Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

Позивачі звернулись в суд з позовом до відповідачки про визнання за ними права власності в цілому в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], на житлові приміщення квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні 21.03.2014 року позивачі уточнили позовні вимоги та конкретизували житлові приміщення на які просять визнати право власності в цілому в порядку спадкування. Ухвалою суду від 24 січня 2013 року по справі призначено експертизу, провадження у справі зупинено. Однак, таку експертизу не було проведено, оскільки відповідач не надав доступу до своєї частини будинку і не представив необхідних правовстановлюючих та технічних документів на нерухоме майно, що підтверджується повідомленнями експерта [PERSON] (а.с.58, 62). Відповідно до ч. 1 ст. 146 ЦПК України, у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Ухвалою суду від 14 лютого 2014 року провадження у справі було відновлено та справу призначено до судового розгляду. Позивачка [PERSON] та представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з мотивів наведених у позовній заяві та у заяві про уточнення позовних вимог. Просили позов задовольнити. Відповідачка в судові засідання не з'являлась, про час та місце судових засідань повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила. З урахуванням думки позивачки [PERSON], представника позивачки [PERSON] - [PERSON] та положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON], представника позивачки [PERSON] - [PERSON], дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу визнання права власності на спадкове майно. Як вбачається із Свідоцтва про право на спадщину, виданого Першою Івано-Франківською державною нотаріальною конторою 23.07.1982 року [PERSON] набув право власності на 49/100 частин житлового будинку житловою площею 64,35 кв.м. з відповідною частиною сараю, колодязя, 2-х туалетів, що знаходиться в [ADDRESS] на земельній ділянці площею 600 кв.м. (а.с.8). Відповідно до Витягу із Рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради народних депутатів № 463 від 09.12.1992 року [PERSON] надано дозвіл на здійснення добудови кухні, санвузла та коридору [ADDRESS] (а.с.23). Рішенням XXXIII сесії IV демократичного скликання Івано-Франківської міської ради від 20.02.2006 року [PERSON] видано Державний акт серії ЯД № 876576 на право власності на земельну ділянку площею 0.0381 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану в [ADDRESS] (а.с.13). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.9). Відповідно до ст.ст.1258, 1261 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] є дочкою померлого, а [PERSON] його дружиною, що підтверджується копіями свідоцтва про народження та свідоцтва про одруження (а.с.10). В порядку реалізації зазначених вище прав, наданих дочці та дружині померлого, як спадкоємцям першої черги, позивачками, подано заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. Даний факт підтверджується Витягом зі Спадкового реєстру № 31653851 від 12.09.2012 року (а.с.19). 15.05.2012 року приватний нотаріус [PERSON] звернувся в Івано-Франківське ОБТІ із запитом № 33/02-14 про виготовлення Витягу із реєстру прав власності на нерухоме майно, яке знаходиться за адресою [ADDRESS] та яке належало [PERSON] та визначити вартість 49/100 часток будинку. Однак листом Івано-Франківського ОБТІ № 6175 від 08.08.2012 року відмовлено у проведенні інвентаризації вказаного вище будинковолодіння у зв'язку із незабезпеченням доступу до обстеження частини будинковолодіння іншим співвласником (а.с.15, 18). В процесі здійснення добудови, дозвіл на яку у порядку, встановленому чинним на час отримання законодавством (Рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради народних депутатів № 271 від 18.05.1978 року), отримав попередній власник спірного будинковолодіння - померлий [PERSON], належна йому частина зазнала якісних змін. Як стверджують позивачі, внаслідок цього житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] фактично було поділено між його співвласниками на відокремлені житлові приміщення, які в документації, а в тому числі у Державному акті про право власності на земельну ділянку, в технічній документації із землеустрою та будинкових книгах, диференціювалися, як квартира[ADDRESS] та квартира [ADDRESS]. [PERSON] у 1992 році здійснено санкціоновану добудову до спірного житлового будинку, однак на час розгляду справи позивачі не володіють технічною документацією, в якій міститься опис приміщень, з яких складається житлове приміщення квартири [ADDRESS]. На запит адвоката Івано-Франківське ОБТІ відмовило позивачам в отриманні необхідних документів, а також відмовилося вказати, хто на момент подання запиту в Інвентарній справі спірного будинковолодіння зазначений його власником (а.с.16). Як вбачається із наведено та стверджують позивачі, спільне із відповідачем використання спірного житлового будинку та призначених для його обслуговування господарських будівель і споруд не видається за можливе, на що зокрема вказує факт ненадання відповідачем можливості проведення інвентаризації належної їй частини будинковолодіння та не допуск до нерухомого майна експерта за ухвалою суду. У зв'язку із ненаданням відповідачем доступу експерту до нерухомого майна для проведення експертизи та ненадання технічних та правовстановлюючих документів на майно, позивачі звернулись до інженера технічного нагляду за будівництвом будівель та споруд для отримання висновку, такий висновок надано суду (а.с.76-85). За результатами обстеження спеціаліста встановлено: житлове приміщення по [ADDRESS] одноповерхове, являє собою частину будинку садибного типу з окремим входом та відокремленою по всьому периметру частиною земельної ділянки. Земельна ділянка, яка призначена для обслуговування обстежуваної частини будинку, огороджена металевою огорожею із сітки «рабиця». Розмежування із земельною ділянкою власників іншої частини будинку: у дворі - з бетонних набірних плит, з сторони вулиці та центрального входу - металевою сіткою «рабиця». На земельній ділянці по [ADDRESS], окрім будинку, знаходяться господарські будівлі: сарай (3,39х5,75 м) та дерев'яний туалет (1,23х1,13 м), який однією стіною (1,23 м) межує з сараєм. За результатами обстеження та проведених обмірів встановлено, що в даному житловому будинку чотири приміщення та підвал, який знаходиться під кухнею, а саме: 1. Кухня: довжиною 4,54 м, шириною 3,38 м, висотою 2,75 м зі сторони кімнат №2,4 та висотою 1,72 м зі сторони зовнішньої стіни. Зовнішні стіни - дерев'яні, обшиті з внутрішньої сторони дерев'яною вагонкою. Стеля - дерев'яна, обшита дерев'яною вагонкою. В підлозі наявний люк-лаз в підвал. 2. Коридор : довжиною 4,03 м, шириною 3,10 м, висотою 2,85 м. Стіни - дерев'яні, поштукатурені та пофарбовані. Стеля - поштукатурена та пофарбована. 3. Житлова кімната: довжиною 5,37 м, шириною 3,99 м, висотою 2,85 м. Стіни - дерев'яні, поштукатурені та пофарбовані. Стеля - поштукатурена та пофарбована. 4. Житлова кімната: довжиною 3,99 м, шириною 3,32 м, висотою 2,85 м. Стіни - дерев'яні, поштукатурені та пофарбовані. Стеля - поштукатурена та пофарбована. 5. Підвал: довжиною 2,80 м, шириною 1,70 м. Стіни - бетон. Наданий суду висновок підтверджує наступні факти: частина житлового будинку [ADDRESS] та господарських споруд, які є предметом даного судового спору, відмежовані від нерухомого майна відповідача, жодних спільних приміщень, які використовуються двома співвласниками будинку - не існує, до спірної частини будинку є відокремлений вхід. На даний час між співвласниками відбувся фактичний поділ приміщення на два окремі, якими вони користуються з 80-х років минулого століття. Всі комунікації є окремими для двох приміщень, засоби обліку газу та світла є окремими; земельна ділянка, на якій розташовані спірні об'єкти нерухомості, є відмежованою як від дороги, так і від частини, де розташовані об'єкти нерухомості власників іншої частини будинку. Крім того дана земельна ділянка передана [PERSON] в 2006 році в приватну власність; спірне житлове приміщення будинку [ADDRESS] складається із наступних приміщень: Кухня площею 17,25 м. кв. (довжина 4,54 м, ширина 3,38 м ); Коридор площею 12,49 м. кв. (довжина 4,03 м, ширина 3,10 м); Житлова кімната площею 21,42 м. кв. (довжина 5,37 м, ширина 3,99 м); Житлова кімната площею 13,24 м. кв. (довжина 3,99 м, ширина 3,32 м); Підвал площею 4,76 м. кв. (довжина 2,8 м, ширина 1,7 м). Справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК. Спадкування за законом здійснюється почергово (ч. 1 ст.1258 ЦК). За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки(ч. 1 ст. 1261 ЦК). Згідно із Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», зокрема пункту 6, при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Пунктом 7 вказаної Постанови також визначено, що в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв'язку з цим стосовно до ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. Згідно із п.1 статті 364, пунктом 3 статті 358 Цивільного кодексу України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, з урахуванням вимог статті 183 цього кодексу щодо визначення неподільності і подільності речі та вказано, що подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Аналіз вищевказаних нормативних актів дає підставу вважати, що учасники спільної часткової власності мають право на поділ будинковолодіння в натурі, якщо такий поділ не змінює цільового призначення будинку, якщо це технічно можливо та якщо учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Зважаючи на те, що відповідач у даній справі - [PERSON] чинить перешкоди у проведенні технічної інвентаризації ОБТІ та проведенню судової будівельно-технічної експертизи судовому експерту [PERSON], а сама жодних доказів у справі не надає (правовстановлюючих актів на частину будинку, землю тощо), а також на положення ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, де вказано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру, оскільки справа перебуває тривалий час на розгляді, то суд вирішує дану справу по суті спору, виходячи з наявних у справі доказів, про що не заперечують інші учасники процесу. Таким чином, судом встановлено, що факти, викладені позивачами у позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог і підтверджені ними письмовими доказами є достовірними, і сумніву у суду не викликають, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб. У зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню. На підставі наведеного, відповідно до п. 6 та 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», ст. ст. 183, 358, 364, 1258, 1261 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 146 ЦПК України,

Outcome: approved