Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що квартира [ADDRESS], належить на праві приватної спільної сумісної власності - [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. У липні 2013 року в квартирі був зареєстрований відповідач - [PERSON], який є колишнім чоловіком [PERSON] та батьком [PERSON], [PERSON] і [PERSON]. Після реєстрації в спірній квартирі відповідач почав влаштовувати постійні сварки та скандали з ними (позивачами). Спочатку це були словесні погрози та образи, які згодом переросли у бійку. Відповідач систематично вживає алкогольні напої та поводить себе неадекватно. Постійно порушує правила спільного співжиття робить неможливим для власників проживання з ним в одній квартирі. Він є раніше судимим, а тому часто погрожує їм фізичною розправою. Вони (позивачі) неодноразово зверталися до правоохоронних органів з заявами на неправомірну поведінку відповідача. Дільничним інспектором неодноразово були проведені з відповідачем профілактичні бесіди, однак жодного впливу на нього вони не мали. Крім того, відповідач неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за протиправну поведінку та за насильство в родині. Однак, заходи громадського впливу щодо запобігання протиправній поведінці відповідача є безрезультатними. Така поведінка відповідача негативно впливає на психоемоційний розвиток неповнолітньої дитини - [PERSON], яка закрита та знервована, не може вільно займатися своїми справами. [PERSON] є студенткою, а [PERSON] навчається в ліцеї. Діти не можуть спокійно готуватися до уроків, вільно пересуватися по квартирі, так як це дратує відповідача і він починає скандали. Діти уникають залишатися на одинці з відповідачем, так як побоюються за своє життя та здоров'я. Враховуючи це звернулися до суду та просили виселити відповідача із спірної квартири без надання іншого приміщення на підставі ст. 116 ЖК України. В судовому засіданні позивачі підтримали обставини викладені в позовній заяві, позовні вимоги у повному обсязі, просили їх задовольнити. [PERSON] додатково пояснила, що вона побоюється за себе та дітей, так як відповідач часто випиває, приходить агресивний, скандалить. Було таке, що приставив ніж, погрожував. Відповідач в селі має хату, до неї лише необхідно прикласти руки. Крім того, його мати має квартиру. У нього був гуртожиток, який вона переписала на нього, однак його продали задля навчання дітей. Відповідач дає кошти то в сумі 1 000,00 грн., то в сумі 3 000,00 грн. 1-2 раза в рік. [PERSON] додатково зазначила, що вона три роки не живе в сім'ї, але їй телефонувала мама, казала, що батько погрожував ножем. Коли батько вип'є, він агресивний. Коли їй було 15 років, вона уходила з квартири через скандали. [PERSON] додатково зазначила, що її батько колись побив, якби не сестра, то її б не було. Вона боїться залишатися вдома, коли батько п'яний. У нього є сім'я, може поїхати до неї. В судовому засіданні відповідач просив відмовити в задоволенні позову, пояснив, що він не алкоголік, він п'яниця, хоче п'є, хоче не п'є. Бувало, коли він приходив випивши, втомлений, позивачі його спеціально провокували, чіпляли його. Міліцію вони викликали, вони приїздили коли він вже спав. Зауважив, що кімнату в гуртожитку продала його колишня дружина - [PERSON], та купила коханцю машину, а не витратила кошти на дітей. Працівники поліції з ним вели бесіду десь 2014 році чи в 2015 році. Вислухавши пояснення позивачів, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. В суді встановлено, що спірна квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [PERSON] є колишньою дружиною [PERSON], а [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є його рідними дітьми. На даний час в спірній квартирі зареєстровані - [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст. 116 ЖК України, на яку посилаються позивачі, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися без результативними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб проводиться без надання іншого жилого приміщення. Позивачі просять суд виселити відповідача зі спірної квартири на підставі ст. 116 ЖК України. На підтвердження свої позовних вимог надали: постанову про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП від 18.06.2014 року, висновок судово-медичної експертизи № 329/ж від 20.02.2013 року відносно отримання [PERSON] легких тілесних ушкоджень (зі слів 19.02.2013 року її батько [PERSON] наносив удари по голові, стискав шию), де відсутній причинно-наслідковий зв'язок із отриманням ушкоджень та діями відповідача; матеріали перевірки ЄО № 1774 за 2014 рік та № 12451 за 2016 рік, за якими ознак кримінального правопорушення та громадського порядку не встановлено. По даній справі встановлено, що суду не надано достатніх підтверджень щодо вимог, встановлених ст. 116 ЖК України, та доказів наявності наступних фактів: систематичне руйнування чи псування спірної квартири відповідачем, використання спірної квартири відповідачем не за призначенням, систематичне порушення відповідачем правил співжиття. З пояснень сторін слідує, що між ними періодично виникають конфлікти, однак це не є підставою для виселення відповідача на підставі ст. 116 ЖК України. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed