Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

Позивачка 25.06.2019року звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що з 21.10.2000року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, за час якого у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Стверджує, що діти проживають разом із нею та перебувають на її повному матеріальному утриманні. Відповідач належної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Угоду про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Зазначає, що відповідач працює неофіційно на різних роботах, регулярно їздить на заробітки за кордон, має високий дохід, а тому має можливість сплачувати аліменти. З огляду на наведене, просить суд стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень, але не менше мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою судді від 16.08.2019року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач [PERSON] 02.10.2019року подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнав частково, а саме: щодо сплати аліментів на утримання дітей не заперечує, однак вважає, що визначений позивачкою розмір аліментів є завищеним, а позовні вимоги недоведеними та необґрунтованими. Просить стягувати з нього аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивачка [PERSON] , підтримала позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] , в судовому засіданні позов визнав частково, з підстав, викладених ним у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, з таких підстав. Обставини справи: Сторони з 21.10.2000року перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі, за час якого у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про шлюб між сторонами серії [NUMBER] від 19.02.2007року; копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 02.03.2007року; копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 02.03.2007року; довідкою, виданою Мостиським МКП «Житловик» №531 від 10.06.2019року про склад сім`ї позивачки [PERSON] . ЦПК України встановлено, що: відповідно до\~положень ст.12\~ЦПК України\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін.\~Учасники справи\~мають рівні\~права щодо\~здійснення всіх\~процесуальних прав\~та обов`язків,\~передбачених законом\~і кожна\~сторона повинна\~довести обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. (статті 12 і 81); суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13); обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82); доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76); належними є\~докази,\~які містять\~інформацію щодо\~предмета доказування.\~Предметом доказування\~є обставини,\~що підтверджують\~заявлені вимоги\~чи заперечення\~або мають\~інше значення\~для розгляду\~справи і\~підлягають встановленню\~при ухваленні\~судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77); жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частина 2 статті 89). Міжнародне законодавство регламентує, що: Відповідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Сімейним кодексом України встановлено, що: Відповідно до положень ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Враховуючи вищенаведені норми, оскільки обов`язок по утриманню дітей покладається на обох батьків, між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів на дітей, то є всі підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання його дітей до досягнення ними повноліття. Згідно вимог ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Національне законодавство регламентує, що: Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» розмір прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць з 1 грудня 2019 року для дітей віком від 6 до 18 років становить 2218 гривень. Так, згідно наданої суду Довідки про заробітну плату та інші прибутки вих.№267 від 16.09.2019року, позивачка [PERSON] працює у ФОП [PERSON] на посаді продавця непродовольчих товарів і загальна сума її доходу з січня 2019року по серпень 2019року становить 35200гривень (4400,00 гривень за один місяць). Поряд із цим, в ході розгляду справи із наявних матеріалів справи та наданих позивачкою доказів судом не встановлено достатності заробітку (доходу) відповідача, як платника аліментів, для присудження йому мінімального рекомендованого розміру аліментів, який становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину, чи розміру аліментів, який визначений у позовних вимогах. В свою чергу, відповідач в судовому засіданні проти стягнення з нього аліментів у визначеному позивачкою розмірі заперечив. Разом із цим, суд не бере до уваги доводи відповідача про визначення йому розміру аліментів у частці від його доходу, оскільки за вибором позивачки такі згідно ч.3 ст.181 СК України визначені у твердій грошовій сумі. За таких обставин, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище відповідача та дітей, зокрема те, що відповідач є працездатним, тобто такий може бути працевлаштований та отримувати дохід не менше встановленої законом мінімальної заробітної плати, інших осіб, в тому числі неповнолітніх дітей, які б перебували на його утриманні не має, також беручи до уваги розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та виходячи із того, що обов`язок по утриманню дитини покладається на обох батьків, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити частково та визначити відповідачу [PERSON] , аліменти на утримання його дітей в розмірі 3000 гривень (по 1500 гривень на кожну дитину), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Згідно вимог ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Виходячи з вимог ст.430 ЦПК України, суд вважає, що слід допустити до негайного виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір.

Outcome: partial