Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно посилаючись на те, що спадковим майном є житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований по [ADDRESS] вартістю 39 869 грн. згідно даних про вартість, зазначених у технічному паспорті. Власником цього домоволодіння згідно з даними у по господарській книзі № 1 за 1991-1995р.р. особовий рахунок [NUMBER] є їх рідний дід - [PERSON]. До дня своєї смерті [INFO]. дід проживав у цьому будинку разом зі своєю дружиною -їхньою бабусею [PERSON] та зі своїм сином - їх батьком [PERSON], які були зареєстровані в ньому. Після смерті діда його дружина [PERSON] та його син [PERSON], так як проживали у будинку, безпосередньо вступили в управління та володіння ним. Відповідно до останнього абзацу п. 1 Листа Вищого спеціалізованого суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 Якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УPCP, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину. Згідно з діючими на той час нормами Цивільного кодексу УРСР, зокрема згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Тому, їх бабуся та батько прийняли в спадщину дане домоволодіння, однак не оформили його ні нотаріально, ні в судовому порядку. 19.10.1994р. (в період чинності ЦК УРСР) померла їх бабуся [PERSON] і таким же чином, шляхом вступу в управління і володіння домоволодінням, їх батько прийняв у спадщину бабусину частку у цьому майні, ставши при цьому одноособовим спадкоємцем всього будинку. Батько також ніяким чином не оформлював своє право на майно. 26.12.1996р. (в період чинності ЦК УРСР) помер батько і до управління спадковим майном приступили вони шляхом користування та догляду за будинком, проведення ремонтів, підтримання його у житловому стані. Інших родичів, окрім них, у їх батька не було. Дружини або інших дітей у батька не було, а з їх матір'ю він розірвав шлюб ще 31.05.1978p.. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР вони прийняли спадщину, однак не оформлювали її. Всі вищевикладені факти підтверджуються довідкою № 848 з Кіровської сільської ради Полтавського району від 25.11.2014р.. Відповідно до норм цивільного законодавства УРСР, а так само і до чинного законодавства спадщиною є перехід прав та обов'язків від особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Тобто, до них, як до спадкоємців перейшло право власності на спадкове майно - домоволодіння [ADDRESS]. Враховуючи те, що згідно з ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР вони, як спадкоємці 1-ої черги за законом, успадкували будинок в рівних частках, то право власності у кожного з них повинно бути визнано в рівних частках по ? частці за кожним. Провести державну реєстрацію домоволодіння неможливо за відсутності правовстановлюючих документів на нього. Звернувшись до державної нотаріальної контори, яка обслуговує Полтавський район, із усними заявами про отримання свідоцтв про право на спадщину - вони отримали відмову нотаріуса у їх видачі, а тому змушені в якості крайньої міри, звернутися до суду за визнанням їх права власності на спадкове майно. В судове засідання представник позивачів не з»явився, надавши суду заяву з проханням розглянути дану справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Представник: відповідача Кіровської сільської ради Полтавського району в судове засідання не з'явився надавши суду заяву з проханням справу слухати у їх відсутність, та не висловили заперечень проти позову. Суд вважає за можливе розгляд справи по суті у відсутності не з»явившихся сторін по наявним матеріалам справи та за наявності від них відповідних заяв. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що спадковим майном є житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований по [ADDRESS] вартістю 39 869 грн. згідно даних про вартість, зазначених у технічному паспорті. Власником цього домоволодіння згідно з даними у по господарській книзі № 1 за 1991-1995р.р. особовий рахунок [NUMBER] є рідний дід позивачів- [PERSON]. До дня своєї смерті [INFO]. дід проживав у цьому будинку разом зі своєю дружиною -їхньою бабусею [PERSON] та зі своїм сином - батьком позивачів [PERSON], які були зареєстровані в ньому. Після смерті діда його дружина [PERSON] та його син [PERSON], так як проживали у будинку, безпосередньо вступили в управління та володіння ним. Відповідно до останнього абзацу п. 1 Листа Вищого спеціалізованого суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 Якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УPCP, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину. Згідно з діючими на той час нормами Цивільного кодексу УРСР, зокрема згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Тому, їх бабуся та батько прийняли в спадщину дане домоволодіння, однак не оформили його ні нотаріально, ні в судовому порядку. 19.10.1994р. (в період чинності ЦК УРСР) померла бабуся позивачів [PERSON] і таким же чином, шляхом вступу в управління і володіння домоволодінням, їх батько прийняв у спадщину бабусину частку у цьому майні, ставши при цьому одноособовим спадкоємцем всього будинку. Батько також ніяким чином не оформлював своє право на майно. 26.12.1996р. (в період чинності ЦК УРСР) помер батько позивачів і до управління спадковим майном приступили вони-позивачі шляхом користування та догляду за будинком, проведення ремонтів, підтримання його у житловому стані. Інших родичів, окрім них, у батька позивачів не було. Дружини або інших дітей у батька не було, а з їх матір'ю він розірвав шлюб ще 31.05.1978p.. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР позивачі прийняли спадщину, однак не оформлювали її. Всі вищевикладені факти підтверджуються довідкою № 848 з Кіровської сільської ради Полтавського району від 25.11.2014р.. Відповідно до норм цивільного законодавства УРСР, а так само і до чинного законодавства спадщиною є перехід прав та обов'язків від особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Тобто, до позивачів , як до спадкоємців перейшло право власності на спадкове майно - домоволодіння [ADDRESS]. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Відповідно ст.16 ЦК України передбачено право суду захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. На підставі викладеного суд вважає позові таким , що підлягає до задоволення.

Outcome: approved