Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом, уточнивши і доповнивши який (а.с.75-77), просять: - визнати за ними права та обовязки забудовника на 1/2 житлового будинку, загальною площею 321,9 кв.м, що розташований в с. Великий Дальник, Біляївського району, Одеської області, по вул. Одеська №12, в порядку спадкування за законом після смерті сина [PERSON], померлого 09.02.2006 року; - виділити в натурі 1/2 частину зазначеного житлового будинку; - виділити в натурі 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,13 га, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, яка розташована в с. Великий Дальник, Біляївського району, Одеської області, по вул. Одеська №12. Свої вимоги мотивують тим, що після смерті сина вони, як спадкоємці за законом першої черги, звернулись до державного нотаріуса Біляївської районної державної нотаріальної контори для оформлення права на спадщину, але їм було відмовлено і рекомендовано звернутися до суду, так як відсутній правовстановлюючий документ, який підтверджує право власності [PERSON] на зазначене спадкове майно, у звязку з чим вони звернулись з даним позовом до суду. Окрім цього зазначають, що заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 22.12.2011 року, яке було залишено в силі ухвалою апеляційного суду Одеської області від 19.04.2012 року, за ними було визнано право власності в порядку спадкування за законом за кожним на 1/4 частину земельної ділянки, площею 0,13 га, яка розташована в с. Великий Дальник, Біляївського району, Одеської області, по вул. Одеська №12, а тому просять виділити в натурі належну їм частину даної ділянки. В судовому засіданні позивач [PERSON], який є одночасно представником позивачки [PERSON], уточнив позовні вимоги стосовно житлового будинку та просив визнати за ним та дружиною на 1/2 частку в рівних долях прав та обовязків забудовника на частину спірного будинку площею 206,27 кв.м, посилаючись на обставини, викладені в уточненій позовній заяві. Відповідачка [PERSON], яка діє в своїх інтересах, а також інтересах неповнолітнього [PERSON], в судове засідання повторно не зявилась, хоча належним чином була повідомлена про день розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності не подала. За згодою позивача розгляд справи проведено за відсутності відповідачки заочно, відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача [PERSON], який є одночасно представником позивачки [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Апеляційним судом Одеської області рішенням від 29.01.2015 р. встановлено наступне. 18.10.1990 р. за № 330 виконкомом Біляївської райради [PERSON] на підставі рішення сільської ради від 27.09.1990 р. № 3/0 було надано дозвіл на будівництво житлового будинку по вул. Одеська, 12 в с. Великий Дальник, Біляївського району, Одеської області, на земельній ділянці площею - 0,13 га. 18.10.1990 р. [PERSON] було видано будівельний паспорт на будівництво житлового будинку по вул. Одеська, 12 в с. Великий Дальник, Біляївського району, Одеської області, загальною площею - 115,60 кв. м., житловою - 65,90 кв.м. 24.12.1995 р. було складено [PERSON] про закінчення будівництва та введення в експлуатацію [PERSON] житлового будинку по вул. Одеська, 12 в с. Великий Дальник, Біляївського району, Одеської області, загальною площею - 115,63 кв. м., житловою - 65,90 кв. м. (а.с.22-22 зворотна сторона). Відповідно до довідки виконкому Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області від 26.11.2012 р. № 3613 за [PERSON] рахувався житловий будинок по вул. Одеська, 12 в с. Великий Дальник, Біляївського району, Одеської області, про що в погосподарській книзі під № 22, особовий рахунок № 1925, сторінка № 24 зроблено відповідний запис (а.с.43). Стаття 105 ЦК УРСР\~(1963 р.), ст. ст. 11, 13 Закону «Про власність», чинні станом на 24.12.1995 р., передбачали, що громадянин не набуває права власності на житловий будинок, тільки якщо його побудовано без відповідного дозволу, належним чином затвердженого проекту, або з суттєвим відхиленням від проекту, з грубим порушенням основних будівельних норм і правил. Обєктом права приватної власності громадян України є, зокрема, жилі будинки. Згідно іншого, діючого станом на 24.12.1995 р. законодавства, зокрема, Закону України від 07.12.1990 р. № 553-ХІІ «Про місцеві ради народних депутатів і регіональне самоврядування», Закону України від 25.12.1974 р. «Про державний нотаріат», постанови Кабінету Міністрів Української РСР від 11.03.1985 р. № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню по господарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням СРСР 13.04.1979 р. за № 112/5, Вказівками по веденню по господарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджений Центральним статистичним управлінням СРСР 12.05.1985 р. № 5-24-26, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженого наказом Міністра юстиції Української РСР від 31.10.1975 р. № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затверджений наказом Міністра юстиції України від 19.01.1976 р. № 1/5 на підтвердження приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради народних депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у по господарських книгах. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право власності на житлові будинки. Про вказане вказується в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Оцінюючи запис у погосподарській книзі щодо приналежності спірного житлового будинку [PERSON], разом з іншими вищевказаними доказами (дозволом виконкому Біляївської райради від 27.09.1990 р. № 3/0 [PERSON] на будівництво спірного житлового будинку; видачу [PERSON] 18.10.1990 р. за № 330 будівельного паспорту на будівництво житлового будинку; складення 24.12.1995 р. [PERSON] про закінчення будівництва та введення в експлуатацію [PERSON] житлового будинку) колегія суддів приходить до висновку, що [PERSON] за час свого життя, а саме - 24.12.1995 р. набув право власності на спірний житловий будинок, який після його смерті увійшов до спадкової маси. 09.02.2006 р. [PERSON] помер, згідно свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 046580 (а.с.18). Відомостей про наявність заповіту матеріали справи не містять. Відповідно до ст. ст.\~1216, 1218, 1220, 1261,\~1268, 1269 ЦК України,\~до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У першу чергу на спадкування за законом мають право діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємцями майна померлого 09.02.2006 р. [PERSON] є: жінка [PERSON]; син [PERSON]; батько та мати померлого [PERSON] та [PERSON] Ці обставини визнані сторонами і не оспорювалися (ст. 61 ЦПК України). До складу спадкової маси входить житловий будинок по вул. Одеська, 12 в с. Великий Дальник, Біляївського району, Одеської області, загальною площею - 115,63 кв. м., житловою - 65,90 кв. м. Колегія не приймає до уваги відомості щодо загальної площі житлового будинку - 321,90 кв. м., житлової - 117,90 кв. м., наявні у технічному паспорті від 14.03.2006 р. (а.с. 30 - 35), оскільки ці дані суперечать вищевказаним доказам щодо надання дозволу на будівництво житлового будинку, введення його в експлуатацію. Крім того, у справі наявний дозвіл інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Біляївської районної державної адміністрації від 12.12.2005 р. на виконання [PERSON] і [PERSON] будівельних робіт з нового будівництва житлового будинку по вул. Одеська, 12 в с. Великий Дальник, Біляївського району, Одеської області. [PERSON] та її син [PERSON] своєчасно прийняли спадщину, оскільки проживали із спадкодавцем. Крім того, [PERSON] від свого імені та від імені та в інтересах сина [PERSON] своєчасно звернулася до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Таким чином, [PERSON] та її син [PERSON] успадкували по 1/4 частині кожний житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою - Одеська область, Біляївський район, с. Великий Дальник, вул. Одеська, №12, який складається з пяти кімнат загальною площею - 115, 63 кв. м., житловою - 65,90 кв. м. Державний нотаріус Біляївської районної державної нотаріальної контори листом від 28.11.2012 р. повідомив [PERSON] про неможливість видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з відсутністю документів, які підтверджують право власності на спірний житловий будинок [PERSON] (а.с.37 - 37 зворотна сторона). [PERSON] рекомендовано звернутися до суду. Виходячи з встановлених обставин по справі та відповідних їм правовідносин, колегія суддів визнала за [PERSON] та її неповнолітнім сином [PERSON], в порядку спадкування після померлого 09.02.2006 р. [PERSON] право приватної власності на 1/4 частину за кожним житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою - Одеська область, Біляївський район, с. Великий Дальник, вул. Одеська, №12, який складається з пяти кімнат загальною площею - 115, 63 кв. м., житловою - 65,90 кв. м. При цьому, разом з [PERSON] та її неповнолітнім сином [PERSON] до державного нотаріуса Біляївської районної державної нотаріальної контори, звернулись і позивачі [PERSON], [PERSON], яким цим же листом від 28.11.2012 р. з тих же підстав було відмовлено в видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті сина та рекомендовано звернутись до суду., Як розяснив ВСУ в п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 05.03.2015 року, постановленого за результатами розгляду цивільної справи за уточненим позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON], про визнання в порядку спадкування за законом права власності в порядку спадкування та виділення в натурі частки спадкового майна,за позивачами визнано право власності по 1/4 частині за кожним на житловий будинок з господарським будівлями і спорудами, який розташований по вул. Одеська, 12 в с. Великий Дальник, Біляївського району, Одеської області, який складається з пяти кімнат загальною площею - 115, 63 кв. м., житловою - 65,90 кв. м. Судом встановлено, що станом на теперішній час загальна площа житлового будинку, розташованого по вул. Одеська, 12 в с. Великий Дальник, Біляївського району, Одеської області, складає 321,90 кв. м. Таким чином, різниця площі спірного будинку, яка становить 206,27 кв. м. (321,90 кв. м 115,63 кв. м.), є незакінченим будівництвом. Позивачі [PERSON], [PERSON], відповідачка [PERSON] з неповнолітнім сином [PERSON], відповідно до ст. 1261 ЦК України, є спадкоємцями за законом першої черги. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором\~\~або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані у процесі цього будівництва (створення майна). Отже, враховуючи зазначену норму Закону, успадкуватись може лише обєкт цивільного права, оскільки у звязку з тим, що правовстановлюючі документи на житловий будинок, загальною площею 321,90 кв. м відсутні, то він не набув статусу обєкта цивільного права, що з огляду на положення ст. 178 ЦК України є правовою перешкодою для його вільного обігу у цивільному обороті. Відповідно до правової позиції ВСУ, оскільки житловий б удинок не прийнято до експлуатації, право власності на нього не зареєстровано, то він не може бути обєктом спадкування, оскільки у спадщину переходять тільки права та обовязки як забудовника цього будинку, а також право власності на матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі його будівництва. Як розяснено у п.8 постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обовязки як забудовника входять до складу спадщини. Відповідно до п. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обовязки можуть виникати із рішення суду. Відповідно до правової позиції ВССУ, викладеної в п. 9 Інформаційного листа ВССУ від 04.07.2011 року, якщо будинок будувався згідно із законом, то до спадкоємця як до складу спадщини переходять обовязки забудовника (отримати узгодження, здати в експлуатацію тощо). Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає їх достовірними, а надаючи правову оцінку правовідносинам, які складають предмет позову в даній справі, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання за позивачами [PERSON] і [PERSON] права спадкування на 1/2 частину прав і обовязків забудовника [PERSON], щоб на підставі рішення суду, ухваленого за такими вимогами, звернутися за оформленням права власності на обєкт нерухомого майна з видачею їм свідоцтва про право власності місцевими органами виконавчої влади. Що стосується позовних вимог щодо виділу в натурі 1/2 частини житлового будинку, площею 321,90 кв. м., розташованого по вул. Одеська, 12 в с. Великий Дальник, Біляївського району, Одеської області, суд вважає, що вони задоволенню не підлягають, оскільки такий будинок не прийнятий в експлуатацію та на нього відсутнє свідоцтво на право власності. Крім того, судом встановлено, що згідно заочного рішення Біляївського районного суду Одеської області від 22.12.2011 року (а.с.38-41), за позивачами було визнано право власності в порядку спадкування за законом за кожним на 1/4 частину земельної ділянки площею 0,13 га, яка розташована на території с. В.Дальник Великодальницької сільської ради по вул. Одеській, №12, що надана для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель.\~\~\~\~ В матеріалах цивільної справи міститься варіант виділення в натурі по 1/4 частині земельної ділянки площею 0,13 га (а.с.45), згідно якого: Земельна ділянка площею 0,13 га ділиться на: ділянку №1а, загального користування площею 149,4 м кв. (0,01494 га); ділянку №1б, загального користування площею 510,6 м кв. (0,05106 га). На кожного із представників сторони припадає: (149,4 + 510,6)/2=660,0/2=330 м кв. (0,0330 га), що складає 1/4 частину земельної ділянки площею 0,132 га. Суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивачів згідно даного варіанту, та виділити їм ділянку № 1б площею 510,6 м кв. та ділянку № 1а площею 149,4 м кв., що загалом складає 660 кв. м, тобто 1/2 частину земельної ділянки. Згідно\~ст. 328 ЦК України,\~особа може набувати право власності на всіх підставах, не заборонених законом. Відповідно до\~ст. 364 ЦК Україн6и,\~співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга\~статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. У відповідності до\~ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, вимоги позивачів в частині визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки, розташованої по вул. Одеська, №12 в с. Великий Дальник, Біляївського району, Одеської області, в порядку спадкування за законом після смерті сина [PERSON], та виділ в натурі їх частки підлягають задоволенню.

Outcome: partial