Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просять визнати відповідача такими, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування вимог позову зазначають, що вони є співвласниками квартири [ADDRESS]. 26 вересня 2009 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], який 2010 року проживав та був зареєстрований в спірній квартирі. Однак [PERSON] вже тривалий час, а саме: більше десяти місяців не проживає в спірній квартирі, жодної домовленості про збереження за ним житлової площі на період його не проживання не встановлено. Позивачі посилаючись на те, що відповідач не бажає в добровільному порядку знятися з реєстрації, на їх неодноразові звернення не реагує, вважаючи себе власником частини спірної квартири, а його реєстрація в ній є перешкодою для майбутньої реалізації квартири, у зв'язку з чим вони змушені звернутись до суду з даним позовом, в якому просять визнати відповідача такими, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Позивачі в судове засідання не з'явились, надіславши заяви про слухання справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Просять позов задовольнити з викладених у ньому підстав. Проти ухвалення заочного рішення не заперечують ( а.с.37-39,41). Відповідач в судове засідання не з'явився, про день час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням ( а.с.40), причини неявки суду не відомі, заяви про розгляд справи без його участі не подав. Оскільки позивачі не заперечують проти ухвалення заочного рішення у справі, судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних в ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом достовірно встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 13.11.2006 року, позивачі є співвласниками трикімнатної квартири [ADDRESS] ( а.с.7). У відповідності до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 26.09.2009 року виконкомом Калинівської селищної ради Васильківського району Київської області , 26.09.2009 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON]. Після реєстрації шлюбу дружина взяла прізвище чоловіка - [PERSON] (а.с.15). Згідно довідки КП «Калинівкаблагоустрій» № 685 від 09.12.2013 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровані з 1997 року [PERSON], з 2009 року [PERSON], з 2010 року [PERSON], з 2012 року [PERSON] (а.с.20). Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 04.12.2013 року, складеного комісією в складі: депутата Калинівської селищної ради - Соломенко В.М. та сусідів - [PERSON] і [PERSON], в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], однак в даній квартирі фактично проживають [PERSON], [PERSON] та [PERSON] [PERSON] не проживає за даною адресою 10 ( десять) місяців ( а.с.19). Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15.01.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 26.09.2009 року у виконкомі Калинівської селищної ради Васильківського району Київської області, актовий запис № 21 - розірвано( а.с.16). На підставі ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно положень ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст. 163 ЖК України встановлено, що у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 71 ЖК України визначено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. За змістом ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Частиною 2 п. 15 Постанови Пленуму Верховного Судку України № 9 від 01.11.1996 року визначено, що при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст.33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Оцінюючи зібрані по справі докази, які узгоджуються між собою та враховуючи, що відповідач не проживає за спірною адресою понад десять місяців, суд приходить до переконання, що відповідача слід визнати таким, що втратив право користування спірним жилим приміщенням. В іншій частині позову відмовити, оскільки процесуальним законом не передбачено можливості заявлення позовних вимог до третіх осіб. На підставі ст. 88 ЦПК України суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачів сплачений ними та документально підтверджений судовий збір у розмірі 229,41 гривень.

Outcome: partial