Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про вселення у квартиру [ADDRESS], а також про усунення перешкод у користуванні квартирою. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилалась на те, що з 1971 року вона проживала зі своїм чоловіком в квартирі [ADDRESS] та зареєстрована за даною адресою. В 2015 році її чоловік помер. Через пів року після смерті її чоловіка спадщину було поділено між нею та їх синами [PERSON] та [PERSON] При цьому, на користь сина [PERSON] нею було оформлено договір дарування на двокімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Як наслідок, син [PERSON] відмовився від ? частки спірної квартири на користь відповідача [PERSON] В свою чергу, [PERSON] дав зобов'язання взяти її на довічне утримання до себе в квартиру. Спочатку відповідач ставився до неї добре, з повагою. Через деякий час він почав кричати на неї, постійно виникали сварки, він почав відбирати в неї її пенсію, за рахунок якої вона сплачувала рахунки за квартиру та купувала собі ліки. З середини 2016 року, відповідач заборонив їй спілкуватися зі старшим сином та іншими родичами та знайомими. В листопаді 2016 року, після чергового виклику швидкої медичної допомоги, відповідач дозволив їй, щоб до неї приїхала її сестра. Побачивши стан її здоров'я сестра забрала її на деякий час до себе підлікувати. Через деякий час вона з сестрою приїхала до спірної квартири, де проживала з відповідачем, але він не відчинив двері, хоча і був вдома. Наступного разу дана ситуація повторилася. Син в добровільному порядку пускати її до квартири не бажає, хоча і обіцяв довічно її утримувати. В квартирі залишилися її особисті речі та документи, а доступу до квартири вона не має. Вважає, що діями відповідача порушено її право користування жилим приміщенням спірної квартири. Просила вселити її у зазначене житло та зобов'язати відповідача не чинити перешкоди на її вселення та користування вказаною квартирою. Позивачка та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] заперечував проти позовних вимог. Вказавши, що спільне життя з позивачкою неможливе, оскільки його мама психічно хвора людина, говорить одне, а робить інше, її неадекватна поведінка приводить до матеріальних збитків, та приносить шкоду його здоров'ю. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно з ст. 47 КУ, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно до ст.150 ЖК України, ст.383 ЦК України громадяни, що мають у приватній власності квартиру (будинок) користуються нею для особистого проживання та проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст.156 ЖК України, Члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цьогоКодексу. У відповідності з вимогами ст.157 ЖК України, членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. За таких обставин, порушене право позивачки на користування жилим приміщенням підлягає відновленню шляхом вселення її у квартиру [ADDRESS]. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з вимогами ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд вважає, що позовні вимоги про зобов'язання відповідача усунути перешкоди та вселення позивачки для користування спірною квартирою, підлягають задоволенню. На підставі Конституції України, Житлового кодексу України, Цивільного кодексу України,

Outcome: approved