Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-22 00:00:00

Позивачка 11.07.2017 р. звернулася в суд з позовом до відповідача, у якому просила визнати відповідача батьком її сина [PERSON], [INFO]. Після збільшення позовних вимог 02.02.2018 р. просила поновити актовий запис про народження сина [PERSON], [INFO], вказавши в актовому записі батьком [PERSON], [INFO], громадянина України, прізвище сина «Попадюк», по батькові «Михайлович». Свої вимоги обґрунтовувала тим, що відповідач є її чоловіком, з яким вони з 2008 р. до вересня 2015 р. перебували у фактичних шлюбних стосунках. На початку 2009 р. у звязку зі скрутним матеріальним становищем відповідач вимушений був виїхати на заробітки в Ірландію, а в червні 2009 р. вона також поїхала до нього в цю країну. У них 23 травня 2010 р. народився син [PERSON], який був зареєстрований за законодавством Ірландії. У свідоцтві про народження сина батьком вказаний [PERSON], бо відповідач перебував там під цим прізвищем та іменем. Після повернення на Україну у серпні 2011 р. вона охрестила сина, у свідоцтві про хрещення батьком записаний відповідач та вказано дійсне прізвище сина «Попадюк». 02.09.2015 р. вона і відповідач зареєстрували шлюб. Оскільки неможливо внести зміни у видане компетентним органом Ірландії свідоцтво про народження сина, єдиним способом встановити дійсне походження дитини є визнання відповідача його батьком та поновлення актового запису про народження сина. Позивачка у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, пояснив, що він дійсно перебував на території Ірландії під прізвищем та іменем «Гуль Дмитро»; коли він їхав туди, йому дали такий паспорт. Син позивачки, з якою він перебував у фактичних шлюбних стосунках, а з 02.09.2015 р. у шлюбі, дійсно є його сином, він був записаний батьком дитини як [PERSON]. Не заперечував щодо задоволення позову. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання третя особа повідомлена належним чином, не повідомила суду про причини неявки свого представника. Вислухавши сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони позивачка [PERSON]І та відповідач [PERSON] з 2008 р. до вересня 2015 р. перебували у фактичних шлюбних стосунках, а з 02.09.2015 р. перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.5). На початку 2009 р. відповідач поїхав на заробітки в Ірландію, у червні 2009 р. позивачка поїхала до нього в цю країну. 23 травня 2010 р. у сторін народився син [PERSON], який був зареєстрований за законодавством Ірландії, про що видане відповідне свідоцтво про народження (а.с.4). У свідоцтві про народження сина батьком вказаний [PERSON]. Під цим прізвищем та іменем відповідач перебував на території Ірландії. Вказана обставина підтверджується наданою відповідачем копією паспорта на [PERSON], [INFO] (а.с.25). Після повернення на Україну у серпні 2011 р. позивачка провела обряд хрещення сина, у свідоцтві про хрещення батьком записаний відповідач та вказано дійсне прізвище сина «Попадюк» (а.с.6). За змістом ст.128 СК України батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду; підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи. З огляду на неможливість внесення змін у видане компетентним органом Ірландії свідоцтво про народження дитини сторін, єдиним способом встановити її дійсне походження є визнання відповідача її батьком та поновлення актового запису про народження дитини. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову. На підставі наведеного, відповідно до ст.128 СК України,

Outcome: approved