Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права власності, користування і розпорядження майном. В обґрунтування позовних вимог позивачі вказали наступне. На підставі договору купівлі-продажу приміщення від 02.02.2006 року позивачі купили у [PERSON] частину нежилого приміщення - корівника, що знаходиться в [ADDRESS] . На підставі вказаного договору [PERSON] став власником 43/100 частин приміщення, що складається з Ѕ частини приміщення 1-5, 1-6, 1-7, 1-8, 1-9, 1-10, 1-11 площею 767,0 кв.м., а [PERSON] став власником 47/100 частин приміщення, що складається з Ѕ частини приміщення 1-5, приміщення 1-1, 1-2, 1-3, 1-4 площею 825,0 кв.м. В той же день між [PERSON] та позивачами було укладено нотаріально посвідчений договір про виділення часток приміщення в натурі. Згідно даного договору співвласники домовились про те, які приміщення в натурі виділяються і будуть належати кожному. Однак, у 2007 року ці ж самі приміщення були продані з аукціону відповідачу [PERSON] за 31300 грн. Відповідач зареєстрував право власності на корівник в КП «Житомирському обласному міжміському бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради. У зв`язку з цим, позивачі звернулись до Коростишівського районного суду з позовом до відповідача [PERSON] та інших відповідачів про визнання недійсними результатів аукціону. Рішенням Коростишівського районного суду від 12.01.2011 року позов задоволено, ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 01.09.2011 року рішення суду першої інстанції залишено без змін. Вказані судові рішення буди також предметом розгляду Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ, рішення судових інстанцій залишено без змін. Після набрання судовим рішенням законної сили, позивачі, як законні власники приміщень вирішили використати це приміщення у своїх потребах. Однак відповідач [PERSON] їх до приміщення не допускає, приміщення не звільнив, чинить перешкоди в користуванні власністю позивачів. У 2013р. позивачами був поданий позов до суду про усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження майном. Рішенням Коростишівського районного суду від 28.03.2013р. позов задоволено, зобов`язано [PERSON] не чинити перешкоди у користуванні і розпорядженні майном. Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 01.07.2013р. вказане рішення скасовано, оскільки судом взято до уваги доказ, який не є належним. [PERSON] увесь час протиправно і умисно чинить перешкоди у користуванні та розпорядженні майном, використовує його не за призначенням. Це змусило [PERSON] звернутися з заявою про кримінальне правопорушення - самоправство, яке протягом тривалого часу чинить [PERSON] . На даний час проводиться досудове розслідування. Позивачі просять винести рішення, яким усунути перешкоди у здійсненні права власності, користування та розпорядження належним їм об`єктом права приватної власності, яким упродовж 11 років без законних на те підстав користується [PERSON] та стягнути судові витрати. У судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав викладених у позові, просили позовні вимоги задовольнити. У підготовчому засіданні відповідач та його представник позов не визнали. В подальшому на підготовче та судові засідання відповідач не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Про розгляд справи був повідомлений належним чинном. Суд, заслухавши позивачів, вивчивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданих Житомирським обласним державним комунальним підприємством по технічній інвентаризації від 21.02.2006 року, за позивачами зареєстровано право власності на нежиле приміщення, корівник, що знаходиться по [ADDRESS] , за [PERSON] 43/100, а за [PERSON] - 47/100. Рішенням Коростишівського районного суду від 12.01.2011 року, ухваленим у цивільній справі № 2-648/10 за позовом [PERSON] , [PERSON] до Городської сільської ради, [PERSON] , КП «Житомирського обласного міжміського бюро технічної інвентаризації», Брокерської контори «Добробут», Коростишівської МДПІ, відділу ДВС Коростишівського РУЮ про визнання недійсними біржової угоди № 11 від 22.03.2007 року і протоколу аукціону № 16 від 15.03.2007 року, реєстраційного запису від 14.04.2007 р., свідоцтва про право власності на нежиле приміщення, про визнання незаконним і скасування рішень виконавчого комітету Городської сільської ради від 22.12.2006 р. №118, №123, визнання права власності, визнання добросовісними набувачами та за зустрічним позовом Коростишівської МДПІ до ВДВС Коростишівського РУЮ, приватного нотаріуса Коростишівського районного нотаріального округу Самойленка А.Г., [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсними прилюдних торгів, свідоцтва про придбання з прилюдних торгів 22.10.2005 р,. договору купівлі-продажу частини приміщення від 02.02.2006р., свідоцтва про право власності від 21.02.2006 р., реєстраційного запису від 14.11.2005р, позов [PERSON] , [PERSON] задоволено та визнано недійсним біржову угоду № 11 від 22.03.2007р. і протокол аукціону № 16 від 15.03.2007 року, реєстраційний запис 18132343 від 14.04.2007 р,. свідоцтво про право власності СВК «Городське» на нежиле приміщення, визнано незаконним і скасовано рішення виконавчого комітету Городської сільської ради від 22.12.206 р. №118, та від 22.12.206р. № 123, визнано право власності за [PERSON] на 43/100 частин приміщення, що складається з Ѕ частини приміщення 1-5, 1-6,1-7,1-8,1-9,1-10, 1-11, визнано право власності за [PERSON] на 47/100 частин приміщення, що складається з Ѕ частини приміщення 1-5, приміщення 1-1,1-2,1-3,1-4, в [ADDRESS] , та визнано [PERSON] , [PERSON] добросовісними набувачами частини нежитлового приміщення в [ADDRESS] , придбаного за відплатним договором від 02.02.2006 року. В зустрічному позові Коростишівської МДПІ до ВДВС Коростишівського РУЮ, приватного нотаріуса Коростишівського районного нотаріального округу Самойленка А.Г., [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсними прилюдних торгів, свідоцтва про придбання з прилюдних торгів 22.10.2005 р., договору купівлі-продажу частини приміщення від 02.02.2006р., свідоцтва про право власності від 21.02.2006 р., реєстраційного запису від 14.11.2005р. відмовлено за безпідставністю (а.с.14-19). Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області від 01.09.2011р., апеляційні скарги Коростишівської МДПІ та [PERSON] відхилено, а рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 12.01.2011 року залишено без змін. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 року вказані судові рішення залишені без змін. Також на розгляді Коростишівського районного суду Житомирської області перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Старосілецької сільської ради Коростишівського району про скасування державної реєстрації права власності, визнання дійсною біржової угоди №11 від 22.03.2007, протоколу аукціону №16 від 15.03.2007, свідоцтва про право власності СВК «Городське» на нежиле приміщення, рішення виконавчого комітету Городської сільради від 22.12.2006 №118 та № 123, визнання права власності на приміщення корівника. Рішенням суду від 24.09.2020р. у задоволенні вказаного позову відмовлено повністю. Вказане рішення набрало законної сили. Як вбачається з матеріалів справи, слідчим відділом Коростишівського ВП ГУ НП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваженні № 12015060190000673 від 23.11.2015р. щодо незаконного користування ФОП [PERSON] приміщенням, що знаходиться в [ADDRESS] . За приписами ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Таким чином, позивачі [PERSON] та [PERSON] є належними власниками нежилого приміщення (в частках 47/100 та відповідно 43/100), який знаходиться по [ADDRESS] . Відповідно до ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За умовами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до вимог Закону «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року, вимог ст.ст. 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 Цивільного кодексу України. Зокрема, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] як власники приміщення, згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України мають право володіти, користуватися та розпоряджатися приміщенням на власний розсуд. Таке право позивачів є непорушним і вони не можуть бути протиправно його позбавлені. Відповідач, як встановлено судом, не є власником спірного майна, договір найму між сторонами не укладався, проте останній використовує приміщення, чим порушує права власників. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом звільнення приміщення. При цьому, відповідачем не було підтверджено жодним доказом про наявність у нього на час подання позову права користування чи володіння вказаним приміщенням, зокрема, позивачі та відповідач не укладали будь-якого договору щодо відчуження або найму на вказане нежитлове приміщення, тому оскільки [PERSON] незаконно користується корівником, то це свідчить про наявність з боку відповідача перешкод у доступі, користуванні та розпорядженні вказаним нежитловим приміщенням його власникам. За вказаних обставин, оскільки відповідач використовує спірне нежитлове приміщення без законних підстав, а позивачі позбавлений можливості реалізувати своє право користування і розпорядження майном, суд приходить до висновку, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом звільнення усунення перешкод у здійсненні права власності користування та розпорядження майном - будівлею корівника, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Також при зверненні до суду позивач [PERSON] поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп., а тому суд стягує з відповідача на користь позивача вказану суму. Оскільки [PERSON] звільнений від сплати судового збору, тому суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved