Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із позовом, зміненим письмовою заявою від 29.04.2014 року, в якому просили визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. При цьому посилались на те, що відповідач зареєстрований у вищевказаній квартирі, проте більше року не мешкає у ній, постійно проживає в іншому місці, через що вони за власні кошти сплачують комунальні послуги за відповідача, несуть витрати. Позивачі у судове засідання не з'явились, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, змінені позовні вимоги підтримали, просили задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе, у відповідності до ст.224 ЦПК України, та зі згоди позивачів провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] за договором купівлі-продажу від 24.01.2002 року придбали, в рівних частках кожна, квартиру [ADDRESS]. Договір посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований у реєстрі за № 76. (а.с. 10) Також, у квартирі [ADDRESS] за вказаною адресою зареєстрований відповідач [PERSON], що підтверджується довідкою від 20.06.2013 року (випискою з домової книги про склад сім'ї та реєстрацію), копія якої наявна в матеріалах справи. (а.с.11) Згідно копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 03 липня 1998 року [PERSON] перебувала у шлюбних відносинах з [PERSON]. Проте заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27.01.2014 року по справі № 522/21378/13-ц встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинились, спільного господарства вони не ведуть та проживають окремо, шлюб між сторонами розірвано. (а.с. 12, 13) Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів зокрема можуть бути припинення дії, яка порушує право, примусове виконання обов'язку, або іншим способом. Згідно до ч.2 ст. 64 Житлового кодексу Української РСР до членів сім'ї наймача (власника) належать дружина наймача (власника) їх діти та батьки. Членами сім'ї наймача (власника) можуть бути визнані інші особи, якщо вони постійно проживають разом з наймачем (власником) і ведуть з ним спільне господарство. На підставі ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Поважних причин, які б могли бути підставою для продовження строку, передбаченого ст. 71 ЖК України, збереження за відповідачем спірного жилого приміщення судом не встановлено. Згідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Стаття 41 Конституції України гарантує право володіння та користування своєю власністю, а також вказує що право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно до п.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні. Стаття 391 ЦК України надає власнику майна право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідача слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved