Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

Позивачі звернулися до Дзержинського районного суду м.Харкова із позовом до [PERSON], Комунального підприємства «Жилкомсервіс», в якому просить встановити порядок користування квартирою №29 по пр.Перемоги, 61Б у м.Харкові та зобовязати КП «Жилкомсервіс» розподілити особові рахунки на оплату житлово-комунальних послуг, що надаються в квартиру відповідно до встановленого порядку користування квартирою. В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що вони є власниками 2/3 частини трикімнатної квартири №29 за адресою: м.Харків, пр.Перемоги, буд. 61Б на підставі свідоцтва про право власності на житло, 1/3 частина якої належить на праві власності [PERSON]. Також зазначає, що під час мешкання у зазначеній квартирі склався певний порядок користування нею, однак плату за комунальні послуги здійснювали позивачі, а відповідач добровільно відмовляється сплачувати вартість комунальних послуг та домовленість щодо користування спільною квартирою відсутня. На підставі викладеного, позивачі просять встановити порядок користування квартирою №29 по пр.Перемоги, 61-б у м.Харкові, залишити у користуванні [PERSON] з родиною житлову кімнату площею 17,1 кв.м. разом з балконом 3,0 кв.м.; у користуванні [PERSON] залишити житлову кімнату площею 18,9 кв.м, оскільки там знаходиться також дитина відповідача, у користуванні [PERSON] залишити житлову кімнату площею 11,4 кв.м., в загальному користуванні залишити кухню 6,8 кв.м, вбиральню 1,1 кв.м. ванну кімнату 2,0 кв.м, коридор 7,7 кв.м., вбудовану шафу 1,2 кв.м.. Також просять суд зобовязати КП «Жилкомсервіс» розподілити особові рахунки на оплату житлово-комунальних послуг, що надаються в квартиру відповідно до встановленого порядку користування квартирою. Позивачі в судове засідання не зявилися, надали суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримали. У випадку неявки відповідачів проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотання про розгляд справи у його відсутність або про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази кожний окремо та у їх сукупності, дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, не суперечать законодавству та підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягаю обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] [PERSON] на праві власності належить на праві спільної сумісної власності приватизована квартира №29, яка розташована за адресою: м.Харків, пр.Перемоги, буд. 61-б. Цей факт підтверджується свідоцтвом про право власності на житло №1-97-86293 від 31.07.1997р. Згідно свідоцтва про смерть серії І-ВЛ №463613, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 08.10.2014 року, [PERSON] померла 30 квітня 2014 року у віці 69 років. Відповідно до довідки з місця проживання та склад сімї, наданою КП «Жилкомсервіс» за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Як вбачається з матеріалів позовної заяви у співвласників зазначеної квартири склався наступний порядок користування нею: [PERSON] зі своєю родиною користується кімнатою житловою площею 17,1 кв.м., [PERSON] разом з дитиною відповідач користується кімнатою житловою площею 18,9 кв.м., [PERSON] користується кімнатою житловою площею 11,4 кв.м.. Однак, позивачі не можуть вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном зазначеною вище квартирою, у звязку з перешкодами, які чинить відповідач. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.ст. 317 та 383 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, а також на зміст права власності не впливають місце проживання та місцезнаходження майна. Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. \~Згідно ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України\~\~майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно з ч. 1, 2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісні власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Частиною 1, 2, 3 статті 370 ЦК України передбачено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. При цьому виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Статтею 364 ЦК України передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до п.14 Постанови пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільної сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ\~\~N 7 від 04.10.91 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» якщо виділ частки будинку в натурі неможливий,\~\~суд вправі за заявленим про це\~\~позовом встановити порядок\~\~користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі\~\~підсобні\~\~приміщення\~\~(кухня,\~\~коридор\~\~тощо) можуть\~\~бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Згідно технічного паспорту на квартиру №29 в житловому будинку №61-б по пр.Перемоги, м.Харків зазначена квартира розташована на 8 поверсі 9 поверхового будинку та складається з трьох кімнат житловою площею 47,4 кв.м., у тому числі 1-а кімната 11,4 кв.м., 2-га кімната 18,9 кв.м., 3-тя кімната 17,1 кв.м., кухні площею 6,8 кв.м., вбиральні 1,1 кв.м, ванної кімнати площею 2,0 кв.м., коридору 7,7 кв.м., вбудованої шафи 1,2 кв.м. Квартира обладнана балконом 3,0 кв.м. Загальна площа квартири 67,1 кв.м. Виходячи з викладеного, враховуючи наявний порядок користування спірною квартирою, встановлений сторонами у добровільному порядку, суд дійшов висновку, що саме кімнату житловою площею 17,1 кв.м разом з балконом 3,0 кв.м. в спірній квартирі необхідно передати в користування позивачу [PERSON], а кімнату житловою площею 18,9 кв.м позивачу [PERSON], залишивши у користуванні за відповідачем [PERSON] житлову кімнату площею 11,4 кв.м.. При цьому у загальному користуванні слід залишити кухню, вбиральню, ванну кімнату, вбудовану шафу та коридор як місця спільного користування. Крім того, статтею 360 Цивільного кодексу України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України \~власність зобов'язує. Співвласник відповідно до своєї частки у спільному майні зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна як це передбачено ст. 360 ЦКУ. На разі, і позивачі і відповідач разом зобовязані сплачувати плату за надання комунальних послуг, але виконання обовязків по оплаті вказаних послуг ускладнюється наявністю лише одного особового рахунку, а відповідач добровільно не сплачує за комунальні послуги. Статтею 179 ЖК України передбачено, що користування будинками державного і громадського житлового\~\~фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обовязковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються КМУ. Пунктом 10 «Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинкових територій», затверджених Постановою КМУ від 08.10.1992 року № 572, передбачений порядок поділу плати за житлово-комунальні послуги між співвласниками квартир в разі, якщо між ними відсутня згода щодо сплати. Відповідно до ст. 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать послуги з централізованого постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та енергопостачання, централізованого опалення, вивезення побутових відходів та послуги з утримання будівель та споруд та прибудинкових територій. Відповідно до ст.104 ЖК України та п. 13 «Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинкових територій» встановлено, що спори, які виникають під час користування приміщеннями жилих будинків розвязуються шляхом проведення переговорів між учасниками спору або у судовому порядку. З огляду на те, що виконання обов'язку сторін щодо оплати житлово-комунальних послуг утруднюється їх суперечками з приводу поділу особового рахунку між ними за відсутності відповідного судового рішення, беручи до уваги, що можливість поділу плати за житлово-комунальні послуги відповідно до встановленого конкретного порядку користування квартири передбачене чинним законодавством, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову в частині поділу особових рахунків шляхом зобов'язання КП «Жилкомсервіс» розподілити особові рахунки на оплату житлово-комунальних послуг, що надаються квартирі [ADDRESS] на три окремих особових рахунка у відповідності з порядком користування житловими кімнатами. Таким чином, виходячи із сукупності досліджених по справі доказів, при їх системному аналізі і співмірності з вимогами чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню як законні та обґрунтовані. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПЦ України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved