Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про визнання недійсними - кредитного договору № 0021/08/25 - N від 27.03.2008 року; договору іпотеки № 0021/08/25 - N/S-1 від 27.03.2008 року та договору поруки від 27.03.2008 року. Мотивують заявлені вимоги тим, що між АКБ «Форум», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №0021/08/25-N від 27.03.2008 року, згідно з умовами якого, відповідач [PERSON] отримав кредит в сумі 30000,00 доларів США з сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 12,50 % річних, строком повернення до 25.03.2033 року. Зазначають, що в забезпечення повернення кредитних коштів за кредитним договором №0021/08/25-N від 27.03.2008 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Форум» та [PERSON] було укладено договір іпотеки №0021/08/25-N/S від 27.03.2008 року та відповідно договір поруки від 27.03.2008 року між позивачем та відповідач [PERSON], згідно із умовами якого, остання виступила поручителем перед Банком за виконання кредитних зобов'язань боржника [PERSON], як солідарного боржника. Вказують, що на виконання оспорюваного кредитного договору, позивачем [PERSON] було сплачено ПАТ «Банк Форум» всього - 26906,62 доларів США. Вважають, що кредитний договір укладено було із порушенням вимог Закону України «Про захист прав споживачів» та Правил про надання банками України інформації споживачу про умови кредитування і сукупну вартість кредиту зокрема, в частині недоотримання істотних умов, які є обов'язковими для кредитних договорів, чим були порушені їх права, як споживачів фінансових послуг, а тому слід визнати недійсним кредитний договір№0021/08/25-N від 27.03.2008 року, оскільки його зміст суперечить актам цивільного законодавства і, як наслідок недійсності кредитної угоди також, на їх думку підлягають визнанню недійсними похідні договори, а саме - договір іпотеки № 0021/08/25 - N/S-1 від 27.03.2008 року та договір поруки від 27.03.2008 року. Просять, заявлені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В березні 2015року в інтересах позивачів [PERSON], [PERSON] представником [PERSON] було подано в суд позовну заяву в новій редакції з уточненими позовними вимогами, зокрема в якій просив визнати недійсним кредитний договір№0021/08/25-N від 27.03.2008 року; визнати недійсними - договір іпотеки № 0021/08/25 - N/S-1 від 27.03.2008 року; - договір поруки від 27.03.2008 року та застосувати наслідки недійсності правочину та стягнути з [PERSON] з врахуванням зарахування зустрічних вимог на користь ПАТ «Банк Форум»3094,38 доларів США із розстроченням суми платежу на 6 місяців. Відповідно до ухвали від 24.09. 2015 року за усним клопотанням, заявленим представником позивачів [PERSON] прийнято відмову [PERSON], [PERSON] від позову в частині заявлених позовних вимог про застосування наслідків недійсності правочину і з зарахування зустрічних позовних вимог, стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» 3094,38 доларів США, із розстроченням суми платежу на шість місяців та провадження у справі в цій частині за вищенаведеним позовом закрито. В іншій частині заявленого позову, позовні вимоги ухвалено розглядати по суті. В судовому засіданні позивачі, відповідно [PERSON], [PERSON] та в їх інтересах за угодами, відповідно від 26.01. 2015р., 13.03. 2015р. - представник [PERSON] заявлені позовні вимоги про визнання недійсними кредитного договору № 0021/08/25 - N від 27.03.2008 року; договору іпотеки № 0021/08/25 - N/S-1 від 27.03.2008 року та договору поруки від 27.03.2008 року підтримано в повному обсязі, відповідно у наданих суду поясненнях позивачі посилалися на обставини, аналогічно викладеним в позовній заяві, були доповнені представником Лягу Ю,М та просять, позов задовольнити, зокрема доповнюючи надані пояснення останнім вказується на те, що щомісячно його довірителі [PERSON], [PERSON] повертали кредит і проценти, вкладаючи кошти на відкритий позивачем рахунок, сплачуючи платежі більшими сумами, ніж визначені були Банком, що надавало можливість покривати майбутні платежі і виключало на їх думку виникнення заборгованості у майбутньому, однак, незважаючи на належне виконання умов кредитного договору ПАТ Банк Форум безпідставно, за відсутності будь-якої заборгованості було направлено [PERSON], [PERSON] лист-вимогу про погашення у 30-денний термін в повному обсязі усієї суми заборгованості за оспорюваним кредитним договором; вважають, що відповідачем - ПАТ БанкФорум порушені істотні умови, які є обов'язковими для кредитних договорів, чим було порушено право його довірителів, як споживачів фінансових послуг. Представник відповідача - Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», за довіреністю Рендюк М.В. позовні вимоги про визнання недійсними - кредитного договору № 0021/08/25 - N від 27.03.2008 року; - договору іпотеки № 0021/08/25 - N/S-1 від 27.03.2008 року та договору поруки від 27.03.2008 року не визнав, заперечив їх та в наданих суду поясненнях посилався на обставини аналогічно викладеним в письмових запереченнях проти позову (а.с. 48) та просить, в задоволенні позовних вимог наведених вище відмовити по суті та застосувати строк позовної давності у відповідності до вимог ст.. ст.. 256, 257 ЦК України. Заслухавши пояснення позивачів [PERSON], [PERSON], доповнення до пояснень останніх представником в їх інтересах - [PERSON] представника відповідача «ПАТ БанкФорум» - Рендюк М.В., розглянувши і вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, відповідно, заперечення, об'єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по сут в сукупності, у межах заявлених вимог, суд приходить до наступного.Згідно положень ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом, належними доказами по справі установлено такі обставини і відповідні їм правовідносини; зокрема, те, що між АКБ «Форум», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «БанкФорум» та відповідачем [PERSON] 27.03. 2008 року був укладений кредитний договір за №0021/08/25-N, у відповідності до якого останній отримав кредит в іноземній валюті у розмірі - 30000,00 доларів США із сплатою за користування кредитом відсотків - 12,50 % річних, строком повернення кредитних грошових коштів до 25.03.2033 року (а.с.7-8). В забезпечення повернення кредиту за кредитним договором №0021/08/25-N від 27.03.2008 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Форум» та [PERSON] було укладено договір іпотеки №0021/08/25-N/S від 27.03.2008 року (а.с.9-10) та договір поруки від 27.03.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON], відповідно до якого остання виступила поручителем перед ПАТ БанкФорум на виконання зобов'язань [PERSON], як солідарного боржника (а.с.11). Згідно із умовами кредитного договору (п.2.3), позичальник здійснює погашення кредиту щомісячно, починаючи з місяця наступного за місяцем користування кредитними коштами. Повернення позичальником коштів здійснюється на відкритий йому позичковий рахунок. Сплату процентів за користування кредитними коштами [PERSON] зобов'язався проводити щомісячно, не пізніше 20 числа місяця, згідно з п. 2.7 кредитного договору. Несплата позичальником процентів в терміни, встановлені цим же пунктом кредитного договору і є підставою для вимоги дострокового повернення кредитних коштів, процентів за їх користування та сплати неустойки (пункт 2.5. кредитного договору). Відповідно до ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон регулює відносини між споживачем та продавцем товарів та визначає права споживачів, а також механізм захисту таких прав. Згідно приписів Закону України «Про захист прав споживачів», Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позивачів» від 12.04.1996 р. №5 суд при вирішенні питання про характер правовідносин між споживачем та продавцем має виходити як із норм Закону «Про захист прав споживачів» і прийнятих згідно з ним актів законодавства, так і з відповідних норм ЦК України та іншого законодавства, що не суперечить Закону «Про захист прав споживачів». Відповідно до ст. 18 ч. 5 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Натомість, щодо посилання позивачів на положення Закону України «Про захист прав споживачів» стосовно права споживача на інформацію про продукцію, а саме відносно того, що в спірному договорі не зазначено детального розпису загальної вартості кредиту для споживача, графіку платежів у розрізі сум погашення основного боргу, сплати відсотків за користування кредитом, вартості усіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача за кожним платіжним періодом, суд вважає ці доводи безпідставними і такими що спростовуються вищенаведеними дослідженими доказами по справі, проти яких не заперечували позивачі. Відповідно до ст. 202 ч.1 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з ст.215 ч.1 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст.203 цього Кодексу. Відповідно до ст.203 ч.3 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Визнання правочину недійсним з огляду на його вчинення всупереч вільному волевиявленню особи передбачено, зокрема, положеннями ст.ст. 229-233 ЦК України. Згідно з роз'ясненнями, наданими в п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману, в даному випадку позивач. Отже, для визнання правочину недійсним з підстав, передбачених ст. 230 Цивільного кодексу України необхідним є наявність одночасно трьох підстав: - факту обману; істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману та наявність умислу в діях відповідача. Відповідно до ст. 230 ч.1 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ст.229 ч.1 цього ж Кодексу), такий правочин визнається недійсним. Отже, законодавцем визначено, що обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Таким чином, підставою для визнання правочину недійсним відповідно до зазначеної норми, є введення однією стороною іншої сторони правочину в оману щодо обставин, які мають істотне значення, зокрема, щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, властивостей і якості речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. При цьому, законодавцем визначено, що обов'язковою умовою для визнання недійсним правочину, укладеного внаслідок обману, є істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах. Разом з цим, з витребуваних матеріалів цивільної справи 2/727/2687/14 вбачається, що відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25.12. 2014р., яке набрало чинності і було залишено без змін ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області від 05.08. 2015р., з позивачів на користь ПАТ Банк Форум було стягнуто 395405,78 грн. суми заборгованості по (спірному) кредитному договору № 0021/08/25 - від 27.03. 2008 року. Даного в судовому засіданні не заперечувалося сторонами. Як вбачається із матеріалів справи, позивачі [PERSON], [PERSON] на жодну із вказаних в позовній заяві тяжких обставин, яка змусила їх укласти оскаржуємі кредитний договір № 0021/08/25 - N від 27.03.2008 року; договір іпотеки № 0021/08/25 - N/S-1 від 27.03.2008 року та договір поруки від 27.03.2008 року не послалися і доказів наявності таких тяжких обставин суду не надали. Єдиною тяжкою обставиною на яку посилаються позивачі [PERSON], [PERSON] є наявність посилання позивачів на положення Закону України «Про захист прав споживачів» стосовно права споживача на інформацію про продукцію, а саме: що не зазначено детального розпису загальної вартості кредиту для споживача, графік платежів у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача за кожним платіжним періодом, однак, дана обставина не є тяжкою обставиною під впливом якої було укладено оспорювані договори. Крім наведеного, відповідно до п. 1.2 Постанови Національного банку України «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», банки зобов'язані надавати споживачу повну, необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про сукупну вартість споживчого кредиту (кредиту на поточні потреби, кредиту в інвестиційну діяльність, іпотечного кредиту) з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням та погашенням кредиту (у тому числі наданого у формі кредитиоїліпії, овердрафгу за картковим рахунком тощо). Отже, за умов визначених в кредитному договорі № 0021/08/25 - від 27.03. 2008 року. чітко вбачається, що відповідачем було надано позивачам повну інформацію про всі істотні умови кредитного договору № 0021/08/25 - N від 27.03.2008 року; договору іпотеки № 0021/08/25 - N/S-1 від 27.03.2008 року та договору поруки від 27.03.2008 року (предмет договору, строк дії договору, ціну договору, порядок погашення заборгованості, види забезпечення виконання зобов'язань за договором) і при цьому, позивачі [PERSON], [PERSON] погодилися на дані умови підписавши їх, що фактично було визнано представником позивачів в судовому засіданні. Крім наведеного, доводи позивачів щодо не отримання інформації про продукцію, зокрема - детального розпису загальної вартості кредиту для споживача, графік платежів у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача за кожним платіжним періодом спростовуються і дослідженими в засіданні умовами кредитування фізичних осіб (а.с. 50), отримання яких не заперечувалося позивачами і в яких чітко визначено - мету кредиту, дата кредиту, сума кредиту, термін, умови погашення кредиту, номінальна відсоткова ставка, забезпечення кредитного договору та супутні витрати позичальника, а саме - разова комісія по обслуговуванню кредиту в перший місяць розрахункового - касового обслуговування та страхування, сума послуг нотаріуса, тощо. При цьому в судовому засіданні і представник позивачів [PERSON] не заперечував, що позивачі, з умовами кредитування були ознайомлені, примірники договорів їм було вручено особисто на руки в день підписання оскаржуємих відповідно договорів 27.03.2008 року. Відповідно до ст. 638 ч. 1 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, а істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Отже, судом чітко визначено з встановлених в засіданні обставин і досліджених доказів, що кредит позивачам за умовами кредитного договору - надавався в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків в зазначені даним договором строки. У відповідності до ст. 233 ЦК України, якою визначено, що правочин, що вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. При визнанні такого правочину недійсним застосовуються наслідки, встановлені статтею 216 цього Кодексу. Сторона, яка скористалася тяжкою обставиною, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки і моральну шкоду, що завдані їй у зв'язку з вчиненням цього правочину, не знайшло свого підтвердження в засіданні. Судом також встановлено і дане вбачається з доводів представника відповідача Рендюка М.