Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, вимоги вмотивовано тим, що їм та відповідачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло належить кв. [ADDRESS] . Позивачі проживають у зазначеній квартирі, зареєстровані у ній та несуть додаткові витрати по її утриманню. Відповідач [PERSON] зареєстрований та проживає у м. Скадовськ Херсонської області. Через похилий вік позивачі не в змозі утримувати квартиру та нести витрати по оплаті комунальних послуг, а тому мають намір продати її та на виручені кошти придбати квартиру з меншою площею. Оскільки відповідач відмовляється від продажу спільної квартири, позивачі були змушені звернутися до суду з вказаним позовом. Просили позовні вимоги задовольнити. В судовому засідання позивач [PERSON] , яка також представляє інтереси позивача [PERSON] на задоволенні позовних вимог наполягала у повному обсязі, пояснила, що наразі між ними та відповідачем склалися неприязні відносини, що в подальшому унеможливлює користування спільною квартирою. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував, пояснив, що має власне житло у м. Скадовськ та користуватися своєю часткою у квартирі, яке належить йому на підставі права власності, він не має наміру. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, відповідача, вважає необхідним позов задовольнити. Судом встановлено, що позивачам і відповідачу на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Фондом комунального майна Каховського району 13.07.1994 року належить квартира [ADDRESS] (а.с. 14-17). Відповідач [PERSON] знятий з реєстрації у квартирі з 24.06.2000 року, та з 28.07.2000 року зареєстрований та проживає у [ADDRESS] , яка належить йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу (а.с. 12, 18). Згідно звіту про оцінку майна Товарної біржі «Смарагд-Південь» м. Херсон від 31.10.2019 року, ринкова вартість чотирикімнатної квартири [ADDRESS] станом на 31.10.2019 року складає 53753,00 грн., а її 1/3 частки 15409,00 грн.(а.с. 19-29). За ч. 1\~ст. 316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі осіб. Згідно із ст.ст.\~379,\~382 ЦК України, об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло у вигляді житлового будинку, садиби, квартири. Права власника житлового будинку, квартири визначені\~ст. 383 ЦК України\~та\~ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. У відповідності до\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст. 383 ЦК України\~власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За положеннями\~ст. 41 Конституції України\~та ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно Закону N 475/97-BP від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенті про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу І та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Таким чином, закон гарантує захист права власності шляхом застосування певних способів захисту, передбачених ст. ст.\~16,\~386,\~391 ЦК України. Відповідно до\~статті 365 ЦК України\~право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. При цьому право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Згідно квитанцій № 26 і № 27 від 02.12.2019 року, [PERSON] та [PERSON] , внесено на депозитний рахунок суду компенсацію за припинення права власності на 1/3 частки квартири [ADDRESS] у сумі 15409,00 грн. За таких обставин, існування умов, передбачених\~ст. 365 ЦК України, що є необхідними для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, знайшло своє підтвердження у судовому засіданні, при цьому, позивачами попередньо внесено на депозитний рахунок суду вартість 1/3 частки квартири. Вирішуючи питання щодо припинення права власності відповідача на 1/3 частку спільного майна судом також враховано, що за частиною другою\~статті 365 ЦК України\~суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Наявність цієї умови дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення. Адже на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й набувається право на частку іншим співвласником. Отже, процедура внесення суми відшкодування вартості частини майна на депозит суду, з одного боку, є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні, а з іншого боку, є технічною функцією щодо забезпечення виконання позивачем у справі своїх зобов`язань перед відповідачем. (Правова позиція Верховного Суду України, висловлена в справи N 6-68цс14). Так, аналізуючи наведені норми чинного законодавства та встановлені по справі обставини, враховуючи, що відповідач в судовому засіданні не оспорював заявлені проти нього позовні вимоги, та виходячи з того, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, суд визнає, за кожним із співвласників по 1/3 частки спірної квартири; позивачами попереднього внесено вартість цієї частки на депозитний рахунок суду, тому суд припиняє право спільної власності [PERSON] на 1/3 частку квартири [ADDRESS] , стягнувши на його користь грошову компенсацію за належну йому 1/3 частку зазначеної квартири у розмірі 15409,00 грн. (що становить ринкову вартість 1/3 частки) з депозитного рахунку ТУ ДСА України в Херсонській області, на який було внесено позивачами кошти, та визнає за позивачами право власності на зазначену 1/3 частку спірної квартири, задовольнивши позов в повному обсязі.

Outcome: approved