Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по виплаті аліментів, вказавши, що 05 серпня 1999 року між нею та відповідачем було розірвано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено запис за № 77. В шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO]. В 2011 році вона звернулася з позовом про призначення аліментів на утримання дитини та її позовні вимоги було задоволено. 16 березня 2011 року Уманський міськрайонний суд виніс рішення, яким зобовязав відповідача сплачувати аліменти в розмірі ? частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на утримання їхнього сина [PERSON], [INFO], починаючи з 15 лютого 2011 року, щомісячно, до повноліття дитини. Після вступу судового рішення в законну силу, вона звернулася з виконавчим листом № 2-512 від 16 березня 2011 року до Уманського районного відділу державної виконавчої служби Уманського міськрайонного управління юстиції. Державним виконавцем, згідно вищевказаного виконавчого листа та її заяви, було відкрито виконавче провадження за реєстраційним № 25809187. Починаючи з квітня 2011 року вона періодично отримувала аліменти на дитину. Декілька разів відповідач взагалі нічого не сплачував, що спричинило виникнення заборгованості по сплаті аліментів. Відповідач ніколи не цікавився життям сина, не брав участі у його вихованні і тому періодично не сплачував аліменти, що ставить їх в скрутне матеріальне становище. На сьогодні син проживає з нею, що підтверджується довідкою селищної ради смт Бабанка Уманського району Черкаської області від 17.01.2015 року за № 27. На сьогодні син є студентом ІІІ курсу 308-С групи по спеціальності соціальна педагогіка в Уманському гуманітарно-педагогічному коледжі ім. Т.Г.Шевченка. На навчання необхідні значні кошти, які вона не в змозі в повній мірі надати сину. Заборгованість по аліментам відповідача ставить її в скрутне становище, адже через те, що вона не доотримала кошти за аліменти на сина, вона не може фінансово забезпечити його навчання. 11 лютого 2015 року вона отримала постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 11 лютого 2015 року, у звязку з закінченням строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, в звязку з досягненням дитиною повноліття. У постанові вказано, що на момент винесення постанови боржник має заборгованість по сплаті аліментів в сумі 6382,68 грн. На її заяву від 11 лютого 2015 року до Уманського районного відділу державної виконавчої служби Уманського міськрайонного управління юстиції їй було надано детальний розрахунок заборгованості по сплаті аліментів по виконавчому листу № 2-512 від 16 березня 2011 року. Оскільки виконавче провадження є на даний момент закінченим, вищевказана сума боргу по сплаті аліментів підлягає стягненню із відповідача у примусовому порядку. На сьогодні їй відомо, що відповідач неофіційно працює на будівництві та постійно отримує заробітну плату. Тобто, відповідач має можливість сплачувати суму боргу, що виникла в результаті несплати ним призначених сум аліментів на утримання їхнього сина. Відповідач був обізнаний про свій обовязок сплачувати аліменти на утримання сина й періодично їх сплачував протягом 2011-2014 років. Відповідно до ч.1 ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст. 196 Сімейного кодексу України, не повязується з обовязковим попередженням боржника про наявність заборгованості по аліментам та надання йому строку для її погашення. Син є повнолітнім, а тому вона має право на сплату неустойки. З огляду на детальний розрахунок заборгованості по сплаті аліментів по виконавчому листу № 2-512 від 16.03.2011 року загальна заборгованість складає 6382,68 грн., а тому загальний розмір неустойки (пені) складає 19\~927 грн. 88 коп. Тому просить стягнути з [PERSON] на її користь заборгованість по сплаті аліментів, яка утворилася з 1 березня 2012 року по 31 грудня 2014 року в сумі 6382 грн. 68 коп.; неустойку за прострочення сплати аліментів за період з 1 березня 2012 року по 31 грудня 2014 року в розмірі 19\~927 грн. 88 коп.; суми судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. та стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. 24 грудня 2015 року позивачка [PERSON] подала до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій вказала, що оскільки відповідач 04 грудня 2015 року повністю погасив заборгованість по аліментах в сумі 6382,68 грн., вважає за необхідне зменшити розмір позовних вимог та стягнути з [PERSON] на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів за період з 1 березня 2012 року по 31 грудня 2014 року в розмірі 19\~927 грн. 88 коп. та суму судового збору в сумі 234 грн. 60 коп. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги та просять позов задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнав та пояснив, що про заборгованість по аліментах йому було відомо з моменту звернення позивачки з позовом про стягнення аліментів на сина, що навчається. Він вважав, що цей борг йому врахується в послідуюче виконавче провадження. В грудні 2015 року повністю погасив вказану заборгованість. Вислухавши пояснення сторін , дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні достовірно встановлено, що шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано 05.08.1999 року, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено запис за № 77. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16 березня 2011 року [PERSON] зобовязано сплачувати аліменти в розмірі ? частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на утримання сина [PERSON], [INFO], починаючи з 15 лютого 2011 року, щомісячно, до повноліття дитини. Дане рішення відповідачем не виконувалося в повному обємі, в результаті чого утворилася заборгованість по сплаті аліментів в сумі 6382, 68 грн. Так як виконавче провадження на даний час є закінченим, вищевказана сума боргу по сплаті аліментів підлягала стягненню з відповідача у примусовому порядку. 04 грудня 2015 року відповідач повністю погасив заборгованість по аліментах, в звязку з чим позивачкою було зменшено розмір позовних вимог. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до розрахунку позивачки за період з 01 березня 2012 року по 31 грудня 2014 року сума неустойки від заборгованості по аліментах на утримання сина [PERSON] складає 19\~927 грн. 88 коп., яка підлягає стягненню в судовому порядку. На підставі викладеного та

Outcome: approved