Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 01 липня 2016 року звернулись до Кодимського районного суду Одеської області з позовом до відповідача [PERSON] про поділ спадкового майна, яке залишилось після смерті [PERSON]. В поданому до суду позові позивачі вказали, що 12 квітня 2003 року помер їх батько [PERSON], після смерті якого залишилась спадщина у вигляді квартир №№3 та 4, розташованих в смт.Слобідка по вул.Бульварній, буд.10, Кодимського району Одеської області. Заповіту померлий не склав, тому вони, як його рідні діти, є спадкоємцями належного померлому спадкового майна за законом першої черги. Іншим спадкоємцем за законом першої черги є дружина померлого [PERSON]. Після смерті батька вони (позивачі) та відповідач прийняли спадщину померлого, але не можуть добровільно поділити спадкове майно, тому просили позов задовольнити та поділити між ними та відповідачем належне померлому [PERSON] спадкове майно у вигляді квартир №№3 та 4, розташованих в смт.Слобідка по вул.Бульварна, буд.10, Кодимського району Одеської області, виділивши їм у спільну сумісну власність однокімнатну квартиру №4, а відповідачеві [PERSON] двокімнатну квартиру №3 (а.с.2-3,37-39). В судовому засіданні позивач [PERSON], а також представник позивача [PERSON]З [PERSON] (діє на підставі довіреності від 27 жовтня 2015 року, строком дії 3 роки, а.с.48) та представник всіх позивачів [PERSON] (адвокат, діє відповідно до укладених з позивачами угод про надання правової допомоги та ордеру адвоката, а.с.25-32) позов підтримали та у звязку з неможливістю добровільного поділу спадщини померлого [PERSON], просили його задовольнити. Відповідач [PERSON] заявленого позову не визнала та пояснила, що дійсно разом з позивачами є спадкоємцем першої черги за законом спадкового майна [PERSON], який помер 12 квітня 2003 року. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина у вигляді житлового будинку та двох квартир одно- та двокімнатної, розташованих в смт.Слобідка, вул.Бульварна, 10 Кодимського району, а також фермерське господарство та сільськогосподарська техніка (інвентар). Водночас, вважає, що обидві квартири є її та померлого [PERSON] спільним майном подружжя, оскільки придбані ними у шлюбі, тому із запропонованим позивачами варіантом поділу спірних квартир категорично не погоджується. Вважає, що ці квартири мають бути виділені їй з подальшою грошовою компенсацією нею позивачам належних їм часток у спадщині. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши надані сторонами письмові докази, а також матеріали спадкової справи №1417/2003, заведеної після смерті [PERSON], суд вважає можливим позов [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] задовольнити частково з таких підстав. Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Здійснюючи правосуддя, суд \~захищає \~права, свободи та інтереси \~фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси, діючи виключно у спосіб, визначений законами України (ч.2 ст.19 Конституції України та ст.4 ЦПК України). Стаття 10 та ч.1 ст.60 ЦПК України зобовязують кожну сторону (якою відповідно до ч.1 ст.30 ЦПК України є позивач та відповідач) довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків звільнення від доказування відповідно до ст.61 ЦПК України. При цьому суд сприяє повному і всебічному зясуванню всіх обставин справи. Судом встановлено, що 12 квітня 2003 року помер [PERSON] (свідоцтво про смерть серії 1-ЖД №346532, видане 14 квітня 2003 року Слобідською селищною радою Кодимського району Одеської області, актовий запис про смерть №24 від 14 квітня 2003 року а.с.16). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. \~ До спадщини померлого [PERSON], заявленої позивачами до поділу, ввійшло таке майно: - 1/2 частина однокімнатної квартири №4, розташованої в смт.Слобідка вул.Бульварна, буд.10 Кодимського району Одеської області, яка належала йому на підставі договору купівлі-продажу серії ААК №890121 від 16 лютого 1998 року, посвідченого державним нотаріусом Кодимської державної нотаріальної контори (а.с.20-21); - двокімнатна квартира №3, розташована в смт.Слобідка по вул.Бульварна, буд.10 Кодимського району Одеської області, яка належала йому на підставі свідоцтва про право на спадщину серії АВЕ №718742, виданого 15 грудня 1999 року державним нотаріусом Кодимської державної нотаріальної контори (а.с.18-19). При цьому, з врахуванням розяснень, які є в п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», двокімнатна квартира №3, яка була успадкована померлим [PERSON] після смерті [PERSON], є його особистим майном, а тому твердження відповідача [PERSON] про те, що зазначена квартира є її та померлого спільним майном подружжя суд до уваги не бере. Натомість, однокімнатна квартира №4 була придбана померлим [PERSON] 16 лютого 1998 року на підставі договору купівлі продажу серії ААК №890121 під час перебування у шлюбі з відповідачем [PERSON] (шлюб укладено 02 лютого 1998 року, актовий запис про шлюб №01 а.с.103), тому у відповідності з вимогами ст.22 Кодексу про шлюб та сім»ю України, ч.1 ст.60 Сімейного кодексу України та ч.3 ст.368 Цивільного кодексу України є спільним майно подружжя [PERSON] та [PERSON], кожному з яких належить по 1/2 частини. Відтак, до складу спадщини померлого [PERSON] ввійшла належна особисто йому двокімнатна квартира №3, розташована в смт.Слобідка по вул.Бульварна, буд.10 Кодимського району Одеської області, та 1/2 частина однокімнатної квартири №4, яка розташована за цією ж адресою. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. При відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, зазначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України. Судом встановлено, що спадкоємцями спадкового майна померлого [PERSON] за законом першої черги є його діти позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а також відповідач [PERSON], як його дружина (а.с.7,11,13,15,103). Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття проживав окремо від спадкодавця, на протязі шести місяців з моменту відкриття спадщини має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 та ст.1270 ЦК України). Судом встановлено, що позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а також відповідач [PERSON] у встановленому законом порядку звернулись до нотаріуса за місцем відкриття спадщини із заявами про прийняття спадщини померлого [PERSON], за наслідком чого нотаріусом було заведено спадкову справу №1417/2003 (а.с.74,76,77,78,89). У звязку з цим, позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а також відповідач [PERSON] є такими, що у встановленому законом порядку прийняли спадщину померлого [PERSON] При цьому, наявна у спадковій справі №1417/2003 року заява позивача [PERSON] від 14 серпня 2003 року про відмову від прийняття спадщини на користь спадкоємця [PERSON] за змістом ч.1 ст.1270 ЦК України правового значення не має, оскільки подана до нотаріуса лише 04 вересня 2003 року, тобто поза межами встановленого ст.1270 ЦК України шестимісячного строку (а.с.83). Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на це нерухоме майно. Матеріали справи містять належні докази звернення всіх позивачів та відповідача до нотаріуса з заявами про видачу їм свідоцтв про право на спадщину за законом, однак у видачі цих свідоцтв нотаріус відмовив через виниклий між спадкоємцями спір щодо розподілу спадкового майна померлого (відмови нотаріуса №425/02-14 та 426/02-14 від 12 травня 2011 року та 994/02-14 від 28 серпня 2015 року - а.с.22-24). Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. \~ Зазначені обставини свідчать про неможливість захисту порушеного права позивачів у позасудовому порядку, тому обраний ними спосіб захисту цього порушеного права відповідає ст.16 ЦК України, а поданий ним позов є прийнятним та підсудним Кодимському районному суду Одеської області. Відповідно до ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкодавців за законом є рівними. У звязку з цим, спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON] (а це двокімнатна квартира №3, розташована в смт.Слобідка по вул.Бульварна, буд.10 Кодимського району Одеської області, та 1/2 частина однокімнатної квартири №4, яка розташована за цією ж адресою) підлягають поділу між позивачами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та відповідачем [PERSON], виходячи з рівності частки кожного з них у спадщині [PERSON] Таким чином, позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] кожен мають право успадкувати за законом по 1/5 частині належної спадкодавцю [PERSON] двокімнатної квартири №3, розташованої в смт.Слобідка вул.Бульварна, буд.10 Кодимського району Одеської області, та по 1/10 частині однокімнатної квартири №4, розташованої там же. Відповідач [PERSON] має право успадкувати за законом 1/5 частину належної спадкодавцю [PERSON] двокімнатної квартири №3, розташованої в смт.Слобідка вул.Бульварна, буд.10 Кодимського району Одеської області, та 1/10 частину однокімнатної квартири №4, розташованої за цією ж адресою. При цьому, інша частина цієї квартири (1/2) належить відповідачеві в якості спільного майна подружжя, набутого за час шлюбу з [PERSON], а тому, загальний розмір частки відповідача в однокімнатній квартирі №4 становить 6/10 частини (5/10 частини як спільне майно подружжя та 1/10 частини як спадщина). Судом встановлено, що реальний поділ зазначених квартир з визначенням в натурі належних спадкодавцям часток технічно неможливий, при цьому спільне користування сторонами цим житлом також неможливе через наявність між ними неприязних стосунків. При цьому, позивачі наполягали на задоволенні їхніх вимог, викладених у позовній заяві та просили поділити між ними спадщину запропонованим ним способом. У звязку з цим, з огляду на відсутність згоди відповідача [PERSON] на поділ спадкового майна запропонованим позивачами способом, суд вважає можливим поділити спірне спадкове майно між спадкоємцями померлого з визначенням належної кожному з них ідеальної частки у спадковому майні без визначення цієї частки в натурі. На підставі викладеного,

Outcome: partial