Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом, в якому просили визнати за ними право власності на земельну ділянку, площею 0,29 га, виділену для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташовану по [ADDRESS], по Ѕ частині за кожним. В обґрунтування своїх вимог вказували, що згідно договору купівлі-продажу від 15 травня 2008 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], перший подарував, а остання прийняла в дар житловий будинок, розташований за вказаною вище адресою. [PERSON] померла [INFO] і позивачі як спадкоємці після неї вважають, що з переходом права власності на будинок до неї перейшло і право власності на земельну ділянку, тому в порядку спадкування до них має перейти і право власності на земельну ділянку. Посилаючись на положення ст. 1225 ЦК України ст. 377 ЦК України та ч. 1 ст. 120 ЗК України, які вказую, що з переходом права власності на будинок до нового власника перейшло і право власності на зазначену земельну ділянку, тому просили визнати за ними право власності на цю ділянку в рівних частках. В судове засідання сторони не з'явилися, про його час та місце булли повідомлені належним чином, надали заяви з проханням розглянути справу без їх участі, при цьому в своїй заяві позивачі позов підтримали і просили задовольнити, а відповідач позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін в підготовчому судовому засіданні відповідно до положень ст. 200 ЦПК України, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. [INFO] в с. Михайло-Ларине Вітовського району Миколаївської області померла [PERSON] і після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на житловий будинок та земельну ділянку, виділену для його будівництва та обслуговування (підсобного господарства), площею 0,29 га, розташовані по [ADDRESS]. Будинок вона отримала в дар за свого життя від громадянина [PERSON], про що між ними був укладений договір від 15 травня 2008 року, посвідчений в той же день державним нотаріусом Жовтневої державної нотаріальної контори Миколаївської області. Того ж дня її право власності на будинок було зареєстровано в державному реєстрі. Згідно зі ст. 120 ЗК України при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. Відповідно до ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Виходячи з таких положень закону з переходом права власності на будинок до [PERSON] перейшло право власності і на земельну ділянку, виділену для його будівництва та обслуговування, яка належала [PERSON] відповідно до державного акту серії [NUMBER], виданого 07 липня 1994 року Михайло-Ларинською сільською радою Жовтневого (тепер - Вітовського) району Миколаївської області. Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Спадкування здійснюється за законом або за заповітом (ст. 1217 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 1233-1236 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. За свого життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 12 червня 2018 року секретарем Михайло-Ларинською сільською радою Вітовського району Миколаївської області, відповідно до якого заповіла на випадок своєї смерті все належне їй майно [PERSON] та [PERSON], тобто позивачам в справі. Вони прийняли спадщину і є єдиними спадкоємцями за заповітом після смерті матері, що підтверджується матеріалами спадкової справи, заведеної приватним нотаріусом Вітовського нотаріального округу Миколаївської області Сапегою О.П. Однак відповідно до письмового роз'яснення нотаріуса Сапеги О.П. від 07 лютого 2019 року оформити в нотаріальному порядку право власності на земельну ділянку вони не може, оскільки не представили правовстановлюючого документу про право власності спадкодавиці на ділянку. З врахуванням вказаних положень закону, з переходом права власності на будинок до спадкодавиці [PERSON] перейшло право власності і на земельну ділянку, виділену для будівництва та обслуговування житлового будинку, тому вона входить до спадкового майна, яке повинно відійти в порядку спадкування за заповітом позивачам, тобто по Ѕ частині за кожним відповідно до положень ст. 1267 ЦК України. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, вони не можуть захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за ними права власності на нерухомість в порядку спадкування за заповітом відповідно до їх часток в спадщині. За викладеного,

Outcome: approved