Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

Позивачі звернулися у листопаді 2016 року до суду з позовом до відповідачів. Просили визнати за кожним з них право на 1/2 частину земельної частки та житлового будинку з господарськими будівлями, які залишилися після смерті їх матері - [PERSON]. Після уточнення позовних вимог просилив визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане на ім'я [PERSON] та [PERSON], в якому зазначено про спадкування ними в рівних частках спадкового майна після померлої [PERSON]; визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданий 24.04.2003 року на ім'я [PERSON] та [PERSON] на підставі вищезазначеного свідоцтва про право на спадщину; виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень дані про реєстрацію зазначеного державного акту; визнати за кожним з позивачів право на 1/3 частину земельної частки та право власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями. В обгрунтування позову зазначили, що позивачка [PERSON] після смерті матері у встановлений законом шестимісячний строк звернулася з заявою про прийняття спадщини. У зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, нотаріусом роз'яснено про можливість звернення до суду про визнання прав власності на спадкове майно. Однак, під час розгляду справи в суді з'ясувалося, що нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщинуна ім'я [PERSON] та [PERSON]без врахування її частки в спадковому майні. У судовому засіданні позивачка [PERSON], представники позивачів [PERSON] та [PERSON] підтримали уточнені позовні вимоги та просили їх задовольнити. Представник відповідачки [PERSON] у судовому засіданні у вирішенні спору поклався на розсуд суду, так як вважає, що спадкові документи були оформлені відповідно до досягнутих на той час між спадкоємцями домовленостей, чому не було враховано інтереси [PERSON] йому не відомо, так як будь-яких претензій щодо спадкового майна вона ніколи не пред'являла. Представники територіальної громади Біленченківської сільської ради Гадяцького району, та третіх осіб - Гадяцької районної державної нотаріальної контори, відділу Держгеокадастру у Гадяцькому районі Полтавської області у судове засідання не з'явилися, надавши заяви про розгляд справи без їх участі. Заслухавши сторони та їх представників, свідка, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Позивачі [PERSON] та [PERSON] є рідними сином та донькою [PERSON]. Як вбачається з наданих суду документів за життя [PERSON] набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] та право на земельну частку (пай) згідно сертифікату серії [NUMBER], зереєстрованого 09.01.1997 року. Відповідно до наданої копії спадкової справи №314 [PERSON] звернулася 28 жовтня 1997 року до Гадяцької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак, як вбачається з відповіді Гадяцької державної нотаріальної контори, 09 жовтня 2002 року свідоцтва про право на спадщину були видані на ім'я [PERSON] та [PERSON] Згідно свідоцтва про право на спадщину від 09 жовтня 2002 року, виданого державним нотаріусом спадкоємцями майна померлої [INFO] [PERSON] в рівних долях є донька [PERSON] та син [PERSON]. Спадкове майно складається з права на земельну частку (пай) розміром 2,52 умовних кадастрових га згідно сертифікату серії [NUMBER]. На підставі зазначеного свідоцтва про право на спадщину в подальшому оформлено та видано державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] на ім'я [PERSON] та [PERSON] Відповідно до чинного на момент відкриття спадщини Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно ст. 548 цього Кодексу для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, факт прийняття спадщини позивачкою [PERSON] доведений матеріалами спадкової справи, а тому видача в подальшому свідоцтва про право на спадщину та державного акту на право приватної власності на землю на ім'я [PERSON] та [PERSON] не відповідає вимогам законодавства та порушує її права. Враховуючи вищенаведене, вказані свідоцтво про право на спадщину та державний акт слід визнати недійсними. У частині виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень даних про реєстрацію зазначеного державного акту суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні даної позовної вимоги, так як позивачами не надано доказів внесення до Державного реєстру таких даних. Окрім того, з врахуванням визнання недійсними документів, які є підставою для внесення даних до Державного реєстру, суд вважає, що виключення даних про власників нерухомого майна - земельної частки (паю) повинно бути здійснено на підставі цього рішення та не потребує додаткового вирішення у судовому порядку. Позивачами надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з відсутністю у спадкоємців документів, які підтверджують право власності на нерухоме майно, тому позовні вимоги в частині визнання права власності за позивачами на спадкове майно підлягають задоволенню, оскільки вони позбавлені можливості оформити спадкове майно в нотаріальному порядку.

Outcome: partial