Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

Позивачка 13.06.2016 р. звернулася в суд з позовом до відповідачки про стягнення боргу за договором позики. Заявлений позов обґрунтовувала тим, що 26.08.2013 р. між нею та відповідачкою укладено договір позики, що посвідчується письмовою розпискою, згідно якої вона позичила відповідачці 1000 доларів США, а відповідачка зобов'язалась повернути вказану суму боргу з відсотками у розмірі 150 доларів США через три місяці з дати отримання коштів, а саме до 01.12.2013 р. У зазначений строк і до цього часу відповідачка не повернула боргу. Сума боргу складає 1150 доларів США, що еквівалентно станом на час звернення до суду (1 долар США за 24,96 грн.) 28704 грн., 3% річних згідно ч.2 ст.625 ЦК України за два роки п'ять місяців прострочення становить 86,2 доларів США, що еквівалентно 2151,55 грн. Крім того, інфляційні втрати складають суму 784,3 доларів США, що еквівалентно 19576,12 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідачки становить 50431,67 грн. Просила стягнути з відповідачки вказану суму та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, у поданій суду заяві просив справу розглянути у відсутності сторони позивача, просив позов задовольнити та стягнути основну суму боргу з урахуванням офіційного курсу валют станом на день постановлення рішення; не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, про час і місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, не повідомила суду про причини неявки, у зв'язку з чим суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що 26.08.2013 р. між сторонами укладено договір позики, згідно якого відповідачка позичила у позивачки 1000 доларів США, зобов'язалась повернути вказану суму боргу з відсотками у розмірі 150 доларів США через три місяці з дати отримання коштів, а саме до 01.12.2013 р., що підтверджується оригіналом письмової розписки відповідачки (а.с.7). У зазначений строк і до цього часу відповідачка не повернула позивачці борг. У відповідності з вимогами ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. З огляду на викладене, з урахуванням правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 р. у справі № 6-63цс13, що згідно з вимогою ч.1 ст.360-7 ЦПК України має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, відповідно до якої за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми, - суд дійшов висновку про обґрунтованість позовної вимоги про стягнення суми у національній валюті, яка еквівалентна 1150 доларів США. При цьому відповідно до вимог п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», згідно якого у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення, суд визначає до стягнення з відповідачки 30670,50 грн. боргу,виходячи з офіційного курсу долара США станом на 12.09.2016 р. (1150 х 26,67). Відповідно до вимог ч.1 ст.1050 ЦК України позичальник, який своєчасно не повернув суму позики, зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Згідно вимог ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тому суд визначає до стягнення з відповідачки 2223,74 грн. 3% річних згідно розрахунку: 1150 дол. х 3% = 34,5 дол. : 12 міс. = 2,875 дол. х 29 міс. = 83,38 дол. х 26,67 = 2223,74 грн. Вимога про стягнення інфляційних втрат є безпідставною, оскільки за змістом ст.ст. 524, 625 ч.2 ЦК України інфляційне нарахування на суму боргу можливе лише за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті. Таким чином, з відповідачки слід стягнути на користь позивачки 30670,50 грн. основного боргу, 2223,74 грн. 3 % річних та судові витрати у розмірі 551,20 грн. сплаченого судового збору (а.с.1). На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 526, 625, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України,

Outcome: partial