Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до виконавчого комітету Житомирської міської ради та просять встановити факт постійного користування ними житловою кімнатою, площею 10,6 кв. м. у трикімнатній квартирі № 21 п вул [PERSON], 13 у м. Житомирі, у якій вони постійно проживають. В обґрунтування позовних вимог зазначають, що, їх батьку, [PERSON], згідно ордеру №222 від 17.07.1973 року на сімю була надана квартира [ADDRESS] (колишня вул.Гречка, а ще раніше пров. Корабельний) та з того часу їх сімя постійно проживала та була зареєстрована у даній квартирі,що підтверджується копіями поквартирних карток. 29.03.2000 року [PERSON] помер і після його смерті, наймачем квартири було визначено, [PERSON]. Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради № 556 від 15.09.2011 року договір найму квартири [ADDRESS] на три житлові кімнати, був укладений із [PERSON] На даний час, маючи намір приватизувати квартиру, позивачі звернулися до органу приватизації і для цього їм необхідно було надати ордер про надання житлової площі на усі три кімнати, однак виявилося, що у ордері № 222 від 17.07.1973 року на підставі якого їх сімя вселилася у вказану квартиру, зазначені тільки дві житлові кімнати, хоча вони займають три житлові кімнати у квартирі та сплачують за них комунальні послуги, і тому вони змушені були звернутися до суду з даним позовом. Позивачі та їх представник у судове засідання не зявилися. Від представника позивачів до суду надійшла заява, про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує з викладених йу ньому підстав та просить його задовольнити (а.с.32). Представник відповідача у судове засідання також не зявився. Від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без її участі.(а.с.27). Дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ч.2 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України). У ст. 47 Конституції передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч. 4 ст.5 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Згідно п. 17, 18, 20 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 16.12.2009 №396 громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім'ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. У відповідності до ст..256 ЦПК України, в порядку окремого провадження можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи розяснення, які містяться у п. З Постанови «Пленуму ВСУ» №: від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» та що у даному випадку може мати місце спір про право, вимоги про встановлення відповідного факту розглядаються у позовному провадженні. Судом встановлено, що згідно ордеру №222 від 17.07.1973 року, [PERSON], на склад сімї з 5 чоловік було надано квартиру №21 по пров. Корабельному (пізніше вул. Гречка, а на даний час вул. Г.Всеволода Петріва), 13 у м. Житомирі, у якому вказані дві кімнати. 29.03.2000 року [PERSON] помер, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ТП №133610 від 29.03.2000року. Після смерті [PERSON], наймачем квартири [ADDRESS] було визначено позивача - [PERSON], що підтверджується рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради № 556 від 15.09.2011 року, відповідно до якого з [PERSON] був укладений договір найму квартири [ADDRESS], що складається з трьох кімнат жилою площею 42,0 кв.м. Як вбачається з довідки КП «ВЖРЕП №14» від 08.04.2017 року №1072 в квартирі [ADDRESS], яка складається з трьох кімнат, проживають і постійно прописані [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до технічного паспорту (а.с.6) квартира [ADDRESS] складається з трьох кімнат жилою площею 41,7 кв.м.. Отже, враховуючи вищезазначене, судом встановлено, що позивачі користуються квартирою, яка складається саме з трьох кімнат, а тому є підстави для задоволення позову.

Outcome: approved