Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом, який підтримав в судовому засіданні її представник [PERSON] і просив визнати договір оренди землі №42/32 від 06 травня 2014 року між ТОВ «Українські Аграрні Традиції» та [PERSON] недійсним, скасувати реєстрацію іншого речового права №5620969, проведену на підставі договору оренди землі №42/32 від 06 травня 2014 року, та стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати. Позовні вимоги представник позивачки мотивував тим, що [PERSON] являється власником земельної ділянки площею 3,2312 га, що розташована в адміністративних межах Соболівської сільської ради Шполянського району Черкаської області. 25 травня 2015 року позивачці стало відомо, що на вищезазначену земельну ділянку було укладено договір оренди землі №42/32 від 06.05.2014 між [PERSON] та ТОВ «Українські Аграрні Традиції» терміном на 7 років. На підставі вказаного договору уповноваженою особою відповідача [PERSON] проведено реєстрацію іншого речового права (права оренди) від 06.05.2014 номер запису про інше речове право: 5620969. Однак, позивачка наполягає на тому, що вищевказаний договір оренди вона не підписувала, що також підтверджується висновком судово-почеркознавчої експертизи, згідно якого підписи від імені [PERSON] в трьох примірниках договору оренди землі від 06.05.2014 за №42/32 виконані не особою, підписи якої надані в якості зразків підпису [PERSON] на експертизу. Враховуючи вказані обставини, він вважає, що договір оренди землі №42/32 від 06 травня 2014 року необхідно визнати недійсним та скасувати державну реєстрацію іншого речового права, так як у позивачки було відсутнє волевиявлення на укладення даного договору. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав і пояснив, що 06 травня 2014 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем ТОВ «Українські Аграрні Традиції» було укладено договір оренди землі №42/32. На підставі вказаного договору була проведена реєстрація іншого речового права (права оренди) за №5620969. Вказаний договір був підписаний особисто позивачкою [PERSON], яка на момент укладення договору усвідомлювала права та обовязки, які передбачені договором і вільно погодилася на його укладення. Відповідач добросовісно виконував умови даного договору і сплачував [PERSON] в повному обсязі орендну плату. Отже, позивачка не могла не знати про наявність укладеного з ТОВ «Українські Аграрні Традиції» договору оренди землі, поскільки за передачу в оренду належної їй земельної ділянки вона отримувала орендну плату від відповідача. Зазначив також, що наданий суду висновок експерта є неоднозначним, експерт не вказує, що договір оренди підписано не [PERSON], тому підстав вважати, що позивачка не підписувала даний договір немає. Враховуючи, що відповідач в повній мірі виконує умови укладеного договору, позивачка добровільно погодилася на його умови під час укладення, тому підстави для визнання його недійсним відсутні. В звязку з цим, просив в задоволенні позову відмовити. Третя особа реєстраційна служба Шполянського районного управління юстиції просила справу розглянути без участі їх представника, про що повідомила письмово. Вислухавши представників сторін та позивачку, вивчивши матеріали справи, судом встановлено, що 06 травня 2014 року між орендодавцем [PERSON] та орендарем ТОВ «Українські Аграрні Традиції» було укладено договір оренди землі №42/32, згідно якого в оренду передається земельна ділянка площею 3,2312 га, що знаходиться в адміністративних межах Соболівської сільської ради Шполянського району Черкаської області, яка належить орендодавцю на підставі [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 19966951 від 03.04.2014. Згідно п. 3.1 договору, даний договір укладено на 7 років і діє з моменту його державної реєстрації. Вказаний договір оренди землі було зареєстровано 06.05.2014, номер запису про інше речове право: 5620969, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права індексний номер 21517195 від 13.05.2014. Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату (ч. 1 ст. 792 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 93 ЗК України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Позивачка звернулася в суд з вимогами про визнання укладеного між нею і ТОВ «Українські Аграрні Традиції» договору оренди землі №42/32 недійсним з тих підстав, що даний договір вона не підписувала і їй не було відомо про його наявність. Із змісту позовних вимог та пояснень представника позивачки вбачається, що сторона позивачки вказує та покладає в основу обґрунтування позовних вимог підставу недійсності правочину, тобто договору оренди землі №42/32, - відсутність вільного волевиявлення позивачки при укладенні договору, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 203 ЦК України. З метою проведення ідентифікації підпису, вчиненого на договорі оренди землі, судом по справі було призначено судово-почеркознавчу експертизу. Згідно висновку експертів №935/1206/15-23 від 03.12.2015, підписи від імені [PERSON] в трьох примірниках договору оренди землі від 06.05.2014 за №42/32, укладеному між [PERSON] та ТОВ «Українські Аграрні Традиції», виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки чи технічних засобів. Підписи від імені [PERSON] в трьох примірниках договору оренди землі від 06.05.2014 за №42/32, укладеному між [PERSON] та ТОВ «Українські Аграрні Традиції» виконані не особою, підписи якої надані в якості зразків підпису [PERSON] в акті приймання-передачі земельної ділянки в оренду від 12.08.2008, в паспорті [PERSON], в двох примірниках оригіналу довіреності [PERSON] від 25.09.2013 та на аркушах з експериментальними підписами від імені [PERSON] Встановити, чи виконані підписи від імені [PERSON] в трьох примірниках договору оренди землі №42/32 від 06.05.2014 між [PERSON] та ТОВ «Українські Аграрні Традиції» тією ж особою, що і підписи надані в якості зразків [PERSON] в трьох примірниках оригіналу акту визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 17 липня 2013, не видалось можливим з причин, зазначених в дослідницькій частині, згідно якої при порівняльному дослідженні підписів від імені [PERSON] в трьох примірниках договору оренди землі №42/32 із зразками підписів, умовно визначених як «група 2», встановлено окремі співпадання та розбіжні ознаки (як загальних, так і окремих), але їх обєм та значимість не достатні для будь-якого визначеного (позитивного чи негативного) висновку. Виявити більшу кількість ідентифікаційних ознак не видалось можливим через малий обєм графічної інформації, що міститься в підписах, наявність ознак зниження координації рухів (як в досліджуваних підписах, так і в зразках), обмежену кількість зразків групи 2, а також невизначення їх достовірності (не виключено, що підписи групи 2, надані в якості зразків, виконані, наприклад, з наслідуванням інших підписів). Отже, з наданого експертом висновку неможливо стверджувати, що підпис на договорі оренди землі виконаний не позивачкою [PERSON], висновок є неоднозначним, тому його неможливо оцінювати як належний доказ для встановлення істини по справі. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Разом з тим, слід зазначити, що в судовому засіданні представником відповідача було надано суду копії заяви та розписок від імені [PERSON], які відповідають оригіналу, датовані 21 грудня 2015 року. Згідно заяви [PERSON] від 21.12.2015, написаної на імя директора ТОВ «Українські Аграрні Традиції», позивачка просить виплатити їй орендну плату за здану нею в оренду земельну ділянку. Відповідно до розписок, [PERSON] 21 грудня 2015 року отримала орендну плату в розмірі 5490,98 грн. за здану в оренду земельну ділянку на підставі договору оренди №42/32 від 06.05.2014, та допомогу на обробіток земельної ділянки за 2015 рік в розмірі 500 грн. Факт отримання позивачкою вказаних в розписках грошей та написання нею власноручно даних розписок, було підтверджено позивачкою [PERSON] в судовому засіданні особисто. Крім цього, в судовому засіданні були досліджені бухгалтерські документи, згідно яких [PERSON] отримала в 2014 році орендну плату двома частинами в розмірі 1000 грн. та 3475,05 грн., а також 500 грн. на обробіток земельної ділянки, що підтверджується видатковими касовими ордерами №34 від 11.07.2014, №35 від 11.07.2014, №61 від 13.10.2014 (а.с. 46, 47, 48). Отже, факт отримання позивачкою [PERSON] протягом двох років орендної плати по договору свідчить про визнання [PERSON] договору оренди землі №42/32 від 06.05.2014 на протязі двох років. (Правова позиція викладена в рішенні апеляційного суду Черкаської області від 15.05.2015, справа №22ц/793/1108/15). Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину. Правочин є правомірною вольовою дією. Правомірність правочину означає, що він є юридичним фактом, який породжує ті правові наслідки, наступу яких бажають сторони і які відповідають вимогам закону. Згідно з нормою закону правочин завжди є правомірним, якщо тільки його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Таким чином, факт отримання позивачкою [PERSON] в 2014 та 2015 роках орендної плати, згідно договору оренди землі №42/32 від 06.05.2014, дає суду підстави вважати, що позивачка [PERSON] визнала свою обізнаність щодо наявності такого договору, своїми діями підтвердила правомірність оспорюваного договору, який відповідає її волі, одночасно свідомо та беззаперечно приймала його виконання. На підтвердження отримання позивачкою виконання ТОВ «Українські Аграрні Традиції» своїх обовязків по оренді земельної ділянки, яка належить [PERSON] на праві власності, свідчать копії накладних за №34 від 11.07.2014, №35 від 11.07.2014, №61 від 13.10.2014, та копії розписок [PERSON] від 21.12.2015, згідно яких вона отримала від ТОВ «Українські Аграрні Традиції» грошові кошти в якості орендної плати за користування земельною ділянкою. Отже, твердження позивачки [PERSON] про відсутність волевиявлення на укладення спірного договору не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду даного спору. Заслухавши пояснення представників сторін та позивачку, дослідивши обставини справи та надані сторонами докази, проаналізувавши та оцінивши їх у єдності і сукупності, виходячи з встановлених судом обставин і визначених відповідно до них правовідносин, враховуючи, що між [PERSON] та ТОВ «Українські Аграрні Традиції» 06.05.2014 було укладено договір оренди землі №42/32, умови якого виконуються відповідачем в повній мірі, позивачкою протягом двох років дії договору отримується орендна плата, відсутність волевиявлення на укладення спірного договору не знайшла свого підтвердження, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними, в звязку з чим в задоволенні позову необхідно відмовити. На підставі викладеного, ст. ст. 203, 204, 215, 626, 638, 792 ЦК України, ст. 93 ЗК України, ст. 13 Закону України «Про оренду землі»,

Outcome: dismissed