Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача, в якому зазначили, що їм на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS]. В квартирі на даний час залишається зареєстрованим відповідач по справі. Відповідач з січня 2015 року в квартирі не мешкає, не сплачує комунальні послуги, не приймає участі у спільному побуті. Позивачі просять позов задовольнити та визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Представник позивача надав суду письмову заяву, в якій позов підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, у разі неявки відповідача не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, причину неявки в судове засідання не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 23.11.2012 року, зареєстрованого у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, свідоцтва про право власності на житло від 30.10.2006 року, позивачі є співвласниками квартири [ADDRESS] (а.с. 8-12,25,26). Згідно довідки про склад сімї, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], її донька [PERSON] та відповідач [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Відповідно до акту від 04.08.2015 року, складеного мешканцями будинку № 33-Б по вул. Героїв Праці в м. Харкові, [PERSON] зареєстрований в спірній квартири з 2013 року по цей час, не мешкає в квартирі 6 місяців (а.с. 7). Таким чином судом встановлено, що позивачі є співвласниками спірної квартири, відповідач не є членом сімї позивача, в квартирі не мешкає з січня 2015 року. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. На підставі наданих доказів суд вважає доведеним, що відповідач втратив право користування житловою площею, тому що він не проживає в квартирі понад 6 місяців без поважних причин. Даних, що позивачі порушили право відповідача на проживання та за відповідачем з передбачених законом підстав повинно бути збережено місце проживання, суду не надано, бажання звернутися до суду з зустрічною позовною заявою про поновлення його порушеного права, відповідач не виявив, у звязку з чим суд задовольняє позов в повному обсязі. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місце проживання в України», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. На підставі викладеного та

Outcome: approved