Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

Позивачі звернулися до Солом'янського районного суду м. Києва з позовом до Територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради, треті особи: Головне управління юстиції у м. Києві, [PERSON], просили суд визнати за ними в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] право власності на земельну ділянку в частці по 15/100 частин на кожного, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначили, що [INFO] помер [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 45/10 частин земельної ділянки площею 0,0798 га, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Зазначена частина земельної ділянки належала [PERSON] на праві власності на підставі договору дарування від 29.01.2001, укладеного між ним та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Київською міського нотаріального округу Саприкіною О.С., для обслуговування житлового будинку з надвірними спорудами, загальною площею 109,60 кв.м. Зазначили, що у відповідності до ст.1261 ЦК України право спадкування за законом після смерті [PERSON] отримали спадкоємці першої черги: дружина померлого [PERSON], його рідна дочка [PERSON] та його рідний син [PERSON] У встановлений законом строк всі спадкоємці звернулися до державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Звернувшись до нотаріуса з метою оформлення права власності на земельну ділянку спадкоємці отримали лист Дев'ятої КДНК від 03.04.2014 про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на 45/100 частин земельної ділянки, так як правовстановлюючий документ на спадкове майно не зареєстрований згідно чинного законодавства. Відзначили, що дійсно за життя [PERSON] не зареєстрував належним чином договір дарування та не отримав державний акт на право приватної власності на землю. Проте, вказаний договір дарування 45/100 частин земельної ділянки є дійсним до цього часу. Оскільки здійснення державної реєстрації за померлою особою суперечить чинному законодавству, а відсутність такої реєстрації перешкоджає оформленню спадщини, позивачі позбавлені можливості реалізувати своє право на спадкування, тому вимушені звернутися за захистом до суду. Позивачі в судове засідання не з'явилися, надали заяву, в якій позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили справу розглядати без їх участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав до суду письмові пояснення, де просив справу розглядати у його відсутність та прийняти законне та обґрунтоване рішення по справі. Серед іншого, зазначив, що якщо за життя спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Представник третьої особи Головне управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, надав до суду письмові пояснення, де просив розглядати справу у відсутність представника, за наявними документами та доказами, враховуючи фактичні обставини справи та ухвалити рішення відповідно до діючого законодавства. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, в якій зазначила, що не заперечує проти задоволення позовних вимог та просила справу розглядати у її відсутність. Суд, відповідно до ст.ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у відсутності представника відповідача, оскільки його неявка не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечували позивачі. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивачі проти заочного розгляду справи не заперечують, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть, видане 22.06.2013 ВДРАЦС Солом'янського РУЮ у м. Києві, актовий запис №232 (а.с.7). Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який пережив, та батьки. Позивач [PERSON] була дружиною померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим 03.06.1994 ВРАГС Залізничної районної державної адміністрації м. Києва, актовий запис №326 (а.с.21). Позивач [PERSON] була дочкою померлого [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження, видане 30.07.1998 ВРАГС Залізничного району м. Києва (а.с.25). Позивач [PERSON] був сином померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 20.12.1994 ВРАГС Залізничної районної державної адміністрації м. Києва (а.с.28). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини відповідно до ст.1218 ЦК України входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Після смерті [PERSON] Дев'ятою КДНК була заведена спадкова справа №639/2013 до майна померлого, з якої вбачається про наявність заяви [PERSON] від 13.12.2013, заяви [PERSON] від 13.12.2013, заяви [PERSON] від 05.07.2013, якими було повідомлено державного нотаріуса про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 19.02.2014 [PERSON] було усунуто від права спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO]. Зазначене рішення набрало законної сили. Ще за життя [PERSON] було подаровано 45/100 частин земельної ділянки площею 0,798 га, розташованої на території [ADDRESS], що підтверджується договором дарування, посвідченого 29.01.2001 приватним нотаріусом КМНО Саприкіною О.С. та зареєстровано в реєстрі за №89 (а.с.9). Також згідно договору дарування, посвідченого 29.01.2001 Приватним нотаріусом КМНО Саприкіною О.С. та зареєстровано в реєстрі за №86, [PERSON] за життя належало 45/100 частини житлового будинку з відповідними спорудами [ADDRESS]. В матеріалах справи міститься витяг про державну реєстрацію прав КП «КМБТІ та реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна» від 08.05.2012, відповідно до якого [PERSON] зареєстрував право власності на 45/100 частини житлового будинку в [ADDRESS] (а.с.11). З листа Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 01.04.2014 №31978 (И-2014) вбачається, що згідно проведеної інвентаризації від 16.03.2012 житлова площа будинку за адресою: [ADDRESS] складає 69,3 кв.м Житлова площа збільшилась на 0,3 кв.м за рахунок демонтажу опалювального приладу (печі). Згідно листа Дев'ятої КДНК від 03.04.2014 видати свідоцтво про право власності на спадщину 45/100 частин земельної ділянки, розташованої на території [ADDRESS], після померлого [INFO] [PERSON] неможливо, так як правовстановлюючий документ на спадкове майно не зареєстрований згідно чинного законодавства (а.с.8). Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно висновку ФОП [PERSON] (консультаційна робота) станом на 03.12.2014 ринкова вартість 45/100 частин земельної ділянки площею 0,0798 га, розташованої на території [ADDRESS], для обслуговування жилого будинку і господарських будівель, становить 243807 грн 30 коп. (а.с.12-18). Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Статтею 131 Земельного Кодексу України передбачено, що громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до норм чинного законодавства, з 01 січня 2013 року з набранням чинності Закону України «Про Державний земельний кадастр» територіальні органи земельних ресурсів не здійснюють видачу державних актів на право власності на земельну ділянку, тому встановлення права власності на земельні ділянки в порядку спадкування, можливе лише в судовому порядку. Вбачається, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку. Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved