Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що її було звільнено з посади апаратника підготовки сировини і відпуску полуфабрикатів і продукції ТОВ «Інтер-ГТВ». На підставі посвідчення, виданого згідно рішення комісії по трудових спорах № 2 від 17.05.2018 р., було відкрите виконавче провадження, яким зобов`язано відповідача виплатити [PERSON] борг по заробітній платі за попередні місяці у розмірі 8 370,41 грн. Згідно судового наказу, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області від 09.07.2018 р. було відкрито виконавче провадження про стягнення з ТОВ «Інтер-ГТВ» на користь [PERSON] заборгованості по заробітній платі в сумі 9 209,43 грн. Оскільки відповідачем не відшкодовано суму заборгованості, позивачка, в порядку ст. 117 КЗпП України, просила стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.06.2018 р. по 16.07.2019 р. в розмірі 39 646,83 грн.. Згідно ч. 1 ст. 282 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що у період з 24.01.2001 року по 31.05.2018 року [PERSON] перебувала у трудових відносинах з ТОВ «ІНТЕР-ГТВ» на посаді апаратника підготовки сировини і відпуску полуфабрикатів і продукції в ТОВ «Інтер-ГТВ», що підтверджується записом у трудовій книжці. Наказом 140-к від 31.05.2018 р. [PERSON] звільнено з посади за скороченням штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Згідно ч. 1 ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. З матеріалів справи вбачається, що при звільненні позивача, відповідачем не було проведено виплату заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та вихідної допомоги при скороченні в розмірі середньої заробітної плати. Рішенням комісії по трудових спорах № 2 від 17.05.2018 р. з відповідача на користь позивачки стягнуто заробітну плату в розмірі 8 370,41 грн.. На підставі вказаного рішення було видане посвідчення № 2. Судовим наказом Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09.07.2018 р. з ТОВ «Інтер-ГТВ» на користь [PERSON] стягнуто заборгованість по заробітній платі за попередній місяць у розмірі 9 209, 43 грн. Станом на день ухвалення рішення, заборгованість по заробітній платі позивачці не виплачена. Наведене підтверджується постановами про передачу виконавчого провадження до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби, № 56880486 від 02.09.2019 р.; № 56578999 від 28.08.2019 р. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до абз. 3 п. 32 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.1992 р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи- невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100 ( 100-95-п ) (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1995 року N 348). Так, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період /Закон України «Про оплату праці»; п.2 п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затверджений Постановою КМУ від 08.02.1995 р. № 100/. Згідно довідки № 24/738 від 14.06.2018 р. виданої відповідачем, середньогодинний заробіток за два попередні місяці перед звільненням позивачки становить 31,67 грн. Позивачка обрахувала суму середнього заробітку за весь час затримки (267 днів), згідно розрахунку така сума складає 39 646,83 грн. Отже, позивачкою надано достатньо доказів на підтвердження її порушених прав з боку відповідача, а тому суд вважає, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.06.2018 р. по 16.07.2019 р. в розмірі 39 646,83 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути 768,40 грн. судового збору. Враховуючи наведене та

Outcome: approved