Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи позовні вимоги наступним. У них з відповідачем є двоє спільних дітей: повнолітній син та неповнолітня донька Даниїла-Маркіяна, [INFO]. Стверджує, що відповідач ухиляється від обовязку щодо утримання дитини, матеріальної допомоги не дає, хоча його матеріальне становище дозволяє це робити. З урахуванням уточнених позовних вимог просить суд стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] Даниїли-Маркіяни, [INFO] у розмірі 1/4 усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня предявлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття, а також судові витрати. Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 06 березня 2018 року відкрито провадження у справі. У судове засідання сторони не зявилися, від представника позивача надійшло клопотання про проведення розгляду справи без його участі. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, і на підставі частини 3 ст.131 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає, що він не зявився у судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, які вважає достатніми. З урахуванням ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у звязку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 серпня 1996 року між позивачкою та відповідачем було укладено шлюб, який на підставі рішення Галицького районного суду м.Львова від 21 грудня 2017 року розірвано (а.с.4). Сторони є батьками [PERSON] Даниїли-Маркіяни, [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження Міського відділу реєстрації актів громадського стану Львівського обласного управління юстиції, 1-СГ №232033, актовий запис №5568 (а.с.11). Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Встановлено, що дитина перебувають на утриманні матері позивачки [PERSON] При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан сторін та вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу). Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, з урахуванням обставин, що мають істотне значення, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, присудивши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їхньої неповнолітньої доньки, від дня предявлення позову до досягнення нею повноліття, в частці від заробітку (доходу) відповідача, але не менше розміру, визначеного ч.2 ст.183 СК України. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат, серед іншого, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Вирішуючи питання стягнення витрат на правову допомогу, суд враховуючи заяву позивачки про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат від 28.02.2018 року (а.с.18), вважає, що сума 400 грн. є розумною та дійсно свідчить про понесені позивачем витрати, зокрема за підготовку позовної заяви. Відповідно ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп., від сплати якого позивач при поданні позову звільнений законодавством.

Outcome: approved