Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про зміну розміру аліментів, призначених за рішенням Хустського районного суду від 06.06.2013 року. Посилається на те, що проживала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано рішенням Хустського районного суду 25.12.2014 року. За час подружнього життя у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] , яка знаходиться на утриманні позивачки. Відповідно до рішення Хустського районного суду від 06.06.2013 року з [PERSON] на користь позивачки стягуються аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 470 грн. щомісячно до досягнення нею повнолітнього віку. На даний час розмір аліментів призначений за рішенням суду від 06.06.2013 року, є занадто малим, не може забезпечити належного утримання їх з відповідачем неповнолітньої доньки. Відповідач є молодою за віком працездатною людиною, може виконувати різні роботи і заробляти гроші, при цьому інших дітей чи непрацездатних батьків у нього немає. Дитина знаходиться на її повному утриманні та вихованні. Відповідач залишив без належної батьківської уваги, а також ніяким чином не бере участі в утриманні та вихованні їхньої спільної доньки. Тому позивачка просила збільшити розмір аліментів призначених за рішеннями суду, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі по 2000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повнолітнього віку. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, її представник [PERSON] подав письмову заяву, в якій просив суд справу слухати без їх з позивачкою участі. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно. Про день час та місце розгляду повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади України (Хустський районний суд, від 07.05.2021 року) про його виклик до суду, однак про причини неявки суд не повідомляв. Відзиву на позов відповідачем не подавалось. У відповідності до ст.280 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити виходячи з наступного. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що сторони проживали в зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано, що підтверджується рішенням Хустського районного суду 25.12.2014 року (а.с.14). За час подружнього життя у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.05.2007 року (а.с. 13). Відповідно до рішення Хустського районного суду від 06.06.2013 року з [PERSON] на користь позивачки стягуються аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 470 грн. щомісячно до досягнення нею повнолітнього віку. (а.с.15). На сьогоднішній день сума аліментів, яку сплачує відповідач згідно рішення суду від 06.06.2013 року є недостатньою для матеріального забезпечення неповнолітньої доньки сторін, оскільки вона в силу свого віку та встановленого державою прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, потребує більших витрат. Відповідно до статей 3, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (- ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в СК України, а саме в статті 180 СК цього Кодексу передбачений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В даному випадку змінився матеріальний стан дитини та матері, оскільки збільшився прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, значно зросли ціни на продукти харчування, різного роду товари та послуги, тому суд вважає, що розмір аліментів необхідно змінити. Крім цього, суд виходячи із встановлених у судовому засіданні доказів, про відсутність у відповідача постійного місця праці, стабільного заробітку та отримання мінливих доходів від сезонних заробітків, про які стверджує позивачка і їхній розмір встановити не можливо, суд вважає за необхідне, вирішувати питання про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, відповідно до вимог визначених в ст.184 СК України, задовольнивши вимоги позивачки. Виходячи з наведеного та враховуючи прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, беручи до уваги матеріальний та сімейний стан як платника аліментів так і одержувача, а також те, що відповідач зобов`язаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог, а тому з відповідача слід стягувати аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини у більшому розмірі, а саме у сумі 2000 гривень щомісячно, до досягнення нею повноліття. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved