Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка з 26 серпня 2006 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Спільних дітей сторони не мають. Спільне життя сторін не склалося у звязку з різністю характерів та способу життя, які виявились в процесі сумісного проживання, а також у звязку з неможливістю знайти спільну мову в побуті, що на погляд позивачки є перешкодою для подальшого існування сімї. Між сторонами втрачено почуття любові та поваги, вони стали різними та чужими один одному людьми. Позивачка вважає, що збереження шлюбу є неможливим, у звязку з чим просить шлюб розірвати, а після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про дату, місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, категорично заперечувала проти надання строку на примирення. Після розірвання шлюбу просила суд залишити їй шлюбне прізвище «Іванникова». Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду письмову заяву, якою просив справу розглядати за його відсутності, позовну вимогу щодо розірвання шлюбу визнав та не заперечував проти її задоволення. Зазначив, що на даний час на розгляді в суді перебуває інша цивільна справа щодо розподілу майна між сторонами. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно свідоцтва про шлюб серії 1-НО №059792 від 26 серпня 2006 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Вугледарського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] та [PERSON] 26 серпня 2006 року зареєстрували шлюб. Після укладення шлюбу позивачка змінила дошлюбне прізвище «Бодня» на шлюбне прізвище «Іванникова» (а.с. 9). Згідно ч. 1\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України\~суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сімейні відносини між сторонами припинені, втрачено почуття любові та поваги, вони стали різними та чужими один одному людьми. Наведене свідчить, що сім'я сторін розпалася, а формальне існування цього шлюбу суперечить інтересам сторін. З огляду на стійке волевиявлення сторін, та, беручи до уваги наведені обставини, які свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, стало неможливим, то шлюб слід розірвати. Згідно\~зі ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонам суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 3ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи повязані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що єдиним документом наданим суду на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу понесених позивачкою є квитанція прибуткового касового ордеру №145 від 20.11.2017 року. При цьому в провадженні суду перебуває три цивільні справи між даними сторонами, але щодо різних предметів спору, однак, зазначений касовий ордер не містить жодного запису в межах якої саме цивільної справи було надано позивачці правничу допомогу, які саме послуги надавались та чи взагалі були вони повязані з розглядом цивільної справи. Більше того, до позову не додано договору про надання правничої допомоги, у відповідності до якого суд мав би можливість визначити вартість послуг адвоката, а також позивачкою не надано доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що були сплачені, відсутній детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом. Тому, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні вимог позову щодо стягнення з відповідача на користь позивачки 400,00 гривень судових витрат на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи викладене ст. ст. 110, 112-114 СК України,

Outcome: partial