Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 16 травня 2016 року між позивачами та відповідачем було укладено змішаний цивільно-правовий договір, який посвідчено приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Ничипоренко Олександром Вікторовичем та зареєстровано в реєстрі за № 517. У відповідності до ст. 1, ст. 2 попереднього Договору його предметом стало зобов`язання відповідача - громадянина [PERSON] у майбутньому передати у власність позивачів громадян [PERSON] та [PERSON] нерухоме майно, а саме квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS] загальна площа 41,1 кв. м., номер [NUMBER] , поверх 7. Квартира повинна була бути збудована у новобудові в термін до 2 кварталу 2018 року (включно). Об`єкт будівництва заплановано як багатоквартирний житловий будинок у складі мікрорайону «Fresh Citi», що знаходиться при в`їзді в м. Ірпінь по дорозі з м. Києва. Попередній договір було укладено на умовах спільної часткової власності майбутньої квартири, тобто, 50% квартири передбачалося належати громадянину [PERSON] та 50% громадянці [PERSON] Згідно з п. 3.1 - п. 3.2 попереднього договору загальна сума (вартість) квартири склала 328 800,0 гривень з розрахунку 8 000,0 гривень за 1 кв. м. площі. В свою чергу позивачі - громадяни [PERSON] та [PERSON] на виконання вимог п. 3.3 попереднього договору внесли відповідачу - громадянину [PERSON] у готівковій формі гарантійний внесок у розмірі повної вартості квартири у сумі 328 800,0 гривень. Грошові кошти було передано відповідачу до моменту підписання попереднього договору, про що зафіксовано сторонами у положеннях п. п. 3.3.1 та п. п. 3.3.2 попереднього договору, а також підтверджується Актами приймання-передачі грошових коштів від 15 травня 2016 року та 16 травня 2016 року (всього 4 Акти), що складають невід`ємну частину попереднього Договору. Технічна здача об`єкта будівництва в експлуатацію була запланована на 4 квартал 2017 року, а орієнтовний строк прийняття об`єкта в експлуатацію на 2 квартал 2018 року. Однак, на початку 2017 року фактичне будівництво вказаного об`єкту - багатоквартирного житлового будинку в мікрорайоні «Fresh Citi» було зупинено відповідачем. Протягом 2017 року об`єкт знаходився у вигляді недобудови з монолітного каркасу 8 поверхів у висоту, з частковим (до 4 поверху) закладенням білою цеглою зовнішніх стін. Тривалий час на об`єкті не здійснювалося жодних будівельних робіт, були відсутні будівельні бригади та необхідна техніка, що дало обґрунтовані підстави вважати цей будинок «покинутим забудовником». На всіх зустрічах інвесторів відповідач формально відповідав, що все буде добре, однак, на письмовий запит позивачів про стан будівництва квартири не надав жодної відповіді. Будинок продовжував простоювати, а в грудні місяці 2017 року, на який було назначено технічну здачу об`єкта будівництва в експлуатацію - стало чітко зрозуміло про неможливість її проведення, у зв`язку з відсутністю будівельної готовності об`єкта. Одночасно стало очевидним порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань та безперспективність своєчасного отримання у майбутньому квартири у приватну власність позивачів. Відтак, 12 грудня 2017 року за ініціативою позивачів - громадян [PERSON] та [PERSON] з відповідачем - громадянином [PERSON] було розірвано попередній договір. У присутності приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Нечипоренко Олександра Вікторовича (нотаріуса який здійснював посвідчення попереднього договору) сторонами підписано Договір про розірвання попереднього договору, про що у реєстрі здійснено запис № 1144, а на останній сторінці попереднього Договору відповідний напис нотаріуса. За вимогами п. 2 Договору про розірвання та положень п. 4.5 попереднього Договору відповідач громадянин [PERSON] зобов`язався протягом тримісячного терміну повернути позивачам громадянам [PERSON] та [PERSON] всі фактично отримані кошти, стягнувши при цьому з позивачів штраф у розмірі 5% від суми коштів за дострокове розірвання договору. Порядок повернення коштів визначено в п. 2 Договору про розірвання та зазначено, що кошти відповідачам повинні бути сплачені позивачам у готівковій формі з обов`язковим підписання Актів приймання-передачі грошових коштів або у безготівковій формі на поточні рахунки позивачів: [PERSON] (рахунок одержувача [NUMBER] в ПАТ КБ Приватбанк, МФО 305299, призначення платежу: для поповнення поточного рахунку № [NUMBER] ), [PERSON] (рахунок одержувача № [NUMBER] в ПАТ «КБ «Приватбанк», МФО 305299, призначення платежу: для поповнення поточного рахунку № [NUMBER] ). Останній день тримісячного терміну для сплати кошів відповідачем настав 12 березня 2018 року. Однак, відповідачем жодних коштів позивачам у зазначений термін повернуто/сплачено не було, що підтверджується 1) відсутністю Актів приймання-передачі грошових коштів від відповідача на користь позивача на підставі Договору про розірвання. Такі акти не були підписані між сторонами. 2) Випискою ПАТ КБ «Приватбанк» за період з 01.12.2017 року - по 14.03.2018 року наданою [PERSON] по надходженням по картці/рахунку № [NUMBER] . Як чітко видно з інформації, наданої банком серед надходжень (платежів/коштів), що надійшли на рахунок позивачки, відсутній платник [PERSON] . 3) Випискою ПАТ КБ «Приватбанк» за період з 01.12.2017 року - по 15.03.2018 року наданою [PERSON] по надходженням по картці/рахунку № [NUMBER] . Як чітко видно з інформації, наданої банком серед надходжень (платежів/коштів), що надійшли на рахунок позивачки, відсутній платник [PERSON] . Детальний розрахунок суми позовних вимог виглядає наступним чином: 328 800,0 гривень - 16 440,0 грн. = 312 360,0 гривень, з яких: сума 328 800,0 гривень - розмір сплачених позивачами відповідачу коштів за квартиру; сума 16 440,0 грн. - штраф у розмірі 5% , які стягнув відповідач; сума 312 360,0 гривень - залишок коштів, які відповідач зобов`язаний повернути позивачам у пропорційному розмірі. Таким чином, оскільки відповідач не сплатив на користь позивачів кошти у сумі 312 360,0 гривень, які зобов`язався сплатити протягом трьох місяців з моменту підписання Договору про розірвання попереднього Договору (тобто з 12.12.2017 року - по 12.03.2018 року включно), він вважається таким, що прострочив виконання свого зобов`язання та порушив право позивачів вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм приватним майном. Порушені права та інтереси позивачів можливо захистити виключно шляхом прийняття судом рішення про задоволення позову та стягнення вказаної суми боргу з відповідача. У зв`язку зі викладеними обставинами позивачі просять захистити права позивачів способом визначеним ст. 16 ЦКУ шляхом стягнення з відповідача - громадянина [PERSON] грошової суми коштів в національній валюті України - гривні на користь позивачів - громадянки України [PERSON] та громадянина України [PERSON] ; стягнути з громадянина України [PERSON] (місце реєстрації [ADDRESS] , паспорт серії [NUMBER] , виданий 10.11.2015 року Ірпінським МВ ГУ МВС України в Київській області, ІПН - [NUMBER]) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем в процесі виконавчого провадження: на користь громадянки України [PERSON] (місце реєстрації [ADDRESS] , фактична адреса проживання [ADDRESS] , паспорт серія [NUMBER] , виданий 11.08.1999 року Ужгородським МВ УМВС України в Закарпатській області, ІПН [NUMBER] , рахунок одержувача [NUMBER] в ПАТ КБ Приватбанк, МФО 305299, призначення платежу: для поповнення поточного рахунку № [NUMBER] ) суму грошових коштів у розмірі 156 180,00 гривень заборгованості та суму 1 561,80 гривень у відшкодування сплаченого судового збору; на користь громадянина України [PERSON] (місце реєстрації та фактична адреса проживання [ADDRESS] , паспорт серія [NUMBER] , виданий 18.02.1999 року Ленінградським РУ ГУ МВС України в м. Києві, ІПН [NUMBER] , рахунок одержувача № [NUMBER] в ПАТ «КБ «Приватбанк», МФО 305299, призначення платежу: для поповнення поточного рахунку № [NUMBER] ) суму грошових коштів у розмірі 156 180,0 гривень заборгованості, суму 1 561,80 гривень у відшкодування сплаченого судового збору та суму 352,40 гривень у відшкодування судового збору за розгляд заяви про забезпечення позову. В судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] позов підтримали, підтвердили обставини, викладені у позовній заяві, просили позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, у зв`язку із чим суд, заслухавши думку позивачів [PERSON] та [PERSON] , які не заперечували проти заочного розгляду справи, вважав за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та за згодою позивачів ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 280-284 ЦК України. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] , позивача [PERSON] , вивчивши письмові докази по справі, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного. У відповідності до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що 16 травня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] укладено договір, відповідно до якого відповідач в майбутньому зобов`язувався передати у власність позивачів нерухоме майно, а позивачі зобов`язувалися прийняти у власність нерухоме майно - квартиру, що знаходиться в [ADDRESS] та оплатити гарантійний внесок, який являється забезпечувальним платежем у розмірі, що не перевищує загальну вартість вказаної квартири в порядку та на умовах, визначених Договором. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Ничипоренко О.В., зареєстрований в реєстрі за № 517. У відповідності до ст. 1, ст. 2 даного Договору його предметом стало зобов`язання відповідача - громадянина [PERSON] у майбутньому передати у власність позивачів громадян [PERSON] та [PERSON] нерухоме майно, а саме квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS] площа 41,1 кв. м., будівельний номер [NUMBER] , поверх 7. Квартира повинна була бути збудована у новобудові в термін до 2 кварталу 2018 року (включно). Згідно з п. 3.1 - п. 3.2 попереднього договору загальна сума (вартість) квартири склала 328 800,0 гривень з розрахунку 8 000,0 гривень за 1 кв. м. площі. В свою чергу позивачі - громадяни [PERSON] та [PERSON] на виконання вимог п. 3.3 попереднього договору внесли відповідачу - громадянину [PERSON] у готівковій формі гарантійний внесок у розмірі повної вартості квартири у сумі 328 800,0 гривень. Грошові кошти було передано відповідачу до моменту підписання попереднього договору, про що зафіксовано сторонами у положеннях п. п. 3.3.1 та п. п. 3.3.2 попереднього договору, а також підтверджується Актами приймання-передачі грошових коштів від 15 травня 2016 року та 16 травня 2016 року (всього 4 Акти), що складають невід`ємну частину попереднього Договору. Технічна здача об`єкта будівництва в експлуатацію була запланована на 4 квартал 2017 року, а орієнтовний строк прийняття об`єкта в експлуатацію на 2 квартал 2018 року. 12 грудня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] укладено Договір про розірвання договору, посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Ничипоренком О.В. 16.05.2016 року за реєстровим №517, який посвідчений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Ничипоренком О.В., зареєстрований в реєстрі за № 1144. За вимогами п. 2 Договору про розірвання та положень п. 4.5 попереднього Договору відповідач громадянин [PERSON] зобов`язався протягом тримісячного терміну повернути позивачам громадянам [PERSON] та [PERSON] всі фактично отримані кошти, стягнувши при цьому з позивачів штраф у розмірі 5% від суми коштів за дострокове розірвання договору. Порядок повернення коштів визначено в п. 2 Договору про розірвання та зазначено, що кошти відповідачам повинні бути сплачені позивачам у готівковій формі з обов`язковим підписання Актів приймання-передачі грошових коштів або у безготівковій формі на поточні рахунки позивачів: [PERSON] (рахунок одержувача [NUMBER] в ПАТ КБ Приватбанк, МФО 305299, призначення платежу: для поповнення поточного рахунку № [NUMBER] ), [PERSON] (рахунок одержувача № [NUMBER] в ПАТ «КБ «Приватбанк», МФО 305299, призначення платежу: для поповнення поточного рахунку № [NUMBER] ). Останній день тримісячного терміну для сплати кошів відповідачем настав 12 березня 2018 року. Однак, відповідачем жодних коштів позивачам у зазначений термін повернуто/сплачено не було Детальний розрахунок суми позовних вимог виглядає наступним чином: 328 800,0 гривень - 16 440,0 грн. = 312 360,0 гривень, з яких: сума 328 800,0 гривень - розмір сплачених позивачами відповідачу коштів за квартиру; сума 16 440,0 грн. - штраф у розмірі 5%, які стягнув відповідач; сума 312 360,0 гривень - залишок коштів, які відповідач зобов`язаний повернути позивачам у пропорційному розмірі. Таким чином, оскільки відповідач не сплатив на користь позивачів кошти у сумі 312 360,0 гривень, які зобов`язався сплатити протягом трьох місяців з моменту підписання Договору про розірвання попереднього Договору (тобто з 12.12.2017 року - по 12.03.2018 року включно), він вважається таким, що прострочив виконання свого зобов`язання та порушив право позивачів вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм приватним майном. У відповідності до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Згідно статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Стаття 530 ЦК України встановлює, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України встановлює правові наслідки порушення зобов`язання, а саме те, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 614 ЦК України). Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що із відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] слід стягнути суму грошових коштів у розмірі 156 180,00 гривень заборгованості та судові витрати у сумі 1 561,80 гривень, а також стягнути із відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] суму грошових коштів у розмірі 156 180,0 гривень заборгованості та у сумі 1 561,80 гривень у відшкодування судового збору та у сумі 352,40 гривень у відшкодування судового збору за розгляд заяви про забезпечення позову, а всього 1 914,20 гривень. Разом із цим суд, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог вважає, що вимоги позивачів про стягнення з відповідача на користь позивачів з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем в процесі виконавчого провадження грошових коштів є необґрунтованими, оскільки стягнення грошових коштів з відповідача у спосіб, про який просять позивачі можуть обмежити дії державного виконавця відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» у разі виконання рішення суду в примусовому порядку. Таким чином суд задовольняє заявлений позов частково. На підставі ст. ст. 16, 509, 527, 530, 611, 625 ЦК України, ст. ст. 7, 8, 12, 258, 259, 261, 263-265, 268, 273, 280-284 ЦПК України, суд -

Outcome: partial