Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] , звернувшись до суду у лютому 2019 р. з позовом до відповідача [PERSON] , просить розірвати шлюб, зареєстрований 30.05.2008 р. у Жобринській сільській раді Рівненського району Рівненської області, актовий запис № 4. Стягнути з відповідача [PERSON] її на користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття; на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 2500 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду до досягнення дитиною повноліття; на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що перебувають з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають трьох неповнолітніх дітей. Сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними та відмінність поглядів на сімейне життя. Вже більше двох років вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини не підтримують. У зв`язку з цим спільне проживання як одна сім`я та збереження шлюбу вважає неможливим. Діти проживають з нею та повністю перебувають на її утриманні. З 2017 року відповідач повністю припинив надавати матеріальну допомогу на утримання спільних дітей, які потребують харчування, придбання одягу, лікування та витрат на навчання. Стягнень за виконавчими документами з відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, повнолітніх дітей, відповідач немає, є працездатним. Заробітна плата позивачки складає 5017,35 грн. Син [PERSON] має вроджену ваду розвитку зору, потребує постійного лікування та профілактику зору, перебуває на обліку в КЗ «Рівненська обласна дитяча лікарня». Вона отримує державну соціальну допомогу на дитину інваліда, про те цього недостатньо для надання дітям повноцінного необхідного матеріального забезпечення, створення умов для належного розвитку дітей. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просить суд їх задоволити. Вказала, що з 2017 року вони не проживають з відповідачем, через усунення та ухилення ним від надання матеріальної допомоги дітям, згоди щодо утримання дітей не досягнуто. Заперечує проти надання судом строку для примирення. Пояснює, що відповідач працездатний, у нього відсутні інші утриманці. Крім того, відповідач на даний час проживає з іншою жінкою. Позивачка має у власності будинок, після смерті своєї бабусі, але в ньому не проживає, оскільки він потребує ремонту. Вона працездатна, на її утриманні осіб, крім своїх неповнолітніх дітей не перебуває. Не заперечує проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідач не з`явився жодного разу. Заперечень проти позову (відзиву) від відповідача не надійшло. Був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи. За таких обставин суд, враховуючи згоду позивачки, прийшов до висновку, що справа може бути розглянута без участі відповідача, на підставі наявних у справі доказів, з постановленням заочного рішення. Вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Як вбачається з матеріалів справи, шлюб між сторонами був зареєстрований 30.05.2008 року у Жобринській сільській раді Рівненського району Рівненської області, актовий запис № 4 (свідоцтво серія [NUMBER] ). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне. Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружні стосунки, спільне господарство не ведуть, проживають окремо протягом тривалого періоду часу, не бажають надалі підтримувати шлюбні відносини і зберегти шлюб, доказів іншого суду не надано. Таким чином, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що у відповідності до положень ст.112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що неповнолітні діти сторін проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні. Таким чином, аліменти з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки за її вибором на утримання дітей у твердій грошовій сумі. За положеннями ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно Сімейного законодавства України, обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним. Закон не передбачає яких-небудь спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей. Враховуючи обставини, передбачені ч. 1 ст. 182 СК України, те, що батьки повинні утримувати неповнолітніх дітей, те що відповідач є працездатним, фізично здоровим, може працювати та виконувати обов`язок по утриманню дітей, суд, виходячи із ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2019 рік», яким установлений прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень, приходить до висновку, що до стягнення підлягають аліменти за рішенням суду у зв`язку з ухиленням відповідача від утримання дітей в добровільному порядку, в розмірі на утримання їх неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] та сина [PERSON] по 1500 грн. на кожного, а на сина [PERSON] - по 2118 грн., щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 18.02.2019 р. і до досягнення дітьми повноліття. Позивачкою надано суду докази щодо сплачених нею коштів на потреби дітей, зокрема, на шкільні потреби, побутову техніку, лікування дітей, з яких можливо встановити матеріальне становище дітей з урахуванням розміру доходів їх матері та щомісячні грошові потреби дітей, які б забезпечували їх гармонійний розвиток, а відтак і потребу в стягненні заявленого розміру аліментів. Однак, обґрунтування заявленого нею розміру аліментів у зв`язку лікуванням неповнолітнього сина [PERSON] , який має вади зору, є підставою для стягнення коштів, пов`язаних із додатковими витратами на дитину, в порядку ст.185 СК України, якою передбачено той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. На думку суду, визначений розмір аліментів на дітей за вказаних умов враховуватиме баланс інтересів сторін та дітей. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, в силу ст.430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов задоволено, тому з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути понесені нею документально підтверджені судові витрати на сплату судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу. У свою чергу з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за позовні вимоги про стягнення аліментів.

Outcome: approved