overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

позивачі в січні 2015 року зверну вся до суду з даним позовом, посилаючись на поважність причини пропущеного строку для прийняття спадщини після смерті [INFO] їх матері - [PERSON], а тому просили визначити для цього додатковий строк. В судовому засіданні позивачі просили позов задовольнити з викладених у ньому підстав. Представник відповідача, будучи повідомленим про розгляд справи, до суду не прибув. Оскільки суд позбавлений можливості відкласти розгляд справи на підставі ст. 169 ЦПК України, в межах строку встановленого ст. 157 ЦПК України, дану справу слід розглянути на підставі наявних доказів у загальному порядку. Заслухавши позивачів, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] померла [PERSON] - мати позивачів, яким вона заповіла усе своє майно, що підтверджується заповітом від 25 січня 2007 року, посвідченим секретарем Лебедівської сільської ради Вишгородського району Київської області. Відповідно до ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно інформаційної довідки із Спадкового реєстру №39659363 від 18 лютого 2015 року та листа Вишгородської районної державної нотаріальної контори Київської області №249/01-16 від 18 лютого 2015 року спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON]. не заводилась. Позивачі відповідно до вимог ст. 1222 ЦК України є спадкоємцями за заповітом. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] по справі не встановлено. Позивачі звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини тільки 05 листопада 2014 року, після збігу шестимісячного строку з часу відкриття спадщини згідно вимог ст. ст. 1268-1270 ЦК України. З пояснень позивачів вбачається, що вони пропустили строк для подачі заяви про прийняття спадщини у зв'язку з тим, що на момент смерті матері постійно проживали разом з нею та добросовісно вважали, що прийняли спадщину. Зазначене також підтверджується довідкою Лебедівської сільської ради Вишгородського району Київської області №497 від 29 серпня 2014 року, з якої вбачається, що позивачі проживали з [PERSON] до дня її смерті, займалися господарством, обробляли земельні ділянки, проводили ремонт будинку та доглядали за матір'ю. Причини пропуску строку звернення до нотаріальної контори суд вважає поважними, що вбачається з досліджених матеріалів справи. Відповідно до ст. 1272 ЦК України в разі пропуску строку для прийняття спадщини з поважної причини, за позовом спадкоємця суд вправі визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини. Суд вважає, що для позивачів достатнім буде додатковий строк у два місяці. Таким чином, заявлене позивачами право підлягає визнанню, а пред'явлений позов - задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-06 00:00:00

Позивачі в судове засідання не з?явились, повідомлені про дату, час і місце судового засідання, надала заяву про розгляд справи за їхньої відсутності. В позовній заяві вказали що свідоцтвом про право приватної власності на житло за № 321 від 17 травня 1996 року підтверджене право спільної власності в рівних частках позивачів на житлове приміщення за адресою квартири [ADDRESS] . Відповідач не є членом родини позивачів та був зареєстрований за вказаною адресою з 23 травня 1996 року. Разом із тим відповідач з часу реєстрації у квартирі не проживає, у зв?язку із чим просять визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою квартири [ADDRESS] . Відповідач в судове засідання не з`явився, оповіщений у встановленому порядку про дату, час і місце судового розгляду, про причини неявки не повідомив, не подав відзив на позовні вимоги. Ухвалою від 08 квітня 2020 року провадження у справі відкрите у порядку спрощеного позовного провадження. Вислухавши пояснення сторін, суд вважає заявлені позовні вимоги обгрунтованими. У відповідності до вимог ст. 13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих у порядку, передбаченому ст. 81-89 ЦПК України. Долученою до матеріалів справи доведено, що свідоцтвом про право приватної власності на житло за № 321 від 17 травня 1996 року підтверджене право спільної власності в рівних частках позивачів на житлове приміщення за адресою квартири [ADDRESS] . Суд також звертає увагу на те, що будь-яке судове рішення повинно бути направлене на настання відповідних юридичних наслідків, а судовий розгляд повинен мати ознаки ефективності. За наявними доказами суд повинен задовольнити вимоги або ж відмовити в їх задоволенні, належним чином вмотивувавши таке рішення. При цьому, суд у процесі розгляду справи повинен керуватися реальними, а не уявними мотивами ухвалюючи відповідне рішення, унеможливлюючи зловживання сторонами своїх прав, спрямоване на затягування процесу. Відповідно до ст.ст. 1-2, 11-13 ЦПК України сторона, звертаючись до суду з відповідними вимогами, повинна чітко дотримуватися основних засад судочинства, враховуючи специфіку відповідного процесу, виконувати свої обов`язки та користуватися наданими їй процесуальними правами, не допускаючи при цьому зловживання ними. Окрім вказаного суд зауважує, що цивільний процес має змагальний характер, а тому на сторону покладається відповідний набір процесуальних обов`язків, в тому числі щодо надання необхідних доказів стосовно спірного питання, включно з власного ініціативою в процесі збирання цих доказів. Відповідач не є членом родини позивачів та був зареєстрований за вказаною адресою з 23 травня 1996 року, що у свою чергу встановлено даними домової книги. Разом із тим відповідач з часу реєстрації у квартирі не проживає, що у свою чергу є підставою для задоволення позовних вимог у порядку, передбаченому ст. 71,72 ЖК України. Відповідно до вимог ст. 141-142 ЦПК України розподіляються судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

Позивачі є власниками квартири № 2 у житловому будинку №4 по вул. Героїв УПА у м. Золочів Львівської області. Дана квартира є у їх спільній частковій власності. Відповідач є братом позивачки [PERSON]. Вони його зареєстрували по його проханні в 2006 році і він періодично проживав до кінця 2008 року. В 2009 році [PERSON] фактично не проживає в їх квартирі, поскільки переїхав проживати до м. Тернополя, де живе з своєю сім'єю. Всі свої речі забрав. Добровільно знятися з реєстрації не хоче, мотивуючи це тим, що у нього не вистачає часу. Оскільки, відповідач не проживає більше 6 років в їх квартирі, тому вони просять визнати його таким , що втратив право на користування житлом. Позивачі подали суду заяву у якій просили розгляд справи проводити без їх участі. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі, та просять позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомивши, що прибути в суд не може, тому просить розгляд справи проводити без нього. Вимоги позову визнає. Оцінивши подані докази в їх сукупності суд доходить висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. З копії свідоцтва про право власності від 18.06.2001 року та технічного паспорта № 244 вбачається, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири № 2 по вул. 8Березня будинок №4, в м. Золочеві. Як видно з копії будинкової книги для прописки громадян, що проживають в квартирі №2 по вул. 8Березня в будинку №4 м.Золочева зазначено проживаючими позивачів [PERSON] та [PERSON], та відповідача [PERSON]. Актом обстеження матеріально-побутових умов від 15.12.2015р. стверджується, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровано позивачі та відповідач. Стверджується, що власники квартири [PERSON] та [PERSON] проживають в цій квартирі, а [PERSON] не проживає більше 6 років. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, в судовому засіданні встановлено, що відповідач зареєстрований в [INFO], проте не проживає там більше 6 років, а тому має бути визнаний таким, що втратив право на користування цим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

Позивачі є спадкоємцями за законом після померлої 29.05.2015 року матері [PERSON], яка постійно проживала у [INFO]. На день смерті спадкодавця позивачі разом з нею не проживали, але у встановлений законом строк подали до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Спадкове майно померлої [PERSON] складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, а також житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованих по вул.Урожайній (колишня Жовтнева), 26 в селі Великий Перевіз Шишацького району Полтавської області, а саме з: житлового будинку (літ.А-1), літньої кухні (літ.Б), сараю (літ.В), погреба вхідного (літ.П), колодязя питного №1. Для одержання свідоцтва про право на спадщину позивачі звернулися до нотаріальної контори, але нотаріус відмовила їм з тих підстав, що домоволодіння не зареєстроване належним чином. Свідоцтво про право власності на житловий будинок за життя спадкодавця не видавалося. В звязку з цим позивачі звернулися до суду за захистом своїх майнових прав. Сторони у судове засідання не зявилися, надали до суду заяви, в яких просили розглянути справу за їх відсутності. Позивачі позов підтримали в частині визнання права власності на домоволодіння, від позовних вимог про визнання права власності на земельні ділянки відмовилися. Представник відповідача про своє відношення до позову не повідомив. Заперечення суду не надав. У порядку, передбаченому ст.ст.169, 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, без фіксування судового процесу і постановити рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно свідоцтва про смерть І-КЕ №291198, виданого виконавчим комітетом Великоперевізької сільської ради Шишацького району 02.06.2015 року, [PERSON] померла 29.05.2015 року. Позивачі є спадкоємцями за законом на спадкове майно померлої 29.05.2015 року матері [PERSON], яка постійно проживала у [INFO]. Інших спадкоємців немає. Оскільки за життя спадкодавця свідоцтво про право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що входять до складу спадкового майна, не видавалося, позивачі позбавлені можливості оформити право на спадкове майно у позасудовому порядку, а тому права позивачів підлягають судовому захисту. Відмова позивачів від позову в частині визнання права власності на земельні ділянки не суперечить закону, не порушує прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб, підстав для неприйняття відмови від позову немає. У відповідності до ст.88 ЦПК України судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на користь позивачів. На підставі ст.ст.1216-1218, 1296 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

Позивачі є спадкоємцями за заповітом, посвідченим секретарем виконкому Сагайдацької сільської ради Шишацького району Карпенко Л.Г. 28.04.2012 року за реєстровим №16, після померлої [INFO] року матері - [PERSON]. Позивачі на день смерті матері проживали разом з нею і фактично прийняли спадщину після її смерті. Спадкове майно померлої [PERSON] складається з: - земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,25 га. вартістю 87309,91 грн., що розташована на території Сагайдацької сільської ради Полтавської області і належала [PERSON] згідно державного акту про право приватної власності на землю Р1 №514010, виданого Сагайдацькою сільською радою 27.08.2001 року за реєстровим №24; - земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,25 га. вартістю 87309,91 грн., що розташована на території Сагайдацької сільської ради Полтавської області і належала [PERSON] згідно державного акту про право приватної власності на землю ІІ-ПЛ №041899, виданого Сагайдацькою сільською радою 06.11.2002 року за реєстровим №25. Для одержання свідоцтва про право на спадщину позивачі звернулися до нотаріальної контори, але нотаріус відмовила їм з тих підстав, що земельні ділянки, які є предметом спадщини, не внесені до Державного земельного кадастру. В зв'язку з цим позивачі звернулися до суду за захистом своїх майнових прав. Сторони у судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви, в яких просили розглянути справу за їх відсутності. Представник позивачів позов підтримав. Представник відповідача позов визнав в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та законних інтересів інших осіб, підстав для неприйняття визнання позову відповідачем не має. На підставі ст.ст.1216-1218, 1220-1222, 1225, 1296 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

Позивачі є спадкоємцями першої черги за законом після померлого 10.03.2010 року батька і чоловіка [PERSON], який до смерті проживав у [INFO]. На момент смерті спадкодавця позивачі проживали разом з ним і фактично прийняли спадщину. Інших спадкоємців першої черги за законом немає. Станом на 01.07.1990 року домоволодіння, розташоване за адресою: вул.Енгельса, буд.№3. село Велика Бузова Шишацького району Полтавської області відносилося до колгоспного двору і в ньому проживали позивачі, [PERSON] мати [PERSON]Г, яка померла 16.05.2009 року, [PERSON], який помер 10.03.2010 року. Таким чином, дане домоволодіння належало всім чотирьом членам колгоспного двору в рівних частках по 1/4 частині кожному. На день смерті [PERSON] позивачка [PERSON] проживала разом з нею і як спадкоємець першої черги за законом фактично успадкувала її 1/4 частину домоволодіння. Спадкове майно померлого [PERSON] складається з 1/4 частини домоволодіння, розташованого по вул.Енгельса, буд.№3 в селі Велика Бузова Шишацького району Полтавської області, що в цілому згідно технічного паспорта від 23.03.2015 року складається з житлового будинку (літ.А-1,а), літньої кухні (літ.Б,б), сараїв (літ.Г, Ж), гаража (літ.В), погреба (літ.Д), вбиральні (літ.Е), колодязя №1. Для одержання свідоцтва про право на спадщину позивачі звернулася до нотаріальної контори, але нотаріус відмовила їм з тих підстав, що спадкове домоволодіння не внесене до реєстру прав власності на нерухоме майно. У звязку з цим позивачі звернулися до суду за захистом своїх майнових прав. Сторони у судове засідання не зявилися, надали до суду заяви, в яких просили розглянути справу за їх відсутності. Представник позивачів позов підтримав. Представник відповідача позов визнав. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та законних інтересів інших осіб, підстав для неприйняття визнання позову відповідачем не має. На підставі ст.ст.1216-1218, 1296 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

Позивачі є спадкоємцями першої черги за законом після померлого 26.04.2009 року чоловіка та батька - [PERSON], який раніше постійно проживав в [INFO]. Згідно рішення Шишацького районного суду від 17.06.2010 року позивачі успадкували та оформили право власності на частину спадкового майна [PERSON] Крім позивачів спадкоємцем першої черги після померлого 26.04.2009 року батька [PERSON] був його син [PERSON], який 02.02.2011 року помер. Не успадкована ніким із спадкоємців залишилася земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,98 га. вартістю 119905,80 грн., що розташована на території Шишацької селищної ради Полтавської області та належала померлому за життя згідно державного акту на право приватної власності на землю Р1 №528179, виданого Шишацькою селищною радою 27.02.2002 року за реєстровим №863. Довідавшись тільки наприкінці 2015 року про наявність даного спадкового майна, позивачі звернулися до нотаріальної контори для одержання свідоцтва про право на спадщину, але нотаріус відмовила їм з тих підстав, що позивачі не надали оригінал державного акту на право приватної власності на землю. У звязку з цим позивачі звернулися до суду за захистом своїх майнових прав і просили визнати за кожним з них ними право власності на 1/3 частину спадкового майна померлого 26.04.2009 року [PERSON], яке складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,98 га. вартістю 119905,80 грн., що розташована на території Шишацької селищної ради Полтавської області та належала померлому за життя згідно державного акту на право приватної власності на землю Р1 №528179, виданого Шишацькою селищною радою 27.02.2002 року за реєстровим №863. У судовому засіданні позивачі та представник позивачів позовні вимоги підтримали. Відповідачі [PERSON], яка одночасно є законним представником неповнолітньої відповідачки [PERSON], та [PERSON] позов визнали в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачами не суперечить закону, не порушує прав та законних інтересів інших осіб, підстав для неприйняття визнання позову відповідачами не має. Проте, позивачі просили визнати право власності на земельну ділянку не лише за ними, а й за відповідачами, що суперечить нормам ЦПК України, оскільки відповідачі самі повинні звернутися до суду із вимогами про визнання права власності на спадкове майно, якщо нотаріус відмовить їм у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно. На підставі ст.ст.1216-1218, 1220-1223, 1225, 1296 ЦК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

Позивачі є спадкоємцями першої черги за законом після померлого [INFO] батька і чоловіка - [PERSON], який до смерті проживав у селі Христівка Шишацького району Полтавської області. На момент смерті [PERSON] позивачі проживали разом з померлим і фактично прийняли спадщину. Інших спадкоємців першої черги за законом, які мали б намір успадкувати майно померлого немає. Станом на 01.07.1990 року домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] відносилося до колгоспного двору і в ньому проживали позивачі та померлий [INFO] - [PERSON] Відповідно до ч.2 ст.123 ЦК УРСР, розмір частки члена колгоспного двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів колгоспного двору. Таким чином, спадкове майно померлого [PERSON] складається з 1/3 частини домоволодіння, розташованого [ADDRESS] та земельної ділянки для обслуговування будинку та ведення підсобного господарства площею 0,85 га. вартістю 16960,00 грн., що розташована на території Жоржівської сільської ради Шишацького району Полтавської області та належала померлому згідно державного акту про право приватної власності на землю ІІ-ПЛ №020245, виданого Жоржівською сільською радою 28.04.1997 року за реєстровим №31. Для одержання свідоцтва про право на спадщину позивачі звернулася до нотаріальної контори, але нотаріус відмовила їм з тих підстав, з тих підстав, що земельна ділянка, яка є предметом спадщини, не внесена до Державного земельного кадастру, а спадкове домоволодіння не внесене до реєстру прав власності на нерухоме майно. У зв'язку з цим позивачі звернулися до суду за захистом своїх майнових прав. Сторони у судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви, в яких просили розглянути справу за їх відсутності. Представник позивачів позов підтримав. Представник відповідача позов визнав. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та законних інтересів інших осіб, підстав для неприйняття визнання позову відповідачем немає. На підставі ст.ст.1216-1218, 1220-1222, 1296 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

Позивачі є спадкоємцями першої черги за законом після померлого [INFO] року [PERSON] і прийняли спадщину, так як на день відкриття спадщини постійно проживали із спадкодавцем. Спадкове майно [PERSON] складається з 1/3 частини земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,98 га. вартістю 119905,80 грн., що розташована на території Шишацької селищної ради Полтавської області. Дану частину земельної ділянки [PERSON] фактично успадкував за життя після померлого [INFO] року батька - [PERSON], якому належала земельна ділянка згідно державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER], виданого Шишацькою селищною радою 27.02.2002 року за реєстровим №863. Для оформлення свідоцтва про право на спадщину позивачі звернулися до Шишацької державної нотаріальної контори, але нотаріус своєю постановою відмовила їм у видачі такого свідоцтва у зв'язку з тим, що позивачі не змогли надати оригінал державного акту про право приватної власності на землю. Оскільки в позасудовому порядку оформити своє право на спадкове майно позивачі не мають можливості через неотримання за життя спадкодавцем державного акту на право приватної власності на землю, позивачі звернулися до суду за захистом своїх майнових прав. Сторони у судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви, в яких просили розглянути справу за їх відсутності. Представник позивачів позов підтримала. Відповідачі позов визнали в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачами не суперечить закону, не порушує прав та законних інтересів інших осіб, підстав для неприйняття визнання позову відповідачами не має. На підставі ст.ст.1216-1218, 1220-1223, 1225, 1296 ЦК України,

Outcome: approved