Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

Позивачка 26 травня 2015 року звернулася до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування позовних вимог, згідно останніх уточнень зазначила, що 04 липня 2012 року між нею та [PERSON] був укладений договір, згідно якого [PERSON] із свого депозитного договору №КС-001993 погасила борг [PERSON] в сумі 10000грн.. [PERSON] зобовязалась повернути кошти в сумі 10000грн. та сплатити 50% річних від суми боргу. 12.09.2014 року відповідачка написала розписку, згідно якої зобовязалась повернути кошти в сумі 10000 грн. до 01.03.2015 року. Однак, свої зобовязання відповідачка не виконала. На підставі вищевикладеного просить стягнути з відповідачки суму боргу в розмірі 25070 грн. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася. Письмово просила справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. В судове засідання відповідачка [PERSON] не з'явилася. Про день, місце та час розгляду справи сповіщена належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що 04 липня 2012 року між сторонами був укладений договір позики грошових коштів, згідно якого [PERSON] надала [PERSON] суму коштів в розмірі 10\~000грн. зі строком повернення до 01.03.2015 року /а.с.9,10/ Також, згідно угоди про визначення розміру, строків та порядку виконання грошових зобовязань від 04.07.2012 року у разі прострочення боржником порядку виконання грошового зобовязання більше ніж на два місяці боржник сплачує кредитору штраф у розмірі 50% річних від суми заборгованості./а.с.8/ Однак, у вказаний строк [PERSON] належним чином свої зобов'язання не виконала. Відповідно до\~статті 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені\~\~родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою\~статті 1047 ЦК України\~на підтвердження\~\~укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, досліджуючи боргові розписки відповідача, які знаходяться у позивача,суд встановив\~\~укладення між сторонами договорів позики. Крім того, частиною першою\~статті 1049 ЦК України\~встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов'язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Наявність розписки (чи іншого боргового документа) у боржника підтверджує виконання ним своїх обов'язків. Відповідно ж наявність оригіналу розписки у кредитора свідчить про невиконання боржником свого обов'язку, в тому числі і щодо повернення боргу, що підтверджується і судовою практикою (ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.02.2011р. по справі №6-2573св10). Якщо кредитор відмовляється повернути боргову розписку або видати свою розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. Зазначені дії кредитора розцінюються як його прострочення. Таким чином, суд вважає встановленим, що відповідач своїх зобов'язань за розписками не виконав, грошових коштів отриманих у борг за цими розписками у строк та в порядку, що в них встановлені позивачу не повернув, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. В силу статті 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 250,70 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved