі за № 31, згідно яким померлий [PERSON] заповів усе належне йому майно, до складу якого входить спірний житловий будинок, на користь [PERSON] Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, позивач [PERSON] постійно проживала з батьком [PERSON] та після його смерті доглядала за житловим будинком та користувалася ним. Також, як слідує з довідки №29 від 04 липня 2014 року, виданої виконавчим комітетом Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, [PERSON] постійно проживала та перебувала на реєстраційному обліку до дня смерті [PERSON] по [ADDRESS] Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, постійно проживаючи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, в силу ст. 1268 ЦК України, [PERSON] прийняла спадщину за померлим [PERSON] Як слідує із заяви №775 від 24 червня 2015 року, яка знаходиться в матеріалах спадкової справи №31-2015 р., [PERSON] не претендує на одержання обов'язкової частки у спадщині за законом. Маючи намір отримати свідоцтво про право на спадщину, 08 липня 2015 року позивач [PERSON] звернулася із заявою №864 про видачу їй зазначеного свідоцтва, яка міститься у спадковій справі №31/2015, до Тернопільської районної державної нотаріальної контори, однак постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Чопик І.Я. №1825/02?14 від 08 липня 2015 року їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначений житловий будинок, у зв'язку із тим, що зазначений будинок зареєстровано за головою колгоспного двору, а членами колгоспного двору було двоє співвласників - померлий [PERSON] та позивач [PERSON], які не вказані у свідоцтві про право особистої власності та їх частки у майні не визначені. Як убачається зі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 30 вересня 1986 року, спірний жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] З наданої суду витягу з погосподарської книги встановлено, що до членів колгоспного двору, який розташований в селі Підгороднє по [ADDRESS] Тернопільської області, належать [PERSON] та [PERSON] Як слідує з довідки №72 від 28 січня 2015 року, виданої Підгороднянською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, станом на 01 липня 1990 року членами колгоспного двору по [ADDRESS] були [PERSON] та [PERSON] За даними інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації від 28 січня 2015 року №23, станом на 27 січня 2015 року будинковолодіння по [ADDRESS] рахується за [PERSON] та [PERSON] - по 1/2 його частині. Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації [PERSON] видано технічний паспорт на житловий будинок за надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] Пленум Верховного Суду України в п. 6 постанови №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз'яснив, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 370 ЦК у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, або рішенням суду. В силу вимог ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу у натурі. Беручи до уваги, що зазначений жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами по [ADDRESS] належав колгоспному двору, членами якого були [PERSON] та [PERSON], що підтверджується матеріалами справи, то частка кожного з них у цьому житловому будинку становила 1/2. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідач - Підгороднянська сільська рада, - право позивачів [PERSON], [PERSON] на спірне майно не оспорює. Однак у зв'язку з тим, що за членами колгоспного двору не оформлено право власності на зазначений житловий будинок і не одержано відповідного свідоцтва про право власності, позивачі [PERSON], [PERSON] позбавленні можливості реалізувати свої спадкові та майнові права в позасудовому порядку. Аналізуючи в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, які до них застосовуються, суд приходить до переконання про порушення прав позивачів, які підлягають до захисту шляхом задоволення їх позовних вимог - визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування за заповітом на майно, а саме на ? частину житлового будинку [ADDRESS] з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, та визнання за [PERSON] права власності на ? частину житлового будинку [ADDRESS] з відповідною частиною надвірних будівель та споруд. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 368, 370, 392, 1226, 1223, 1268 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved