Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

Позивачка [PERSON], [INFO], звернулась 24.05.2016 року в суд з цим позовом до [PERSON], стверджуючи, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого [INFO] року народилась донька - [PERSON]. Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню доньки, аліменти не сплачує, не цікавиться її фізичним та духовним розвитком. Позивачка просить суд позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] відносно його доньки, [PERSON], [INFO]. Позивачка в ході судового розгляду підтримала позовні вимоги. Відповідач [PERSON], [INFO], уродженець м. Котовськ Одеської області, який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] у судове засідання повторно не з'явився. Сповіщався за адресою реєстрації свого постійного місця проживання у відповідності до положення ч.5 ст.74 ЦПК України. Виклик до суду повернувся із зазначенням «За закінченням терміну зберігання». Іншими належними даними про місце перебування чи роботи відповідача суд не володіє. Згідно абзацу 2 ч. 5 ст.74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. У зв'язку з відсутністю у судовому засіданні відповідача з урахуванням закінчення передбачених ст.157 ЦПК України строків розгляду цієї справи та за згоди позивачки, справу розглянуто у відсутність відповідача в порядку заочного провадження за наявними у справі письмовими доказами. Представник Органу опіки і піклування Малиновської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради в судове засідання не з'явився, але надав письмовий висновок щодо питання позбавлення відповідача батьківських прав. Вислухавши пояснення позивачки, покази свідка та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення цього позову, виходячи з такого. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано заочним рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 17 жовтня 2011 року, яке набрало законної сили 20 лютого 2012 року. Від шлюбу у них народилась донька, [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу, дитина залишилася проживати з матір'ю. Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 13 травня 2011 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 18 січня 2011 року і до повноліття дитини. Ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 13 червня 2014 року встановлено, що [PERSON] добровільно рішення суду про сплату аліментів не виконує, у зв'язку з чим станом на 01.05.2014 року утворилась заборгованість у розмірі 4078,23 грн. Точне місце перебування боржника невідоме, тому його було оголошено у розшук. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам, складеної держвиконавцем Котовського міжрайонного ДВС О.О.Чернегою, станом на 01.08.2016 року ця сума складає - 25293,61 грн. Згідно довідки Одеського дошкільного навчального закладу «Ясла-садок» №195 [PERSON] відвідує цей заклад і батько [PERSON] вихованням займається дитини не займається. Частиною 1 ст. 164 СК України наведено перелік підстав позбавлення батьківських прав, який складається з шести пунктів. Він охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Для задоволення позову достатньо впевнитись в одному з них. Пленум Верховного Суду України у п. 15 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що, розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, на згоду передати дитину на усиновлення та інших прав, які ґрунтуються на факті спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Позивач, як на підставу для позбавлення відповідача батьківських прав посилалась на п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України (ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини). Ухилення від виконання батьківських обов'язків передбачає систематичне невиконання обов'язку турбуватись про дітей, в чому воно б не виражалось (не годувати, не забезпечувати необхідним одягом, медичною допомогою, не задовольняти життєво важливих потреб дитини, не займатися її вихованням, духовним розвитком, тощо). Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язанні займатись вихованням дитини. При цьому передача на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язків батьківського піклування щодо неї. Належних доказів про вплив позивача на дитину з метою позбавлення відповідача батьківських прав судом не отримано. Згідно висновку Органу опіки і піклування Малиновської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради від 21.10.2016 року №2960/01-20 є доцільним позбавлення відповідача батьківських прав стосовно дочки [PERSON] у зв'язку з ухиленням останнього від участі у вихованні дитини. Допитана судом у якості свідка сама позивачка під страхом кримінальної відповідальності свідчила, що з червня 2011 року відповідач з дитиною не бачився. Ніякої участі у житті дитини не приймає. Не цікавиться долею дочки. На цей час вона, позивачка, проживає з іншим чоловіком уже протягом 4 років і дитина знає його як батька. Останній має бажання усиновити [PERSON]. З урахуванням всіх обставин справи, суд погоджується з висновком Органу опіки і піклування Малиновської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради. Відповідно до п.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної ради України №789-Х11 від 27.02.1991 року, «в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини». Таким чином, в судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач, як батько малолітньої доньки, маючи реальну можливість виконувати обов'язки по вихованню дитини, повністю ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не цікавиться життям своєї дитини, потребами, її фізичним та духовним розвитком, не виявляє батьківської турботи, не надає жодної матеріальної допомоги. При цьому суд враховує тривалість такого ухилення. Тому з урахуванням отриманих судом доказів в обґрунтування вимог позову, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позову про позбавлення відповідача батьківських прав стосовно його малолітньої доньки. Питання розподілу понесених сторонами судових витрат по справі суд не вирішує, оскільки таких вимог сторони не заявляли.

Outcome: approved