Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

Позивачі звернулись до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська з позовом, у якому просять стягнути солідарно з відповідачів майнову шкоду, завдану пожежею, у розмірі 22502,04 грн. та моральну шкоду у розмірі 10000 грн. Позов мотивований тим, що позивачам завдана майнова шкода у вигляді пошкоджень належного їм будинку, завданих пожежею, яка виникла у сусідньому домоволодінні. Позивачі у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити позов у повному обсязі. У судовому засіданні [PERSON], а також представник відповідачів проти задоволення позову заперечували, посилаючись на відсутність їхньої вини у пожежі, а також на те, що відповідачі не є власниками сусіднього домоволодіння. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є співвласниками домоволодіння за адресою м.Дніпропетровськ, вул. Писемського, 45, що підтверджується витягами з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 14.07.2008р. (а.с.а.с. 7, 9, 11). 24.02.2015р. орієнтовно о 20:00 год. у літній кухні домоволодіння за адресою м.Дніпропетровськ, вул. Писемського, 47, виникла пожежа, яка перемістилась на належний позивачам будинок, що знаходиться за адресою м.Дніпропетровськ, вул. Писемського, 45. У результаті пожежі було пошкоджено стіну будинку (в т.ч., утеплення), вікна, шиферна покрівля, телевізійна антена. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 4 ст. 2 Закону України «Про пожежну безпеку» забезпечення пожежної безпеки в жилих приміщеннях державного, громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів покладається на квартиронаймачів і власників, а в жилих будинках приватного житлового фонду та інших спорудах, на дачах і садових ділянках - на їх власників або наймачів, якщо це обумовлено договором найму. Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про пожежну безпеку» підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодувати збитки, завдані у зв'язку з порушенням ними протипожежних вимог, відповідно до чинного законодавства. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Водночас, [PERSON] та [PERSON] не є власниками домоволодіння за адресою м.Дніпропетровськ, вул.\~Писемського, 47, оскільки за змістом Договору дарування від 20.04.1989р., посвідченого державним нотаріусом Другої дніпропетровської нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого у реєстрі за №3-1093 (а.с. 75), власником такого домоволодіння є [PERSON], до якої позовні вимоги в межах цієї цивільної справи не предявлялись. Судом на підставі ч. 4 ст. 10 ПК України розяснювалось позивачам право звернутись до суду із клопотанням про заміну неналежного відповідача або про залучення співвідповідача, проте позивачі з таким клопотанням до суду не звертались. Як встановлено судом, [PERSON] у момент виникнення пожежі була відсутня вдома та зявилась уже під час її гасіння, що не заперечувалось сторонами у судовому засіданні. Звертаючись до суду з позовом про відшкодування шкоди до [PERSON], позивачі посилаються на те, що знаходячись у себе вдома [PERSON] чула, як незадовго до пожежі, [PERSON] під час сварки на сусідньому домоволодінні погрожував підпалити будинок. Водночас, у [PERSON] про пожежу від 24.02.2015р., підписаному, в том числі, [PERSON], зазначено, що причина пожежі встановлюється (а.с. 16). У висновку ДІМ Ленінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 25.02.2015р. зазначено, що власник домоволодіння переконаний, що пожежа сталась через необережне поводження з легкозаймистими речовинами та електричними приладами; факт підпалу виключає; на момент приїзду працівників міліції порушень громадського порядку та спокою громадян виявлено не було; з заявами та повідомленнями ніхто не звертався (а.с. 17). Разом з тим, із вказаного висновку від 25.02.2015р. неможливо встановити, хто саме давав пояснення працівнику міліції. Судом на підставі ч. 4 ст. 10 ПК України розяснювалось позивачам право звернутись до суду із клопотанням про витребування доказів по справі або про допит свідків, проте позивачі з таким клопотанням в частині уточнення змісту висновку ДІМ Ленінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 25.02.2015р. до суду не звертались. З пояснень дружини відповідача [PERSON], допитаної судом в якості свідка, вбачається, що у літній кухні домоволодіння за адресою м.Дніпропетровськ, вул.\~Писемського, 47, відсутня електрична мережа або газопровід, для приготування їжі дане приміщення не використовується, що не заперечувалось сторонами у судовому засіданні. Зі змісту ст. 1166 ЦК України вбачається, що у ній міститься законодавче визначення деліктної відповідальності за шкоду, завдану майну та підстави її виникнення. Так, для настання деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; г) вина. Перераховані підстави визнаються загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом. Якщо закон змінює, обмежує або розширює коло підстав, необхідних для покладення відповідальності за завдану шкоду, то мова йде про спеціальні підстави відповідальності, що характеризують особливості тих чи інших правопорушень. У ч. 1 ст. 1166 ЦК України міститься пряма вказівка на протиправність поведінки заподіювача шкоди як обов'язкову підставу деліктної відповідальності. Протиправна поведінка в цивільних правовідносинах означає порушення особою вимог правової норми, що полягає в здійсненні заборонених дій, або в утриманні від здійснення наказів правової норми діяти певним чином (бездіяльність). Як вбачається з матеріалів справи, позивачами всупереч ст. 61 ЦПК України не надано достатніх доказів щодо того, що пожежа, внаслідок якої їм спричинено майнову шкоду, виникла саме в результаті протиправних дій [PERSON] та (або) [PERSON], тобто відсутній причинно-наслідковий зв'язок між діями відповідачів та негативними наслідками, якими є шкода, спричинена пожежею. При цьому, за змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, оскільки судом не встановлено, що пожежа виникла в результаті дій [PERSON] та (або) [PERSON], суд доходить висновку про відсутність складу делікту, що є підставою для виникнення зобов'язання про відшкодування шкоди, а відтак і про відсутність підстав для задоволення позову про відшкодування майнової та моральної шкоди. Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.11.2012р. у справі №\~6-32592св12.

Outcome: dismissed