Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

Позивачка 22 березня 2016 року звернулась до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в обгрунтування якого зазначила, що перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем з 01.08.2014 року.\~ Від спільного подружнього життя мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає із позивачкою та перебуває на її утриманні.\~\~ Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, у звязку із чим, позивачка вимушена була звернутися до суду із даним позовом, в якому просила суд стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30\~(тридцяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 2-3). Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2016 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволені. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Стягнуто із [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22 березня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття чи змін у майновому становищі сторін. Допущено негайне виконання рішення суду в частині місячного платежу. Також вирішено питання про розподіл судових витрат (а.с. 34-35). \~\~ В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить змінити рішення суду та встановити аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. на місяць (а.с. 83-88). Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін, виходячи з наступних підстав. Судом 1 інстанції встановлено, що 01 серпня 2014 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між сторонами, про що зроблено відповідний актовий запис №354 (а.с. 4). Від спільного подружнього життя сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає із позивачкою та перебуває на її утриманні (а.с. 5, 6). Задовольняючи позовні вимоги, суд 1 інстанції виходив з того, що відповідач є батьком неповнолітньої доньки [PERSON], яка поживає разом з позивачкою, і повинен її утримувати, та, виходячи з обставин справи, дійшов висновку про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини із всіх видів його заробітку (доходу) на утримання малолітньої дитини, починаючи від дня предявлення позову до суду і до повноліття дитини. Однак, із такими висновками суду 1 інстанції у повній мірі колегія суддів погодитись не може. Так, статтею 180 СК\~України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З матеріалів справи вбачається, що сторони є батьками неповнолітньої дитини і згідно ст. 180 СК України зобовязані її утримувати до досягнення нею повноліття. Встановивши вказані обставини та врахувавши, що [PERSON] є працездатним, суд прийшов до правильного висновку, що в силу зазначених положень Сімейного кодексу України останній\~\~зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Визначаючи аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини із всіх видів його заробітку (доходу) відповідача, суд виходив з того, що останній має можливість виплачувати аліменти у такому розмірі. Разом з тим, суд 1 інстанції при визначенні розміру аліментів не встановив конкретних обставин по справі та не врахував, що відповідач не працює, що призвело до безпідставного стягнення аліментів в частці від його доходу, виходячи з вимог ст. ст. 181-183 СК України, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, що є підставою для зміни рішення. Вирішуючи питання щодо зміни рішення суду 1 інстанції, колегія суддів врахує, що відповідач не працює, не має постійного доходу, а тому відповідно до вимог ст.. 184 СК України аліменти слід визначити в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн., що не є менше ? частини прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку й даний розмір погоджено між позивачкою та представником відповідача в суді апеляційної інстанції під час судового засідання. За таких обставин колегія суддів вважає необхідним рішення суду першої інстанції на підставі п. п. 1, 4 ст.309 ЦПК України змінити в частині визначення розміру аліментів та визначити \~розмір аліментів, які підлягають стягненню з з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 грн. щомісячно, починаючи з 22 березня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття чи зміни стану здоровя та (або) майнового становищі сторін чи дитини. В частині стягнення судових витрат та допущщення негайного виконання рішення суду в частині місячного платежу, рішення суду 1 інстанції відповідає вимогам закону й його слід залишити без змін.

Outcome: partial