Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

Позивачка 25.06.2019року звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що з 18.11.2005року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, за час якого у них народилося троє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] . Стверджує, що спільне сімейне життя з відповідачем у них не склалося, фактично у шлюбних відносинах не перебувають вже протягом останнього року. Діти проживають разом із нею та перебувають на її повному матеріальному утриманні. Відповідач ухиляється від утримання дітей, добровільно матеріальної допомоги не надає. Зазначає, що відповідач є працездатний, отримує доходи за кордоном в Республіці Польща, займається роботами на будівництві, а тому має можливість сплачувати аліменти на дітей у розмірі, що перевищує прожитковий мінімум. З огляду на наведене, просить суд стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 2500 гривень на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою судді від 16.08.2019року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У встановлений судом строк відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнав частково, а саме просить стягувати з нього аліменти на утримання дітей у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що станом на 01.07.2019року складає 1059гривень, на кожну дитину щомісяця. В обґрунтування своїх заперечень в частині розміру аліментів покликається, зокрема, на те, що батьківські обов`язки щодо утримання дітей він виконує, проводить з ними вільний від роботи час, бере участь у додаткових витратах на дітей. Зазначає, що з 1999року по 2017рік він проходив строкову військову службу за контрактом та мав постійний заробіток, на даний час він не працює, оскільки звільнився з контрактної служби, підприємницькою діяльністю не займається, має тимчасові доходи за кордоном у Республіці Польща. В свою чергу позивачка не працює, жодних застережень за станом здоров`я для того щоб влаштуватись на роботу не має, жодних доказів щодо можливості сплати ним аліментів на утримання дітей у визначеному нею розмірі не надала. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, проте у відзиві на позовну заяву заявив клопотання про розгляд справи у його відсутності. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, з таких підстав. Судом встановлено, що сторони з 18.11.2005року перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі, за час якого у них народилося троє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні. Відповідач проживає окремо. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про шлюб між сторонами; копією свідоцтва про народження [PERSON] ; копією свідоцтва про народження [PERSON] ; копією свідоцтва про народження [PERSON] ; довідкою, виданою виконавчим комітетом Волицької сільської ради Мостиського району Львівської області №581 від 04.06.2019року про склад сім`ї позивачки [PERSON] . Відповідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до положень ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Враховуючи вищенаведені норми, оскільки обов`язок по утриманню дітей покладається на обох батьків, між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів на дітей, то є всі підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання його дітей до досягнення ними повноліття. Згідно вимог ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» розмір прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць з 1 липня 2019 року для дітей віком від 6 до 18 років становить 2118 гривень. Відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Крім того, відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Так, згідно наданої суду Довідки про доходи №583 від 29.10.2019року, позивачка [PERSON] працює у Виробничому структурному підрозділі «Львівська дирекція залізничних перевезень «Регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця» на посаді чергового стрілочного поста і загальна сума її доходу з серпня 2019року по вересень 2019року становить 11617,74гривень. Також слід зазначити, що позивачка окрім офіційного працевлаштування, ще навчається у Львівському коледжі транспортної інфраструктури ДНУЗТ на платній основі і оплату здійснює самотужки власних заробітків, що спростовує твердження відповідача, про те, що позивачка не працює і бажає заявленими позовними вимогами задовольняти особисті матеріальні потреби. На думку суду, дані обставини характеризують позивачку, як добросовісну особистість, хорошу матір, яка дбає за своє майбутнє і майбутнє дітей. Поряд із цим, в ході розгляду справи із наявних матеріалів справи та наданих позивачкою доказів судом не встановлено достатності заробітку (доходу) відповідача, як платника аліментів, для присудження йому мінімального рекомендованого розміру аліментів, який становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину, чи розміру аліментів, який визначений у позовних вимогах, оскільки покликання відповідача, про те, що не забуває про своїх дітей та виконує батьківські обов`язки, окрім матеріального забезпечення дітей ще проводження вільного від роботи часу з ними, є на думку суду голослівними та не заслуговують на увагу, оскільки такі не підтверджені доказами, а сам відповідач не прибув в судове засідання щоб спростувати сумніви. Таким чином, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище відповідача та дітей, зокрема те, що відповідач є працездатним, тобто такий може бути працевлаштований та отримувати дохід не менше встановленої законом мінімальної заробітної плати, інших осіб, в тому числі неповнолітніх дітей, які б перебували на його утриманні не має, також беручи до уваги розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та виходячи із того, що обов`язок по утриманню дитини покладається на обох батьків, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити частково та визначити відповідачу [PERSON] , аліменти на утримання його дітей в розмірі 6000 гривень (по 2000 гривень на кожну дитину), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Згідно вимог ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Виходячи з вимог ст.430 ЦПК України, суд вважає, що слід допустити до негайного виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір.

Outcome: partial