В., що позивачі [PERSON], [PERSON] уклавши 27.03.2008 року договір кредиту, договір іпотеки та договір поруки не пред'являли жодних претензій що порушення своїх прав. В ході розгляду справи не встановлено будь-якого примусу з боку надавача послуг «Банка «Форум» щодо споживачів [PERSON], [PERSON] під час оформлення замовленої клієнтом послуги. Спірний договір містить необхідну інформацію з урахуванням всіх вимог Правил та вимог чинного законодавства України. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Як вбачається з матеріалів справи, позивач не надала суду докази на підтвердження своїх доводів щодо позовних вимог. Отже, судом чітко установлено і даного не заперечувалося сторонами, що до укладення спірного кредитного договору співробітниками Банку була надана позивачам повна, необхідна, доступна і достовірна інформація щодо умов кредитування та сукупної вартості кредиту з урахуванням: процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням та погашенням кредиту і мають бути оплачені споживачем, про валютні ризики згідно з вимогами законодавства України та кредитного договору про надання споживчого кредиту згідно Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту. З умовами кредитного договору перед його підписанням позичальник ознайомився у повному обсязі, доказів, що при цьому йому створювались перешкоди не надано. Вищенаведені обставини установлені в судовому засіданні повністю узгоджуються і з вимогами п. 2 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист про споживачів», так як встановлено, що відповідач надав позивачам відповідно, як споживачам фінансових послуг в галузі споживчого кредитування, в письмовій формі (засіданні умовами кредитування фізичних осіб (а.с. 50) повну інформацію про умови кредитування, а також орієнтовану сукупну вартість кредиту, яка надається перед укладенням кредитного договору , чим, не думку суду не було порушено вимог чинного закону, на який посилаються позивачі. В судовому засіданні представником відповідача було заявлено клопотання (в письмових запереченнях від 25.05. 2015. (а.с. 48) про застосування строку позовної давності. Відповідно до частин третьої і четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Згідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи те, що 27.03.2008 року позивачами [PERSON], [PERSON] та відповідачем було укладено відповідно, - кредитний договір, договір іпотеки, договір поруки, за яким позивач [PERSON] отримав банківські послуги і усю відповідну інформацію щодо умов кредитування і сукупної вартості кредиту, суд приходить до висновку, що сторони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов'язання щодо виконання даного договору, а підстави для визнання договору недійсним, на які посилаються позивачі, є безпідставними. Як було встановлено судом, відповідач зобов'язання за кредитним договором перед позивачами виконав в повному обсязі, а саме, надав [PERSON] вказані кредитні кошти та фінансові послуги у визначеному договором обсязі та строках. На підставі викладеного, суд на підставі аналізу досліджених по справі доказів в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON] до відповідача Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про визнання кредитного договору, договору іпотеки та договору поруки недійсними недоведеним, безпідставним, в їх задоволенні слід відмовити по суті заявлених [PERSON], [PERSON] позовних вимог. Відповідно до ст.ст. 212, 213 ЦПК України, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно ї законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу, в межах заявлених позовних вимог та визначеного позивачем предмета спору, суд приходить до висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог. Враховуючи те, що у задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено, в силу вимог ст. 88 ЦПК України, слід відмовити і щодо стягнення з відповідача на їх користь судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed