Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом. На підставу своїх вимог спирається на те, що 5 січня 2016 року в с. Добра Маньківського району Черкаської області у віці 65 років померла мати позивачів [PERSON], про що 6 січня 2016 року зроблено відповідний актовий запис за №1. Свідоцтво про смерть серії 1-СР № 266649 видане 6 січня 2016 року виконавчим комітетом Добрянської сільської ради Маньківського району Черкаської області. За життя [PERSON] зробила таке заповітне розпорядження: «все належне її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося б, і взагалі все те, на що вона за законом матиме право і що буде належати її на момент смерті, заповідає: [PERSON] і [PERSON].» Заповіт посвідчений секретарем Добрянської сільської ради Маньківського району Черкаської області, зареєстрований в реєстрі за №9, не змінений і не скасований. Спадкоємцями за заповітом після смерті [PERSON] являються [PERSON] та [PERSON]. 20.01.2016 року [PERSON] подав заяву до Маньківської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом, після смерті матері позивачів [PERSON] та державним нотаріусом відкрита спадкова справа №10 за 2016 рік. 17.03.2017 року [PERSON] подав заяву до Маньківської державної нотаріальної контори щодо видачі свідоцтва про права на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 2.9584 га., що розташована в межах Добрянської сільської ради Маньківського району Черкаської області згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧР11-7-1638 від 29.03.2001 року після смерті матері позивачів [PERSON]. В якості правовстановлюючого документа ним було подано державний акта на право власності на земельну ділянку серії ЧР11-7-1638 від 29.03.2001 року виданий [PERSON] на підставі рішення Добрянської сільської ради за №15-5 від 20.02.2001 року. Юридичним аналізом правовстановлюючого документа в нотаріальній конторі виявлено виправлення у вказаному державному акті по батькові спадкодавця з «Юстимівна» на «Устимівна». 18.03.2017 року постановою державного нотаріуса Маньківської державної нотаріальної контори відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з непредявленням правовстановлюючого документа державного акта на вказану земельну ділянку. Відповідно паспортних даних правильне по - батькові спадкодавця Устимівна. При видачі державного акту по батькові спадкодавця було помилково записано Юстимівна. У звязку з цим, секретарем Добрянської сільської ради, на підставі паспортних даних було зроблено виправлення по батькові на Устимівна, та виправлення завірене печаткою органу, який видав державний акт на право приватної власності на землю. Оскільки отримати правовстановлюючий документ на зазначену земельну ділянку можливості не має у звязку зі смертю спадкодавця позивачі вимушені звернутись до суду з позовом про визнання права власності на зазначену земельну ділянку. Позивачі та представник позивачів в судове засідання не зявилися, але в своїй позовній заяві просили справу слухати в їх відсутності, позовні вимоги підтримують. Представник Добрянської сільської ради, в судове засідання не зявився, але згідно письмової заяви позовні вимоги позивача визнає та просить справу слухати у його відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи із того, що як дійсно встановлено в судовому засіданні, що 5 січня 2016 року в с. Добра Маньківського району Черкаської області померла мати позивачів [PERSON] (а.с.13). За життя [PERSON] зробила заповітне розпорядження, згідно якого все належне її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося б, і взагалі все те, на що вона за законом матиме право і що буде належати її на момент смерті, заповідає: [PERSON] і [PERSON], тобто позивачам. Заповіт посвідчений секретарем Добрянської сільської ради Маньківського району Черкаської області, зареєстрований в реєстрі за №9, не змінений і не скасований. (а.с.14). Встановлено, що 20.01.2016 року [PERSON] подав заяву до Маньківської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом, після смерті матері [PERSON] та державним нотаріусом відкрита спадкова справа №10 за 2016 рік, а 17.03.2017 року [PERSON] подав заяву до Маньківської державної нотаріальної контори щодо видачі свідоцтва про права на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 2,9584 га., що розташована в межах Добрянської сільської ради Маньківського району Черкаської області згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧР11-7-1638 від 29.03.2001 року після смерті матері позивачів [PERSON]. В якості правовстановлюючого документа ним було подано державний акта на право власності на земельну ділянку серії ЧР11-7-1638 від 29.03.2001 року виданий [PERSON] на підставі рішення Добрянської сільської ради за №15-5 від 20.02.2001 року. (а.с.18). Проте юридичним аналізом правовстановлюючого документа в нотаріальній конторі виявлено виправлення у вказаному державному акті по батькові спадкодавця з «Юстимівна» на «Устимівна» і 18.03.2017 року постановою державного нотаріуса Маньківської державної нотаріальної контори відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з непредявленням правовстановлюючого документа державного акта на вказану земельну ділянку (а.с.17)Згідно свідоцтв про народження позивачів (а.с.9,12) та свідоцтва про смерть (а.с.13) зазначено по - батькові спадкодавця як Устимівна. Поаналізувавши викладене суд приходить до висновку про помилку при видачі державного акту. Згідно довідки відділу Держгеокадастру у Маньківському районі Черкаської області від 14.04.2017 року №271/108-17 відповідно записів в реєстраційній книзі було виготовлено згідно рішення Добрянської сільської ради від 20.02.2001 року №15-5 зареєстровано та видано державний акт на право власності на землю на імя [PERSON] за №170 від 29.03.2001 року серії ЧР-11-7-1638 раді площею 2,9584 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. (а.с.18). Станом на 01.01.2017 року вартість земельної частки (паю) по Добрянській сільській раді Маньківського району Черкаської області становить 135\~632,70 грн. (а.с.15). Відповідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Ст. 322 ЦК України зобов'язує власника утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а відповідно ст. 1217 цього ж кодексу спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1218 ЦК України визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, а за ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно ст. 1222 ЦК УУкраїни спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Стаття 1223 ЦК України визначає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Стаття 1267 ЦК України визначає, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Відповідно ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Ст.1225 ЦК України визначає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до закону спадщина належить позивачам і з часу відкриття спадщини, як спадкоємці вони є власниками майна в порядку спадкування, зобовязані утримувати майно, здійснювати його державну реєстрацію, тому позов позивачів підлягає до задоволення у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved