Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до Відділу культури і туризму Білоцерківської міської ради про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, посилаючись на те, що з 01.04.1985 р. вона працювала в Білоцерківській дитячій музичній школі №3 на посаді директора. Наказом №16-к від 23.04.2020 р. відділу культури і туризму Білоцерківської міської ради звільнена із займаної посади директора Комунального закладу Білоцерківської міської ради Білоцерківська музична школа №3 та викладача-методиста по класу домри за сумісництвом, на підставі п. 3 ст. 41 КЗпП України, а саме вчинення працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи. Позивачка вважає своє звільнення незаконним, оскільки аморального проступку в розумінні не вчиняла, просила суд визнати протиправним та скасувати наказ відділу культури і туризму Білоцерківської міської ради від 23.04.2020 року № 16-к; поновити її на посаді директора та викладача-методиста по класу домри Комунального закладу Білоцерківської міської ради Білоцерківська музична школа № 3 з 23.04.2020 року; стягнути з Відділу культури і туризму Білоцерківської міської ради на користь позивачки середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати звільнення до дня поновлення на роботі, а також моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн., вирішити питання про розподіл судових витрат. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24.11.2020 року в позов було частково задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Відділу культури і туризму Білоцерківської міської ради Київської області від 23 квітня 2020 року № 16-к про звільнення [PERSON] директора Комунального закладу Білоцерківської міської ради Білоцерківська музична школа №3, викладача-методиста. Поновлено [PERSON] , [INFO] на посаді директора та на посаді викладача-методиста по класу домри Комунального закладу Білоцерківської міської ради Білоцерківська музична школа №3 з 23 квітня 2020 року. Стягнуто з Відділу культури і туризму Білоцерківської міської ради Київської області на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 23 квітня 2020 року по 24 листопада 2020 року у розмірі 145 863,55 грн.. Стягнуто з Відділу культури і туризму Білоцерківської міської ради Київської області на користь [PERSON] компенсацію за заподіяну моральну шкоду у розмірі 5 000.00 грн.. Стягнуто з Відділу культури і туризму Білоцерківської міської ради Київської області на користь [PERSON] витрати на сплату судового збору у розмірі 1000,00 грн.. В іншій частині - відмовлено. Не погоджуючись із вказаним рішенням, у листопаді 2020 року відповідач Відділ культури і туризму Білоцерківської міської ради оскаржив його в апеляційному порядку. Постановою Київського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року апеляційну скаргу Відділу культури і туризму Білоцерківської міської ради залишено без задоволення, а рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 листопада 2020 року без змін. 09.12.2020 року до суду надійшла заява [PERSON] в особі представника - адвоката Запаскіна Максима Романовича про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат по справі № 357/4897/20 за позовом [PERSON] до Відділу культури і туризму Білоцерківської міської ради про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. Заява мотивована тим, що в зв`язку з розглядом вказаної справи позивачка [PERSON] понесла витрати на професійну правничу допомогу адвоката Запаскіна М.Р. в розмірі 11 200 грн. А тому, представник позивачки просив ухвалити додаткове рішення яким вирішити питання про судові витрати, стягнувши з відповідачів на користь позивачки понесені нею витрати на правничу допомогу. 08 грудня 2020 року Відділ культури і туризму Білоцерківської міської ради направив заперечення про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на правову допомогу адвоката Запаскіна М.Р., в яких просить відмовити в задоволенні заяви, оскільки на його думку, позивачем не доведено обставин здійснення останнім плати послуг за надання правової допомоги в зазначеному розмірі саме в якості оплати послуг адвоката та безпосередньо адвокату. Крім того, зазначає, що з наданих доказів не вбачається, що представництво Клієнта та оплата таких послуг здійснюється саме в справі №357/4897/20. Згідно з частинами третьою, четвертою статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення, виходячи з наступного. За змістом ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивачка [PERSON] , зазначила про наміри стягнути витрати на професійну правничу допомогу. Також в позовній заяві позивачка вказувала, зокрема, про попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які остання понесе та очікує понести у майбутньому у зв`язку з розглядом даної справи. Відповідно до поштового штемпеля «Укрпошта» заява [PERSON] в особі представника - адвоката Запаскіна Максима Романовича про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат була направлена до суду 30 листопада 2020 року. Відповідно до частини третьої статті 124 ЦПК України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Вказана заява [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Запаскін М.Р., про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу зареєстрована судом 09.12.2020 року. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами першою-четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно з пунктами 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. З матеріалів справи вбачається, що 06 травня 2020 року між [PERSON] та Адвокатським об`єднанням «Арбітріум Ліберіум» в особі керуючого партнера, адвоката Запаскіна М.Р. укладено договір-доручення про надання правничої (правової) допомоги №54, відповідно до пункту 3.2. якого гонорар адвоката складається із суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені «Сторонами» та зазначені в Додатку 1 до цього Договору. Відповідно до п. 1 Додаткової угоди №1 до договору-доручення про надання правничої (правової) допомоги №54, сторони за цією угодою домовились про зобов`язання адвокатського об`єднання надати клієнту послуги, пов`язані з розглядом справи №357/4897/20, визначено об`єм послуг, кількість витраченого часу за надані послуги та вартість витраченого часу. Відповідно до п. 2 Додаткової угоди №1 до договору-доручення про надання правничої (правової) допомоги №54, сторони домовились, що вартість представництва Клієнта на засіданнях Білоцерківського міськрайонного суду Київської області складає 1400,00 грн. за одну годину, але не менше 1400,00 грн. за одне засідання. Звертаючись до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат на професійну правничу допомогу, [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Запаскін М.Р., обґрунтував її доводи тим, що, подаючи позовну заяву, позивач зазначила про необхідність вирішити питання щодо ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, оскільки під час звернення з позовною заявою був заявлений попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 40 200,00 грн. Також до заяви про ухвалення додаткового рішення заявник додав: акт №17/54/01-09 від 26 листопада 2020 року про надання правничої допомоги відповідно до договору про надання правничої допомоги №54 від 06.05.2020 року; табель обліку робочого часу, втраченого Адвокатським об`єднанням «Арбітріум Ліберум» згідно умов договору №54 від 06.05.2020 року у справі №357/4897/20; рахунок РАХ/2020/0016 від 26 листопада 2020 року на суму 10 100,00 грн.; квитанцію №МА0Р-6А2Т-КАМ2-326С від 29 листопада 2020 року на суму 10 100,00 грн.; меморіальний ордер N@2PL949544 від 18 травня 2020 року на суму 1100,00 грн. Таким чином адвокатом надано докази, які підтверджують в повному обсязі понесення витрат на оплату гонорара адвоката за надану професійну правничу допомогу у період з 06 травня 2020 року по 24 листопада 2020 року (включно) у загальному розмірі 11 200,00 грн. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішенні від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Враховуючи наявність у матеріалах справи позовної заяви [PERSON] , про намір подати докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення судового рішення, відповідно до порядку та у строк для подання відповідних доказів, можна стверджувати про наявність підстав для розгляду поданих документів судом, а саме: договір-доручення про надання правничої (правової) допомоги №54, Додаткова угода №1 до договору-доручення про надання правничої (правової) допомоги №54, акт №17/54/01-09 від 26 листопада 2020 року про надання правничої допомоги відповідно до договору про надання правничої допомоги №54 від 06.05.2020 року; табель обліку робочого часу, втраченого Адвокатським об`єднанням «Арбітріум Ліберум» згідно умов договору №54 від 06.05.2020 року у справі №357/4897/20; рахунок РАХ/2020/0016 від 26 листопада 2020 року на суму 10 100,00 грн.; квитанцію №МА0Р-6А2Т-КАМ2-326С від 29 листопада 2020 року на суму 10 100,00 грн.; меморіальний ордер N@2PL949544 від 18 травня 2020 року на суму 1100,00 грн., які підтверджують в повному обсязі понесення витрат на оплату гонорара адвоката за надану професійну правничу допомогу у період з 06 травня 2020 року по 24 листопада 2020 року (включно) у загальному розмірі 11 200,00 грн. Частиною шостою статті 137 ЦПК України передбачено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, всупереч положенням ст. 137 ЦПК України, відповідачем Відділом культури і туризму Білоцерківської міської ради не доведено належними та допустимими доказами неспівмірність витрат позивачки на оплату гонорару за надання правничої допомоги адвокатом Запаскіна М.Р. Виходячи з положень статей 133, 137 ЦПК України, суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката,

Outcome: approved