Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві про зняття арешту. Свої вимоги обґрунтовує наступним, а саме вони є спадкоємцями кв. [ADDRESS], спадкодавцем якої являється [PERSON], який помер [INFO] 04 вересня 2014р. вонии звернулися до Одинадцятої київської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину. Однак, вони зіткнулися з неможливістю відчужувати належне їм нерухоме майно, у зв'язку з накладенням арешту та заборони відчуження на вказану нерухомість та на все майно померлого. Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна арешт був зареєстрований Державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України за №8030228 від 06.10.2008 року. Заявником арешту є Відділ державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у місті Києві. Підставою арешту є постанова №419/8 від 06 жовтня 2008 р. Вони звернулися з запитом до відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у місті Києві , на який отримали відповідь за номером 666/8 від 10 вересня 2014 року, в якій зазначалося, що 14.06.07 державним виконавцем Кравець В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№ 10476918 щодо виконання виконавчого листа Оболонського районного суду м. Києва №1-230/07 від 13.04.07 про стягнення штрафу з [PERSON] у розмірі 188,31 грн., 10.12.08 винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачу. 10.12.08 виконавче провадження ВП№10476918 було завершено. На даний час на виконанні в ВДВС Оболонського РУЮ у м.Києві виконавче провадження ВП №10476918 на виконанні не перебуває та у зв'язку зі знищенням архівних виконавчих проваджень за 2008 рік не можливо з'ясувати стан виконавчого провадження та надати інформацію щодо накладення арешту на майно боржника. Просить суд відповідно до ст. 39, 50 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 16, 386 К України зняти арешт з невизначеного майна та всього майна, яке належало померлому [PERSON], що проживав за адресою: [ADDRESS]. У судове засідання позивачі не з'явилися, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримують у повному обсязі та просять його задовольнити. Відповідач про місце та час судового розгляду повідомлявся належним чином. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З листа відповідача від 10.09.14 вбачається, що на виконанні у Відділ перебував виконавчий лист Оболонського районного суду м. Києва №1-230/07 від 13.04.07 про стягнення штрафу з [PERSON] у розмірі 188,31 грн., 14.06.07 державний виконавцем Кравцем В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження 10.12.08 винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувану. На даний час на виконанні у Відділі зазначене виконавче провадження не перебуває, воно завершено 10.12.08. За листом ДП «Інформаційний центр» від 20.03.15 інформацією щодо арешту нерухомого майна було внесено до реєстру заборон 06.10.08 на підставі електронної заяви про реєстрацію обтяження нерухомого майна від 06.10.08 №58 поданої Відділом державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 55 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час виникнення правовідносин) арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження; винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Державним виконавцем за постановою про відкриття виконавчого провадження або за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження може бути накладений арешт у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, пов'язаних з проведенням виконавчих дій на виконання на все майно боржника або на окремо визначене майно боржника. У разі потреби постанова, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, надсилається державним виконавцем до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. Згідно ст. 37 Закону виконавче провадження підлягає закінченню у випадках: 1) визнання відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; 2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником про закінчення виконавчого провадження; 3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; 4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 5) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника при виконанні рішення про передачу їх стягувачеві, або знищення речі, яка мала бути передана стягувачеві в натурі; 6) закінчення передбаченого законом строку для даного виду стягнення; 7) передачі виконавчого документа ліквідаційній комісії у разі ліквідації боржника - юридичної особи або арбітражному керуючому у разі визнання боржника банкрутом; 8) фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом; 9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), які видали виконавчий документ, або на письмову вимогу стягувача; 10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; 11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), які видали виконавчий документ, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 76 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконане, відповідно до пункту 8 частини першої цієї статті, під час виконання рішення Європейського суду з прав людини. Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у 3-денний строк надсилається сторонам та суду або іншому органу (посадовій особі), які видали виконавчий документ. Відповідно до ст. 38 Закону у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника. За положеннями п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2274/5 від 25.12.08 строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Таким чином, враховуючи, що знищено може бути лише закінчене виконавче провадження, за яким припиняється чинність арешту, то постанова про накладення арешту та заборони на відчуження майна повинна були бути скасована державним виконавцем. З викладеного,

Outcome: approved