Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом про визнання за нею права власності, як за спадкоємцем за законом, на домоволодіння, розташоване в [ADDRESS] , що належало її бабусі з боку матері [PERSON] , яка померла [INFO] , посилаючись на те, що при зверненні в нотаріальну контору з метою оформлення спадщини на вказане майно їй було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на домоволодіння, виданих на ім`я спадкодавця. Вказала, що спірне домоволодіння станом на 15 квітня 1991 року відносилося до суспільної групи двір колгоспника, в ньому проживала спадкодавець [PERSON] і являлася власником цього домоволодіння, однак не оформила правовстановлюючих документів. Позивачка [PERSON] в підготовче засідання не прибула, у позовній заяві просить розглянути справу у її відсутності. Представник позивачки - адвокат Чир Н.І. в підготовче засідання не прибула. В поданій суду письмовій заяві просить розглянути справу за її відсутності. Представник відповідача Ланівецької сільської ради в підготовче засідання не прибув, від нього поступила письмова заява про визнання позову, в якій просить справу слухати за його відсутності. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив такі факти. 29 січня 2018 року приватний нотаріус Борщівського районного нотаріального округу Прокопович Л.П. листом №40/02-14 відмовила у видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно померлої [INFO] бабусі [PERSON] , яке складається з домоволодіння, розташованого в [ADDRESS] з підстав відсутності на день смерті спадкодавця правовстановлюючих документів на домоволодіння. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Рішенням третьої сесії двадцять другого скликання Ланівецької сільської ради від 23 березня 1995 року №13 [PERSON] передано безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,52 га, в тому числі 0,08 га - для обслуговування жилого будинку. Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд, виготовленої СПД ФОП [PERSON] 05 лютого 2018 року, інвентаризаційна вартість домоволодіння, розташованого в [ADDRESS] становить 22675,00 грн. Житловий будинок побудовано у 1910 році, веранда - у 1970 році. За даними погосподарських книг с.Тулин Борщівського району за 1950-1952 р.р., 1953-19555 р.р., 1991-1995 роки та довідки Ланівецької сільської ради від 06 лютого 2018 року №98, встановлено, що господарство по [ADDRESS] станом на 15 квітня 1991 року відносилось до суспільної групи двір робітника, в якому проживала та була зареєстрована [PERSON] . Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.6 постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.95 № 20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, [PERSON] , як єдиному члену бувшого колгоспного двору, належало право власності на спірне домоволодіння. Як встановлено з свідоцтва про народження позивачки серії [NUMBER] та свідоцтва про її одруження серії [NUMBER] батьками позивачки є [PERSON] та [PERSON] . [INFO] в с.Тулин Борщівського району Тернопільської області померла мати позивачки [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 12 грудня 2017 року). [INFO] в с.Тулин Борщівського району Тернопільської області померла [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 17 листопада 2000 року Ланівецькою сількою радою). Відповідно до ч.2 ст.529 ЦК України 1963р., який був чинний на час відкриття спадщини, онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем, вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Отже, як вбачається з вищенаведених документів, спадкодавець [PERSON] являлася матір`ю померлої [PERSON] , яка, у свою чергу, є матір`ю позивачки [PERSON] , тому позивачка являється спадкоємцем бабусі [PERSON] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Борщівського районного нотаріального округу 29 січня 2018 року, зареєстрованого в реєстрі за №150, позивачка [PERSON] прийняла у спадщину після смерті бабусі [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 1,63 в умовних кадастрових гектарах, що перебуває у власності КСП «Дружба». За даними довідки Ланівецької сільської ради від 05 лютого 2020 року №94 після смерті [PERSON] прийняла спадщину та вступила в управління спадковим майном [PERSON] . Отже, судом встановлено, що після смерті [PERSON] такою, що прийняла спадщину, є внучка покійної, позивачка [PERSON] . Згідно ст. 548 ЦК 1963 р. для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст.549 ЦК 1963 р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Інших спадкоємців, які б заявили свої права на спадкове майно, немає. З огляду на наведене, суд вважає, що позов слід задовольнити і визнати за позивачкою, як за спадкоємцем за законом, право власності на домоволодіння, розташоване в [ADDRESS] , що належало померлій [INFO] [PERSON] . На підставі ст.ст.524-527, 529 ЦК України (1963 року), п.п.4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2004 року),

Outcome: approved