Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та визначення місця проживання дітей. В обґрунтування заявлених вимог позивачка [PERSON] посилається на те, що вона з відповідачем [PERSON] 13 лютого 2014 року зареєстрували шлюб в відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ширяївського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №11. Від шлюб мають неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] [INFO] , дочку - [PERSON] [INFO] , які проживають та знаходяться на утриманні позивачки. Розлад сімейного життя стався через відсутність порозуміння між ними, шлюбні відносин припинені. Вважає, що їх шлюб розпався остаточно та просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] та визнати місце проживання їхніх дітей біля матері, тобто біля неї [PERSON] . Крім того позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь, аліменти на утримання дітей 3000 (три тисячі) гривень щомісяця до повноліття дітей. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала суду письмову заяву в якій просить суд розглянути справу в її відсутності. Крім того просить суд позовні вимоги в частині визначення місця проживання дітей залишити без розгляду, а в частині розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити в повному обсязі (а.с.51,53,54). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.22,26,31,47,50). На підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що заявлені вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) та відповідач - [PERSON] 13 лютого 2014 року зареєстрували шлюб в відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ширяївського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №11 (а.с.8). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] [INFO] , дочку - [PERSON] [INFO] , які проживають та знаходиться на утриманні позивачки (а.с.11). Одруження виявилось невдалим, між ними постійно виникають сварки, які виникають внаслідок того, що кожен має свої погляди на подружнє життя, ведення господарства. Відповідач нехтує сімейними цінностями. Шлюбні відносини фактично припиненні, позивачка вважає що їх спільне життя та збереження шлюбних відносин неможливе, тому була вимушена звернутись до суду з позовом про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та визначення місця проживання дітей. 26 березня 2019 року на адресу суду надійшла письмова заява від позивачки [PERSON] про залишення без розгляду позовної вимоги, щодо визначення місця проживання дітей (а.с.54). Відповідно до статті 51 Конституції України, частини першої статті 24 СК шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. У відповідності до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 ч.3 Сімейного Кодексу України передбачено, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та визначення місця проживання дітей необхідно задовольнити частково. Розірвати шлюб між [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) [INFO] та [PERSON] [INFO] , зареєстрований 13 лютого 2014 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ширяївського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №11. Після розірвання шлюбу прізвище позивачці змінити на дошлюбне « [PERSON] ». Стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] [INFO] аліменти на утримання неповнолітніх дітей від спільного шлюбу - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 3 000 (три тисячі) гривень, щомісячно до досягнення дітьми повноліття, тобто до [INFO] та [INFO] відповідно. В решті позову відмовити.

Outcome: approved