Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідачки [PERSON] та просить визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме: на 1/2 частини квартири [ADDRESS], загальною прощею 55,2 кв. м., згідно технічного паспорту на квартиру від 09.10.2006 року, що належала її батьку - [PERSON], який помер [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що після смерті її батька відкрилася спадщина на належне йому майно, у тому числі, і на житлову квартиру [ADDRESS]. У зв'язку з відкриттям спадщини вона, як спадкоємець за законом першої черги звернулася в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини. Нотаріус відкрив спадкову справу за її заявою та за заявою відповідачки, яка є також спадкоємцем першої черги за законом. Проте, нотаріус повідомив, що підстав для видачі свідоцтва про право на спадщину немає у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, якими підтверджується належність квартири на праві власності спадкодавцеві. Спадкоємцем майна померлого [PERSON], крім неї, є також відповідачка [PERSON], яка є його матір'ю, прийняла спадщину нарівні із нею, але не визнає її спадкових прав на частину квартири. За таких обставин, вона змушена звертатися до суду за захистом своїх прав. Позивачка та представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала з тих підстав, що позивачка не доглядала до дня смерті свого батька, а отже не має права на спадщину. Заслухавши пояснення представника позивачки, відповідачки, дослідивши докази по справі, суд позов задовольняє з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.7), [PERSON] помер [INFO]. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.8), батьком позивачки [PERSON] [INFO] є [PERSON], який помер [INFO]. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.9), після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище - [PERSON]. Відповідно до рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 30 травня 2014 року №13457593 (а.с.11), [PERSON] відмовлено у державній реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Згідно довідки, виданої Дубровицьким міським бюро технічної інвентаризації від 29 травня 2014 року №80 (а.с. 13), вбачається, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.10.2006 року, виданого виконавчим комітетом Дубровицької міської ради, серії ЯЯЯ №431268, квартира за адресою: [ADDRESS], станом на 22.10.2006 року належить [PERSON]. Згідно інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 27.10.2014 року, квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності згідно свідоцтва про право власності серії ЯЯЯ №431268, виданого виконавчим комітетом Дубровицької міської ради. Відповідно до ч.4 ст.25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Відповідно до ч.1 п.11 ст.346 ЦК України однією із підстав припинення права власності є смерть власника. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст. 392 ЦК власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, зокрема, право власності на нерухоме майно. Згідно зі ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, є, зокрема, рішення суду щодо речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, що набрали законної сили. Згідно з ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (з дня смерті спадкодавця). У відповідності до п. п. 4.15, 4.18 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року за № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації, нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при поділі спадщини між спадкоємцями необхідно враховувати правило частини першої статті 1278 ЦК про те, що коли спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між спадкоємцями, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачка, посилаючись на той факт, що позивачка не має жодних прав на спадкування частини майна, що залишилося після смерті її батька, не довела своїх заперечень. Позивачка не належить до осіб, які відповідно до ст. 1224 ЦК України, не мають права на спадкування чи усунені від спадкування за рішенням суду. З огляду на наведене, суд вважає, що позивачка, як повноправний спадкоємець за законом, який прийняв спадщину у встановленому законом порядку, має право на 1/2 частки квартири, що належала її батькові. За таких підстав суд переконується в тому, що позивачка згідно норм спадкового права стала власником спадкового майна померлого і набула права власності на нього.

Outcome: approved