Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа Західно Українська товарна біржа про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] загальною площею 33.8 кв.м., житловою площею 19 кв.м., який був зареєстрований 05.03.1999 року Західно-Українською товарною біржою . Позовні вимоги позивачі обгрунтовують тим, що 05.03.1999 року між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] загальною площею 33.8 кв.м., житловою площею 19 кв.м., який був посвідчений Західно - Українською товарною біржою. Умови вказаного договору сторонами виконанні повністю проте, позивачам не було відомо про необхідність, відповідно до чинного законодавства, обов»язкового нотаріального посвідчення вказаного договору купівлі продажу квартири, тому з метою розпорядження фактично належною їм квартирою, просять визнати зазначений договір дійсним. Позивачі звернулися до суду із заявою про підтримання позовних вимог з клопотанням про розгляд справи у їх відсутності. Відповідач не зявився з невідомої суду причини, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Представник третьої особи Західно Української товарної біржі у судове засідання не з»явився, проте подав заяву про відсутність заперечень з приводу задоволення позову з клопотанням про розгляд справи у його відсутності Дослідивши та оцінивши зібрані докази, суд встановив наступні обставини справи. 05.03.1999 р. між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] загальною площею 33.8 кв.м., житловою площею 19 кв.м., який зареєстрований за номером № 0902211 зареєстрований Західно - Українською товарною біржою. Згідно реєстраційного посвідчення виданого 21.04.1999 року [PERSON] міським бюро технічної інвентаризації, квартира [ADDRESS] зареєстрована в рівних частках за [PERSON], [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу посвідченого Західною-Українською Товарною біржою від 05.03.1999 р. за реєстром №0902211. [PERSON] довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об»єкта нерухомого майна № 35987415 від 07.04.2015 р. вбачається, що у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості щодо квартири [ADDRESS] . Відповідно до довідки ПП «Тернопількомсервіс» № 2827 від 17.12.2014 р., у квартирі [ADDRESS] зареєстрованим значиться [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.257 ЦК позовна давність установлюється тривалістю в 3 роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю (ч.1 ст.258 ЦК). Водночас законодавець не допускає зміни порядку обчислення позовної давності, встановленого імперативними нормами стст.253255 ЦК. Перебіг строку позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1ст.261 ЦК). Відповідно до ч.3 - ч.5 ст.268 ЦПК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. За даних обставин, суд приходить до висновку про поважність підстав пропуску позивачами строку позовної давності, вважає їх такими, що заслуговують на увагу та вважає, що пропущений строк позовної давності за вимогами про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], який укладений між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та посвідчений 05 березня 1999 р Західно-Українською товарною біржою слід поновити. Відповідно до ст.227 Цивільного кодексу УРСР 1963р., який діяв на час укладення договору, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 47 Цивільного кодексу УРСР 1963р., який діяв на час укладення договору, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст.334 Цивільного кодексу України). За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], оскільки відповідно до норм цивільного законодавства сторони по договору купівлі - продажу дотрималися його письмової форми, умов щодо змісту, істотних умов, вимог до дієздатності сторін та відповідності внутрішньої волі сторін і їх волевиявленню щодо укладення договору. Дії сторін були спрямовані на встановлення відповідних прав та обов»язків щодо купівлі об»єкту нерухомості, що підтверджує спрямованість правочину на реальне настання правових наслідків про що свідчить фактичне виконання сторонами умов даного договору в результаті чого за позивачами [PERSON] міським бюро технічної інвентаризації було зареєстроване право власності на вказану квартиру на підставі укладеного договору купівлі-продажу посвідченого Західно -Українською Товарною біржою від 05.03.1999 р. за реєстром №0902211.

Outcome: approved