Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Позивачі у липні 2013 р. звернулись до суду з вищезазначеним позовом, посилається на те, що [INFO] померла їх сестра [PERSON], [INFO], після смерті якої відкрилась спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS], квартири [ADDRESS] та гаражу [ADDRESS]. У зв'язку зі смертю сестри позивачі звернулись до Сімнадцятої київської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, проте, дізнались, що 28.08.2012 р. їх сестра склала заповіт на відповідачку, яка не має жодного відношення до їх сім'ї і є сторонньою особою. Позивачі зазначають, що їх сестра [PERSON] при складанні вищевказаного заповіту не усвідомлювала значення своїх дій та не керувалася ними, оскільки хворіла на тяжке онкологічне захворювання, у зв'язку з чим приймала ліки, які впливали на її нервову систему, її настрій був мінливим, вона стала забудькуватою, а тому, на думку позивачів, не могла в тому стані скласти спірний заповіт. Позивачі просили суд визнати недійсним заповіт, складений 28.08.2012 р. [PERSON] та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу. В судовому засіданні позивач [PERSON], його представник та позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити в повному обсязі. Відповідачка та її представник в судовому засіданні позов не визнали та просили у його задоволенні відмовити з підстав його необґрунтованості, недоведеності та безпідставності, подали письмові заперечення (а.с. 27-28, 84-86). Представник третьої особи - Головного управління юстиції в м. Києві в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду листа, відповідно до якого просив розглянути справу за його відсутності (а.с. 45), у зв'язку з чим суд вважає можливим розглянути справу за відсутності останнього, на підставі наявних даних в матеріалах справи. Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та дослідивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити, виходячи із наступного. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Відповідно до ст. 225 ЦК України, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] народився [INFO] та його батьками були [PERSON] та [PERSON] (а.с. 57). Встановлено, що [PERSON], народилася [INFO] та її батьками були [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] та [PERSON] були рідними братом та сестрою по лінії батька. В судовому засіданні встановлено, що 28.08.2012 р. [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого заповіла все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, відповідачці [PERSON] (а.с. 5). Встановлено, що [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 9). Встановлено, що відповідно до наданої документації з медичних установ, витребуваних за запитами суду, вбачається відсутність будь-яких записів про психічні чи неврологічні патології, особливості поведінки [PERSON], які б потребували консультації її лікарем-психіатром. Відповідно до медичної картки № 21118 за 2011 р. із Київського міського клінічного онкологічного центру стан [PERSON] описаний як: свідомість - ясна, роздратованість - так, плаксивість - є, сон - порушений, будь-яких інших психічних розладів не описано. Також в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] у період 2009, 2010, 2011 та 2012 р.р. укладала правочини про найм (оренди) належної їй квартири [ADDRESS], оформляла замовлення на надання їй медичної документації (а.с. 88, 89, 90, 91). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON][PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] показали, що не дивлячись на тяжку онкологічну хворобу [PERSON], поведінка останньої була адекватною, вона до останнього була жвавою, цікавою в розмові, могла спілкуватись на різні теми, оскільки сама по собі була людиною товариською. Свідки зазначають, що невтішний діагноз [PERSON] не впливав на її свідомість, психічний стан та поведінку вцілому, а враховуючи її стійкий характер та силу волі, вона ніколи не скаржилась на своє здоров'я. При цьому, свідки зазначають, що ще за життя та задовго до своєї смерті [PERSON] турбувались про те хто її буде доглядати, оскільки її онкологічна хвороба прогресувала, що впливало на її ноги та можливість пересуватись, та оскільки відповідачка завжди допомагала їй по господарству, куховарила, прибирала та занеобхідності ночувала в її квартирі, то [PERSON] була до неї дуже прихильна та мала намір скласти заповіт на її користь. Свідки також зазначили, що з близькими родичами, в тому числі, з позивачами, [PERSON] не спілкувалась, оскільки, з її слів, вони не визнавали її як родичку. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що їм нічого не відомо про психічний стан [PERSON] до моменту укладання спірного заповіту, оскільки останній раз бачили її у 2011 р., а по телефону спілкувались останній раз влітку 2012 р. Аналогічні пояснення дала свідок [PERSON] Покази свідка [PERSON] на предмет того, що на період складання спірного заповіту, [PERSON] була неадекватною, суд оцінює кредитно, оскільки вони спростовуються зазначеною вище медичною документацією померлої [PERSON], протирічать більшості допитаних свідків, крім того свідок не пояснила в судовому засідання в чому саме полягає неадекватність поведінки померлої, а тому не бере їх до уваги. Згідно п. 16 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року, Правила статті 225 ЦК поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до статті 145 ЦПК зобов'язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК. Згідно Акту судово-психіатричної експертизи № 72 Київського міського центру судово-психіатричної експертизи від 03.02.2014 року, у період часу, до якого відноситься складання та підписання заповіту - 28.08.2012 р., [PERSON] не виявляла ознак будь-якого психічного розладу. У період часу, до якого відноситься складання та підписання заповіту - 28.08.2012 р., [PERSON] усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати ними (а.с. 136-141). Встановлено, що позивач [PERSON] в судовому засіданні 22.04.2014 р. заявив клопотання про зупинення провадження у справі у зв'язку з порушенням кримінального провадження № 12014100080002357 внесеного Святошинським РУГУ МВС України в м. Києві до ЄРДР 18.03.2014 р. по факту заволодіння [PERSON] шахрайським шляхом майном, яке належало померлій [PERSON] Проте, суд своєю ухвалою від 22.04.2014 р. залишив без задоволення заявлене вище клопотання позивача [PERSON] (а.с. 159). Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку що заповіт, складений на ім'я відповідачки [PERSON] 28.08.2012 року відповідав дійсному вільному волевиявленню спадкодавця [PERSON], оскільки на момент його укладання остання розуміла значення своїх дій і могла керувати ними. Крім того, суд бере до уваги особисті пояснення позивачки [PERSON], яка в судовому засіданні пояснила, що спілкуючись з [PERSON] за два тижня до її смерті не спостерігала у неї будь-яких змін в поведінці, в розмові з якою у позивачки не було сумнівів в її адекватності та розумових здібностях, мова у неї була вільна, зрозуміла, жодних ознак сп'яніння у неї не було. Згідно вимог ст.ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачі та представник позивача [PERSON] всупереч ст. 60 ЦПК України, не довели ті обставини, на які посилались, як на підставу своїх позовних вимог, у зв'язку з чим суд відмовляє у задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed