Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-31 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти по ? частині із всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , починаючи з дня подачі позову до суду та до її повноліття. Позов обґрунтований тим, що [PERSON] перебуває в відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають неповнолітню дочку - [PERSON] , [INFO] . В даний час дочка проживає з нею та знаходиться на її матеріальному забезпеченні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча має таку змогу, оскільки працює та має дохід, а сама вона не має матеріальної змоги її утримувати. Сторони в судове засідання 01.08.2019 року не з`явились, про день і час розгляду справи були повідомлені належним чином. Позивач 18.07.2019 року звернулась до суду заявою, в якій просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач 26.06.2019 року звернувся до суду з заявою, в якій просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 28.10.2011 року [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають дочку [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки № 292 від 03.04.2019 року виданої виконавчим комітетом Фастівської міської ради Київської області, [PERSON] , [INFO] , проживає в [ADDRESS] , разом зі своєю дочкою [PERSON] , [INFO] , без реєстрації. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Так статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України) . Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, зважаючи на те, що відповідач позов в частині стягнення з нього аліментів на дитину визнав, а в справі наявні докази того, що дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимоги позивача та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понести, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рухунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи зміст наведених правових норм, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 1/2 частину від 0,4 прожиткового мінімуму, тобто 384,20 грн. на користь держави. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved