Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] 1 лютого 2016 року звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, мотивуючи позов тим, що 6 жовтня 2015 року між продавцем [PERSON], від імені якої за довіреністю діяв [PERSON] та нею, як покупцем, було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого по вул. Дружби, 19 в смт. Білозерка Херсонської області. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов заявниці [PERSON] від 26 січня 2016 року, складеного компетентною комісією та затвердженого селищним головою Білозерської селищної ради Білозерського району Херсонської області та записів в домовій книзі в зазначеному будинку зареєстровані: колишній власник будинку - [PERSON], її син [PERSON] та її чоловік [PERSON]. Посилаючись на те, що відповідачі не є членами її сім'ї, з моменту продажу будинку не проживають в ньому та втратили право користування цим будинком, однак продовжують бути зареєстровані в будинку, чим перешкоджають реалізовувати право користування та розпорядження належним їй нерухомим майном, позивачка просила суд визнати такими, що втратили право користування жилим приміщенням - будинком, розташованим по вул. Дружби, 19 в смт. Білозерка Херсонської області [PERSON], [PERSON], [PERSON] Позивачка в судове засідання не прибула, однак подала до суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги задовольнити та не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання будучи належним чином повідомленими про час та місце слухання справи (в тому числі і через засоби масової інформації) не прибули, заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходили. Зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши зібрані докази у їх сукупності суд, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 6 жовтня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 333, [PERSON] продала, а [PERSON] купила домобудівлю, розташовану по вул. Дружби, 19 в смт. Білозерка Херсонської області. Як вбачається з акту обстеження житлово-побутових умов заявниці [PERSON] від 26 січня 2016 року, складеного компетентною комісією та затвердженого селищним головою Білозерської селищної ради Білозерського району Херсонської області та записів в домовій книзі в житловому будинку за адресою: смт. Білозерка, вул. Дружби, 19, Херсонської області зареєстровані: колишній власник будинку - [PERSON], її син [PERSON] та її чоловік [PERSON], однак вказані особи після продажу будинку в ньому не проживають. Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України,\~\~особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1\~ смт. 319 ЦК України, \~\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст. 321 ЦК України, \~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України, \~\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до\~ ст. 379 ЦК України, \~\~житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України\~\~та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до п. 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (п. 3 ч. 1 ст. 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті\~ 71, 72, 116, 156 ЖК України;\~стаття 405 ЦК України), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження за ним та членами його сім'ї права користування житлом, у випадку зміни власника. На підставі наведеного та враховуючи, що [PERSON] зареєстрована в спірному житловому будинку, як колишній його власник, а [PERSON] та [PERSON], як члени сім'ї колишнього власника нерухомого майна і після зміни власника житлового будинку втратили право користування ним, суд приходить до висновку про необхідність визнання відповідачів такими, що втратили право користування належним позивачці на праві власності житловим будинком.

Outcome: approved