Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що 19.10.2012 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, від шлюбу мають неповнолітню дитину, яка мешкає разом із позивачкою. Шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, мають різні погляди на сімейне життя, почуття поваги та взаєморозуміння між ними втрачено. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу позивачка вважає неможливим та таким, що суперечить її інтересам. Вважає, що примирення між сторонами неможливе, просить шлюб з відповідачем розірвати та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 07.12.2020 року провадження у зазначеній цивільній справі прийнято до розгляду та відкрито за правилами спрощеного позовного провадження та призначене судове засідання. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та слухати справу у її відсутність. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився з невідомих суду причин, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву не надав. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19.10.2012 року, згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 720. Від шлюбу подружжя мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме інтересам позивачки, оскільки сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільне господарство. Примушування жінки або чоловіка до шлюбу забороняється. Відповідач не надав суду заперечень, які б спростовували обставини, викладені позивачкою. За таких обставин, враховуючи, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. Суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу; згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно із статтею 133 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачкою при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 840,80 гривні. У зв`язку з задоволенням позовних вимог сплачена сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved