Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

позивачі звернулися до суду з даним позовом, посилаючись на факт прийняття спадщини на спадкове майно житловий будинок №74 по вулиці Святомихайлівська (Комуністична) в селі Катюжанка Вишгородського району Київської області, після смерті 09 вересня 2010 року [PERSON]. В звязку з тим, що за життя спадкодавець не встиг оформити правовстановчі документи на будинок порушують питання про визнання за ними права власності на це майно в порядку спадкування за законом. Представник позивачів подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив про задоволення позову з викладених у ньому підстав. Представник відповідача [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечила. Представник третьої особи [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Як убачається з матеріалів справи, \~спірний житловий будинок №74 по вул. Святомихайлівська (Комуністична) в с. Катюжанка Вишгородського району Київської області згідно свідоцтва про право спадщину за заповітом від 04 серпня 1990 року належав [PERSON] \~ \~За заявою рідної сестри [PERSON] - [PERSON] рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 10 листопада 2006 року його визнано померлим. 21 грудня 2006 року на підставі вказаного рішення видано свідоцтво про смерть [PERSON] 19 листопада 2006 року. Внаслідок цього [PERSON] 18 червня 2007 року отримала свідоцтво про спадщину за законом на спірний будинок та оформила за собою право власності на нього. 16 липня 2007 року вказаний будинок [PERSON] продала згідно договору купівлі-продажу своєму зятю [PERSON] 14 квітня 2010 року Вишгородським районним судом Київської області скасовано рішення цього ж суду від 10 листопада 2006 року про оголошення [PERSON] померлим, через те, що останній виявився живим. 07 вересня 2010 року цим же судом затверджено мирову угоду укладену між [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON], якою визнано недійсним згаданий договір купівлі-продажу спірного будинку та право власності на нього визнано за [PERSON] 09 вересня 2010 року [PERSON] помер. 23 грудня 2010 року рішенням цього ж суду визнано недійсним свідоцтво про право спадщину за законом на спірний будинок серії ВЕ №566638 видане [PERSON] 18 червня 2007 року. 28 травня 2012 року ухвалою Апеляційного суду Київської області скасовано ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 07.09.2010 року про затвердження мирової угоди. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 31 жовтня 2013 року визнано недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку №74 по вул. Святомихайлівська (Комуністична) в с. Катюжанка Вишгородського району Київської області укладений між [PERSON] та [PERSON] та зобовязано Державну реєстраційну службу Вишгородського РУЮ в Київській області скасувати державну реєстрацію права власності на вказаний будинок за [PERSON] Отже всі правоустановчі документи на підставі яких за [PERSON] зареєстровано право власності на спірний житловий будинок визнано недійсними та скасовано вказаними судовими рішеннями, які набрали законної сили. Позивачі [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON], які відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України шляхом подання заяви до нотаріальної контори прийняли спадщину після смерті останнього. [PERSON] згідно ст. 1274 ЦК України від спадщини відмовився на користь [PERSON] [PERSON] обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи після смерті [PERSON] №113/2011 від 09 вересня 2010 року, зокрема його заявою від 23 лютого 2011 року. 07 липня 2015 року постановою державного нотаріуса Вишгородської районної державної нотаріальної контори Київської області позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно померлого. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Як убачається з ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обовязковим, коли обєктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обовязковій державній реєстрації. Відповідно до ст. 1299 ЦК України якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Разом з тим, на час отримання [PERSON] свідоцтва про право на спадщину після смерті своєї матері [PERSON] в 1990 році, виникнення права власності не залежало від його державної реєстрації, що стало обовязковим лише після набрання чинності Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відтак,\~право власності\~на майно\~набуте у\~власність до\~набрання чинності\~Законом\~України «Про\~державну реєстрацію\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяжень»\~набувається\~в порядку,\~який існував\~на час\~його набуття,\~а не\~виникає у\~зв'язку\~із здійсненням\~державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Оскільки померлий [PERSON] не встиг оформити правовстановлюючі документи на успадковане після смерті матері майно й за життя виникле в нього право власності не зареєстрував, зазначене перешкоджає позивачам здійсненню права спадкування на нього і отриманню свідоцтва про право на спадщину. Таким чином спадкодавець набув право власності на спадкове майно шляхом отримання його в спадщину після смерті матері на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом. Вирішуючи цю справу, суд виходить з того, що в порядку спадкування за законом позивачі набули право власності на вказане спадкове майно, яке належало [PERSON], який помер і не встиг його оформити, а тому це перешкоджає видачі свідоцтва про право власності на спадщину. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відтак за [PERSON] слід визнати право власності на 2/3 частини спадкового майна, з урахуванням заяви [PERSON], який відмовився від спадщини на її користь, а іншу 1/3 частину слід визнати за [PERSON] Питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права на це майно. Таким чином, заявлене позивачами право підлягає захистові, а предявлений позов задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved