Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом, в якому просили визнати за ними в порядку спадкування за законом після смерті 12 грудня 2012 року їх матері [PERSON] право власності на спадкове майно, яке залишилося після її смерті, а саме: - житловий будинок з господарськими спорудами по вул. Октябрській 27, в с. Галицинове Жовтневого (тепер Вітовського) району Миколаївської області, - земельну ділянку, площею 0,11 га, виділену для будівництва та обслуговування житлового будинку за цієї ж адресою, - квартиру № 15, розташовану в цьому ж селі, по вул. Центральна, 7, - земельну ділянку, площею 4,43 га, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах Галицинівської сільської ради Жовтневого (тепер Вітовського) району Миколаївської області. В обґрунтування своїх вимог вказували, що після смерті матері залишилося в спадок зазначене нерухоме майно, яке вони не взмозі оформити в нотаріальному порядку через відсутність належним чином оформлених правовстановлюючих документів на майно. Посилаючись на те, що вони прийняли спадщину, але через зазначену обставину не можуть оформити її в нотаріальному порядку, хоча наданими копіями оригіналів правовстановлюючих документів, а також копіями довідок селищної ради та органу Держкомзему підтверджується належність померлій матері вказаного вище майна, тому просили винести рішення про визнання за ними права власності на дане спадкове майно по 1/2 частині за кожним. Під час розгляду справи до участі в ній ухвалою суду від 7 листопада 2016 року були залучені як співвідповідачі [PERSON] та [PERSON], які мають відношення до спадщини після смерті [PERSON]. В судовому засіданні представник позивачів позов підтримала та просила задовольнити, а відповідачі [PERSON] та [PERSON] позов визнали та не заперечували проти його задоволення. В подальшому на розгляд справи не з'явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, надали з проханням справу розглядати без їх участі, а позов задовольнити. Представник відповідача сільської ради, до судового засідання не з'явився, надав заяву з проханням розглядати справу без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Суд, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, які з'явилися на розгляд справи, та вважаючи за можливе завершити розгляд справи за їх відсутності сторін, а також дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. 16 березня 2004 року в с. Галицинове Жовтневого (тепер Вітовського) району Миколаївської області померла громадянка [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на нерухоме майно, а саме: -однокімнатну квартиру, загальною площею 32,5 кв.м., житловою 15,8 кв.м., яка їй належала відповідно до свідоцтва про право власності від 2 серпня 1995 року, виданого радгоспом «Октябрський» (а.с. 24); -земельну ділянку, площею 4,43 га, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах Галицинівської сільської ради Жовтневого (тепер Вітовського) району Миколаївської області. Право власності на земельну ділянку їй було оформлено відповідно державного акту серії ЯА № 063855, виданого 1 квітня 2005 року. За свого життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 12 грудня 2003 року секретарем Галицинівської сільської ради Жовтневого (тепер Вітовського) району Миколаївської області, яким заповіла своїй дочці [PERSON] свою квартиру та все своє майно, де б воно не знаходилося та в чому б не виражалося. Згідно зі ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст.ст. 1233-1236 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері, оскільки фактично проживала з нею на час смерті, що підтверджується довідкою сільської ради від 4 травня 2017 року. Крім того, 4 жовтня 2003 року помер [PERSON]. Після його смерті відрилася спадщина, в тому числі на наступне нерухоме майно: -житловий будинок з господарськими спорудами по вул. Октябрській 27, в с. Галицинове Жовтневого (тепер Вітовського) району Миколаївської області; -на земельну ділянку, площею 0,11 га, виділену для його будівництва та обслуговування за цією ж адресою. Ділянка належала йому відповідно до державного акту серії І-МК № 027671, виданого 23 вересня 1997 року Галицинівською сільською радою Жовтневого (тепер Вітовського) району Миколаївської області. Однк, спадкодавець [PERSON] за життя, побудувавши будинок, не отримав свідоцтво про право власності на нього та не зареєстрував його у відповідному державному органі. Відповідно до технічного паспорту, складеного комунальним підприємством Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації, житловий будинок, розташований по вул. Октябрська, 27, в с. Галицинове Жовтневого (тепер Вітовського) району Миколаївської області, був побудований в 1990-1991 роках. Згідно з цим же технічним паспортом та довідкою того ж комунального підприємства, житловий будинок має житлову площу 73.90 кв.м., загальну площу 108.2 кв.м., об'єкти самочинного будівництва відсутні, але право власності на будинок не зареєстровано. До 2004 року виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилося питання узаконення житлових будинків та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 1 березня 1985 року № 105 Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалися рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними по господарських книг сільських, селищних Рад із додатком списків громадян, яким ці будинки належали. До вказаних правовідносин також підлягала застосуванню Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26. Відповідно до довідки Галицинівської сільської ради від 4 травня 2017 року житловий будинок по вул. Октябрська, 27, в с. Галицинове Жовтневого району Миколаївської області існує та рахувався і його господарем був [PERSON], в тому числі і на час його смерті. Це свідчать про те, що [PERSON] належав зазначений будинок і за свого життя мав всі законні підстави для отримання свідоцтва про право власності на будинок, але цього не здійснив. Однак це не скасовує належність йому будинку, оскільки відповідно до положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входить все, що належало спадкодавцеві на час його смерті. Після смерті [PERSON] спадщину прийняли його дружина [PERSON], та його діти: [PERSON] та [PERSON] (останні двоє - позивачі), які відповідно до ст. 1261 ЦК України відносяться до спадкоємців першої черги за законом і прийняли спадщину, так як проживали з померлим спадкодавцем на час його смерті. Відповідно до положень ст. 1267 ЦК України кожному з них перейшло у власність в порядку спадкування після смерті [PERSON] по 1/3 частині спадкового майна, тобто по 1/3 частині житлового будинку та по 1/3 частині земельної ділянки, виділеної для його обслуговування. В той же час, за свого життя [PERSON] не переоформила спадщину, яку отримала після смерті матері та чоловіка і померла 12 грудня 2012 року. Після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на наступне нерухоме майно: -однокімнатну квартиру, загальною площею 32,5 кв.м., житловою 15,8 кв.м., яка перейшла до її власності в порядку спадкування після смерті матері [PERSON]; -земельну ділянку, площею 4,43 га, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах Галицинівської сільської ради Жовтневого (тепер Вітовського) району Миколаївської області, яку вона також отримала в порядку спадкування після смерті матері [PERSON]; -1/3 частину житлового будинку з господарськими спорудами по вул. Октябрській 27, в с. Галицинове Жовтневого (тепер Вітовського) району Миколаївської області, яку вона отримала в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON]; -1/3 частину земельної ділянки, площею 0,11 га, виділену для його будівництва та обслуговування за цією ж адресою, яку вона отримала в порядку спадкування після смерті свого чоловіка [PERSON] Після її смерті спадщину прийняли спадкоємці першої черги: діти [PERSON] та [PERSON] (позивачів в справі) та батько [PERSON]. В свою чергу [PERSON] помер 12 лютого 2014 року і після його смерті спадщину прийняли його діти: [PERSON] та [PERSON], які в передбачений законом шестимісячний строк звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини. Як вже було зазначено вище, вони були залучені до участі в справі в якості співвідповідачів і під час розгляду справи в судовому засідання підтвердили, що не претендують на вказану спадщину [PERSON], яку прийняв після її смерті [PERSON] Вони відмовилися від неї на користь позивачів, про що надали також відповідні письмові заяви на ім'я суду. Наявність інших спадкоємців, які прийняли спадщину і претендують на неї після смерті [PERSON]Я.\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\: [PERSON] та [PERSON], є перепоною при оформленні спадщини тільки позивачами. В той же час, вони не бажають оформляти спадщину, про що надали відповідні письмові заяви на адресу суду про відмову від спадщини на вказане майно. Суд допускає, що виходячи з їх тексту вони дійсно не заперечують проти оформлення спадщини [PERSON] позивачами і відмовлялася від неї на їх користь. Всупереч ст. 1272 ЦК України законом не передбачено поновлення строку для подання заяви про відмову від прийняття спадщини. Після її фактичного прийняття і спливу шести місяців після смерті спадкодавця особа-спадкоємець не може відмовитися від неї, але якщо ця особа не бажає її оформляти і є інші спадкоємці, які мають протилежні наміри, то це порушує їх права на належне користування та володіння спадковою власністю. Тому суд вважає можливим прийняти їх відмови і вважає можливим вирішити вимоги щодо вказаної вище спадщини за позивачами з врахуванням положень ст. 1267 ЦК України по 1/2 частині за кожним. Також, під час оформлення спадщини після смерті матері позивачі отримали розяснення від нотаріуса про неможливість її оформлення в такому порядку на будинок та земельну ділянку, оскільки не представили оригінали правовстановлюючих документів на дану нерухомість. Як було встановлено і зазначено вище, будинок не був оформлений та зареєстрований належним чином, а правостановлюючі документи на майно втрачені і до того ж квартира, будинок та земельні ділянки після їх спадкування [PERSON] не були переоформлені на неї. При цьому правовстановлюючий документ про право власності на земельну ділянку площею 4,43 га [PERSON] - державний акт, був оформлений 1 квітня 2005 року, тобто вже після її смерті, однак це не скасовує належність їй ділянки, оскільки право власності вона почала оформляти за життя і померла не встигнув отримати правовстановлюючий документ на неї. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, зі збереженням її цільового призначення. Дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що будинок, квартира та земельні ділянки, належали [PERSON] та [PERSON] і після їх смерті перейшли в порядку спадкування до [PERSON] і дане майно входить до складу спадщини після її смерті, а тому в порядку спадкування, з врахуванням відмови від спадщини [PERSON] та [PERSON], повинно відійти спадкоємцям, тобто позивачам у справі. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, вони не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за ними права власності на нерухомість в порядку спадкування за законом. При цьому суд зазначає, що заявлені первісні вимоги позивачів про визнання права власності кожним позивачем права власності на 1/2 частину кожного виду нерухомого майна є вірними відносно спадщини у виді квартири та земельної ділянки сільськогосподарського призначення, однак відносно будинку та земельної ділянки, виділеної для його обслуговування ні, оскільки це майно вони успадкували самостійно після смерті батька по 1/3 частині, а іншу 1/3 частину, яку успадкувала їх мати [PERSON], вони успадкували після її смерті по 1/6 частині. Але це не змінює загалу позовних вимог про визнання права власності за ними двома на все зазначене вище майно в рівних частках. Враховуючи викладене,

Outcome: approved