Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що мають у власності житловий будинок з господарськими спорудами на земельній ділянці за адресою : [ADDRESS], та одна з їхніх господарських споруд і гараж впритул межує із суміжною земельною ділянкою, власником якої є відповідач. У зв'язку з необхідністю обслуговувати дані споруди, позивачі зверталися до відповідача з проханням надати доступ до будівлі з боку його земельної ділянки, але [PERSON] не дотримується вимог добросусідства та чинить перешкоди, не дає доступу до споруд з боку своєї земельної ділянки, а тому позивачі, уточнивши в судовому засіданні позовні вимоги (а.с.27), просили суд встановити безстроковий та безоплатний земельний сервітут на користь позивачів щодо земельної ділянки належної [PERSON] для визначення права проходу та права встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту та обслуговування будівлі і гаражу. В суді представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги. Відповідач та його представник позов не визнали, подали письмово викладені заперечення на позов, фотоматеріали. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, по справі встановлено, що позивачі є подружжям та [PERSON] є власником будинку, господарських споруд і земельної ділянки площею 0,0372 га для будівництва обслуговування житлового будинку та господарських споруд під [ADDRESS]. Дане підтверджено договором купівлі-продажу (а.с.12, 13,14). Встановлено, що відповідач є власником будинку, господарських споруд і земельної ділянки площею 0,0801 га для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель під [ADDRESS] (а.с.16). Встановленим є те, що позивачі проводять ремонтні та будівельні роботи на своїй земельній ділянці та з даного приводу виник між ними і відповідачем конфлікт. Зазначене підтвердили сторони в судовому засіданні, а також, дане вбачається з постанови про відмову в поршенні кримінальної справи(а.с.18). Встановлено, що 06.12.2011 року виконавчий комітет Білоцерківської міської ради дав відповідь щодо проведеної перевірки правопорушень у сфері будівництва при забудові земельної ділянки по [ADDRESS]. За результатами даної перевірки було встановлено, що ведеться будівництво самочинно, без отримання будівельного паспорта забудови ділянки. Також, встановлено, що [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності та надано припис №П-24 від 23.12.2011 року про усунення правопорушень у сфері містобудування, тобто за виконання будівельних робіт без отримання вхідних даних та права на виконання будівельних робіт по [ADDRESS](а.с.42,43). З матеріалів справи вбачається, що власник суміжної земельної ділянки [PERSON] неодноразово звертався в різні інстанції з приводу незаконного будівництва на земельній ділянці позивачів, з порушенням ДБН та Земельного кодексу, здійснення будівництво безпосередньо на воді, р. «Рось». В судовому засіданні встановлено, що 29.09.2014 року позивач [PERSON] звертався до відповідача з письмовою пропозицією про встановлення права земельного сервітуту. І як пояснив в судовому засіданні представник позивача, що даний земельний сервітут необхідний для обслуговування споруди сауни, для утеплення стіни з боку земельної ділянки відповідача та для, можливого ремонту, обслуговування гаражу. Але відповідач не бажає надавати доступ з боку своєї земельної ділянки, постійно чинить перешкоди, а тому постало питання про встановлення безстрокового земельного сервітуту на користь позивачів щодо земельної ділянки належної [PERSON] для визначення права проходу та права встановлення будівельних риштувань і складування будівельних матеріалів з метою ремонту та обслуговування будівель позивачів. При вирішенні спору суд виходить з наступного. За ч.1 ст.401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Відповідно до ст.402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту. Як передбачено ст.98 ЗК України, право земельного сервітуту це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений. Згідно ст.99 ЗК України власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановлення таких земельних сервітутів: право проходу та проїзду на велосипеді; право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху; право прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв»язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій; право прокладати на свою земельну ділянку водопровід із чужої природної водойми або через чужу земельну ділянку;право відводу води зі своєї земельної ділянки на сусідню або через сусідню земельну ділянку; право забору води з природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право проходу до природної водойми; право поїти свою худобу із природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право прогону худоби до природної водойми; право прогону худоби по наявному шляху; право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд; інші земельні сервітути. Відповідно до ст.100 ЗК України /в редакції від 01.07.2015 року/ сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно. В п.22-2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 19.03.2010 року № 2 «Про внесення змін та доповнень до постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз»яснено, що встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку /постійний/, суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, і в рішенні суд має чітко визначити обсяг прав особи, що звертається відносно обмеженого користування чужим майном. В обґрунтування своїх заперечень на позов відповідачем надано ряд доказів протиправного будівництва, що здійснюють позивачі, саме тих будівель для обслуговування та ремонту яких позивачі просять встановити право земельного сервітуту. Судом було оглянуто в судовому засіданні оригінал інвентаризаційної справи №10236 на домоволодіння [ADDRESS]. З даної справи вбачається, що з 2009 року технік не виходив на вказане домоволодіння, відсутні будь-які дані з 2009 року щодо перебудов та реконструкції господарських споруд, що належать позивачу [PERSON], відсутні дозволи на будівництво чи добудови на вказаній земельній ділянці за проектом з врахуванням вимог будівельних, санітарних та інших норм і правил виходячи з її площі, відсутні погодження з відділом містобудування, архітектури, ЖКГ та розвитку інфраструктури Білоцерківського міськвиконкому в період з 2009 року. Крім того, слід зазначити, що на земельній ділянці відповідача відсутній наявний шлях для проходу поряд\\біля будівель позивачів. Та надання позивачам безстрокового дозволу (земельного сервітуту) для проходу, встановлення будівельних риштувань, складування будівельних матеріалів призведе до порушення прав відповідача, як власника суміжної земельної ділянки, оскільки безстроковий земельний сервітут на користь позивачів позбавить [PERSON] права використання своєї земельної ділянки на власний розсуд, тоді як згідно вищенаведених правових норм земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений. Суд, також, враховує те, що згідно ст.ст.10,60 ЦПК України закон вимагає саме від позивача надання доказів того, що нормальне господарське використання своєї земельної ділянки неможливо без обтяження сервітутом чужої земельної ділянки. При цьому позивач зобов»язаний довести, що задоволення його потреб неможливо здійснити будь-яким іншим необтяжливим для відповідача способом. Метою сервітуту є задоволення потреб власника земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задоволення такої потреби в інший спосіб. А саме таких доказів представником позивача і не було надано. Натомість, з досліджених в суді доказів, на які вказано вище, вбачається, що позивач здійснює будівництво (ремонт) з порушенням ДБН та для цього ще й вимагає задоволення своїх потреб за рахунок обтяження сервітутом земельної ділянки відповідача. Слід зазначити, що для обслуговування, ремонту (утеплення стіни) споруди не потрібний безстроковий земельний сервітут. Дані висновки суду, також, підтверджують надані представником відповідача фотографії (а.с.46,47). Таким чином, з огляду наведеного, суд приходить до висновку, що позивачами не надано безспірних доказів в обгрунтування позовних вимог щодо необхідності встановлення безстрокового земельного сервітуту, а тому суд вважає за можливе відмовити в задоволенні позову за його необгрунтованості.

Outcome: dismissed