Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

Позивачка 17.03.2015 року звернулася до суду із позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що на праві приватної власності у неї є будинок в с. Терешки Полтавського району, вул. Жовтнева 38, що підтверджується свідоцтвом про право власності на будинок від 18.06.2012 року, витягом із реєстру речових прав від 11.03.2015 року, довідкою сільської ради від 25.02.2015 року № 230, рішенням виконавчого комітету Терешківської сільської ради від 25.05.2012 року та свідоцтвом про право на спадщину за заповітом АВЕ № 684699. В даному будинку зареєстрований з 24.02.2004 року її син - [PERSON], [INFO] та його син - [PERSON], [INFO], з 26.02.2011 року. Починаючи з 2011 року ні її син - [PERSON], ні її онук - [PERSON] в даному будинку не проживають, так як вони виїхали в Хмельницьку область, за даною адресою не з»являються протягом 4-х років. Будинок руйнується та приходить в негодність. В ньому відсутнє світло, оскільки з 28.11.11 року припинено електропостачання та з 04.07.2011 року припинено газопостачання, що підтверджується актом від 04.07.2011 року. Вона є інвалідом першої групи і не має можливості доглядати за будинком, тому вирішила продати даний будинок, однак через те, що там зареєстровані син - [PERSON] та онук - [PERSON] не може розпорядитися своєю власністю. Факт відсутності за даним місцем реєстрації [PERSON] та [PERSON] підтверджується актом обстеження будинку за участю депутатів Терешківської сільської ради та сусідів від 27.02.2015 року. Факт їх відсутності за місцем реєстрації можуть підтвердити свідки : [PERSON], [PERSON]. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч.2 ст. 386 ЦК України - власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім»ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Згідно п. 9, 10 ст. 110 ЦПК України позови до відповідача, місце проживання якого невідоме, пред»являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за місцем його перебування або за останнім відомим місцем проживання відповідача чи постійного його заняття ( роботи ). Відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір», я, як інвалід першої групи, звільнена від сплати судового збору. Прохала визнати [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме - будинком № 38 по вул. Жовтневій в с. Терешки Полтавського району Полтавської області. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] ( а. с. 12 ) позов підтримав з викладених в ньому підстав, надавши можливі докази на його підтвердження та не заперечував щодо заочного розгляду справи у відсутності відповідача по наявним матеріалам справи. Решта сторін в засідання не з»явился, а саме позивачка, надавши суду заяву про розгляд справи по суті у її відсутності, де позов підтримала, прохала задовольнити ( а. с. 119 ). Відповідач в судове засідання повторно не з»явився з невідомих суду причин, хоча заздалегідь повідомлявся належним чином про день та час розгляду справи по всім відомим суду адресам мешкання відповідача, а саме : за адресою своєї реєстрації та адресами фактичного проживання вказаних ним у власноручно написаних заявах до суду ( а. с. 18, 26, 41, 46, 49, 72 74, 82, 85 - 87, 91 - 93, 101 104, 115 118, 128 - 130, 131 - 134, 140 143, 150 152, 154 155, 163 - 166, 203 204, 212 218, 219, 239 240, 249 250 т. 1 ), що вважається належним його повідомленням згідно ст. 74 ч. 5 ЦПК України. Крім цього, з огляду на вказані обставини судом давалось оголошення в пресу щодо його належного повідомлення. Від нього не надійшло заяв про відкладення справи слуханням. Представники третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог : органу опіки та піклування Терешківської сільради Полтавського району та Служби у справах дітей Полтавської РДА ( а. с. 222 т. 1 ), надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності та вирішенні спору на розсуд суду ( а. с. 237 - 238, 241 т. 1, 1 2, 4 т. 2 ). Тому, суд вважає за можливе, розгляд справи в заочному порядку по суті у відсутності не з»явившихся, належно повідомлених сторін за наявності від них заяв та по наявним матеріалам справи згідно ст. 169 ч. 4, 224 ЦПК України. Судом встановлено всі обставини, на які в позові послалася позивачка та вони доводяться матеріалами справи на а. с. 5 - 15. А саме, як вбачається із матеріалів справи, то у квартирі належній на праві власності позивачки її син - [PERSON], [INFO] та її онук - [PERSON], [INFO], що зареєстровані в ній відповідно з 24.02.2004 року та з 26.02.2011 року, фактично без поважних причин фактично не проживають понад одного року, а саме з травня 2011 року, так як переїхали на постійне проживання в [INFO]. Крім цього, до вказаного будинку згідно акту від 04.07.2011 року обрізано газопостачання, що унеможливлює проживання в ньому з малолітньою дитиною з 04.07.201 року. Відповідач згідно його власноручно написаних на адресу суду заяв зазначав адреси свого фактичного проживання : в [INFO] в [PERSON] станом на 23.04.2015 року ( а. с. 41 т. 1 ) та нібито в с. Терешки Полтавського району та області, вул. Жовтнева, 38, які були відправлені ним «новою Поштою» із м. Хмельницький ( а. с. 82 84, 131 134 т. 1 ), отримував повістку в Хмельницькій області в с. Новоселівка, вул. Калініна, 65 ( а. с. 49, 130, 150 т. 1 ), вказував як причини не явки в засідання на 28.03.2016 року це перебування його на амбулаторному лікуванні в Новоселицькій сімейній амбулаторії Хмельницької області ( а. с. 131 134 т. 1 ), на 19.04.2016 року, 28.04.2016 року - це розгляд цивільної справи про поновлення його на роботі в Полонському райсуді Хмельницької області ( а. с. 142 143, 154 - 155 т. 1 ), із чого вбачається, що відповідач не тільки фактично проживає у Хмельницькій області, а ще й працював там. Жодного разу повстки направлені відповідачу за адресою його реєстрації в с. Терешки Полтавського району по вул. Жовтнева, 38 повернулися до суду з відміткою пошти : «адресат не проживає» ( а. с. 18, 24 26, 32 33, 38 40, 46 48, 72 74, 85 87, 103 104, 115 - 118, 128 130, 140 141, 151 153, 203 204, 217 218, 239 241, 249 250 т. 1 ). Крім того, відповідач, починаючи з травня 2011 року а поданий час не звертався до суду в своїх інтересах та інтересах свого неповнолітнього сина з позовом щодо усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, вселенням або із відповідними скаргами до правоохоронних органів або сільської ради. Між сторонами : позивачкою як власником житла та відповідачем не було домовленості щодо користування житлом. Починаючи з травня 2011 року та по даний час відповідач, будучи членом сім»ї позивачки, періодично перебував в зоні АТО, а саме : з 28.09.2014 року по 15.11.2014 року ( а. с. 42, 62 т. 1 ) та з 09.03.2016 року по 07.06.2014 року і з 24.06.2016 року по 19.08.2015 року ( а. с. 83 т. 1 ), що не впливає по суті на вирішення позовних вимог, оскільки суд не може вважати ці періоди поважними причинами саме не проживання його за спірною адресою, так як матеріалами справи доведено, що він фактично проживав з травня і по день розгляду справи в с. Новоселівка Хмельницької області Полонського району по вул. Калініна, 65 та без поважної причини більше року був відсутнім за спірною адресою своєї реєстрації.. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню відповідно до ст. 391 та 405 ЦК України, так як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном та член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до вимог закону, то позивачка є інвалідом 1 групи безстроково ( а. с. 15 т. 1 ), тому звільнена від сплати судового збору при подачі позову, а враховуючи, що судом позов задоволено, то з відповідача необхідно на користь Держави стягнути судовий збір згідно положень ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved