Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що [PERSON] та [PERSON], володіють правом приватної власності на житлову квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS]. В житловій квартирі зареєстровані, як проживаючий [PERSON] [INFO], який був у шлюбі з їхньою донькою [PERSON]. В 2013 році [PERSON] і [PERSON] розірвали шлюб про що є рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 квітня 2013 року. На даний час [PERSON] прописаний (зареєстрований) з 2008 року за адресою [ADDRESS], хоча фактично з моменту розірвання шлюбу з [PERSON] в 2013 року та по даний час в зазначеній житловій квартирі не проживає. Відповідно до ст. 41 Конституції України «Кожен має право володіти, користуватися, і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним». Згідно змісту ст. 317 ЦК України - власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 ЦК України визначено, що саме власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на свій розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності. В свою чергу відповідач, який не проживає за адресою: [ADDRESS] втратив право на користування (проживання) квартирою, внаслідок його відсутності без поважних причин понад один рік. Оскільки, за вищевказаною адресою відповідач не проживає, можуть виникати проблеми зі сплатою комунальних послуг та інших платежів, що нараховуються від кількості мешканців житлового будинку. Разом з тим, згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним право користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України, особа втрачає право на користування житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст. ст. 317, 319, 346, 391, 405 ЦК України та ст. ст. 174-176 ЦПК України, ст. 116 ЖК України просять суд визнати [PERSON], [INFO], таким що втратив право користування (проживання) в будинку [ADDRESS]; стягнути з [PERSON] на їхню користь судовий збір у розмірі 1409, 60 грн. У відкритому судовому засідання позивач [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] перебував у шлюбі з її донькою [PERSON] В 2013 році донька розірвала шлюб з [PERSON] після чого він одразу виїхав до м. Кривий Ріг і з того часу не проживає за адресою по [ADDRESS]. Позов підтримує в повному обсязі та просить суд його задовольнити. У відкритому судовому засіданні представник позивача [PERSON]-[PERSON] позов підтримала у повному обсязі та просить суд його задовольнити. У відкрите судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився по невідомим для суду причинам, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується оголошенням про виклик на офіційному веб-порталі судової влади України від 21.08.2018 року. У відкритому судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що проживає по сусідству з сім»єю [PERSON] та підтверджує, що дійсно після розірвання шлюбу між донькою позивачів та [PERSON] останній відразу виїхав до м. Кривий Ріг та багато років не проживає у квартирі [ADDRESS] Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглядати справу заочно, без участі відповідача та на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою суду від 04 вересня 2018 року суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 129753939 від 05.07.2018 року [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Згідно рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.04.2013 року справа №214/1404/13-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до домової книги [PERSON] з 20.11.2008 року зареєстрований в житловому будинку, що розташований по [ADDRESS]. Крім того, цей факт підтверджується Актом обстеження житлово-побутових умов від 02.08.2018 року [PERSON] дійсно зареєстрований за адресою: [ADDRESS], але з 2010 року не проживає за вищезазначеною адресою та поясненнями свідка [PERSON] Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 321, 391 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Згідно до ст. 405 ЖК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи вищевикладене та те, що відповідач [PERSON] з 2013 року не проживає у квартирі [ADDRESS], суд відповідно до вимог ст.ст. 71, 72 ЖК України, вважає можливим визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивачів підлягають понесені судові витрати у розмірі вартості сплаченого судового збору розміром 1409,60 грн. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 71, 72, 405 ЖК України, ст.ст. 321, 391 ЦК України, ч. 1 ст. 81, ст. ст. 141, 258, 259, 280-283 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved