Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

Позивачка[PERSON] звернуласьв суд з позовом до відповідачів[PERSON] та [PERSON] про стягнення 30'000 дол. США боргу. Позовні вимоги мотивує тим, що 03 квітня 2007 року вона позичила своїй дочці [PERSON] вказані кошти про що було складено відповідну розписку. На момент займу [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] Вказані кошти були спрямовані відповідачкою на погашення її кредиту у ПАТ «Укрсоцбанк» і виплату вартості квартири [ADDRESS]. Вказана квартира є об'єктом спільного майна подружжя [PERSON] та [PERSON], а отже і боргові зобов'язання, що виникли при її купівлі повинні виконуватись відповідачами обома. 25 червня 2014 року позивачка звернулась до [PERSON] з вимогою про повернення кошті, однак остання її не задовольнила, пославшись на неплатоспроможність. Такі дії відповідачки позивачка вважає незаконними та просить стягнути з [PERSON] та [PERSON] солідарно 30'000 дол. США, що на момент підготовки позову, тобто 18 серпня 2014 року, за офіційним курсом НБУ (100 дол. США 1'307,3311 грн.) складає 392'100 грн. У судовому засіданні позивачка вказані вимоги підтримала та просила їх задовольнити, з мотивів, викладених у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась забезпечивши явку свого представника [PERSON], котрий позов визнав. [PERSON] у судове засідання не з'явився, забезпечивши явку свого представника - адвоката Сольського В.В. котрий проти задоволення позову заперечив і пояснив, що 03 квітня 2007 року, на той момент його дружина - [PERSON] коштів у своєї матері не позичала і ніяких розписок не складала. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, всесторонньо, повно та об'єктивно дослідивши докази у справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з огляду на таке. 14 липня 2005 року акціонерний - комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» (далі - АКБ СР «Укрсоцбанк») та [PERSON] уклали кредитний договір № 770/42-25 за умовами якого останньою було отримано 34'000 дол. США. 14 липня 2005 року [PERSON] придбала у [PERSON] квартиру [ADDRESS] про що був укладений договір купівлі - продажу кватири, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 122. В забезпечення виконання умов вказаного вище кредитного договору між АКБ СР «Укрсоцбанк» та [PERSON] 14 липня 2005 року було укладено іпотечний договір згідно якого в іпотеку було передано квартиру [ADDRESS] 03 квітня 2007 року батько [PERSON] - [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане повторно 19 грудня 2012 року, актовий запис № 17, здійснений 01 грудня 1976 року виконавчим комітетом Соснівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області) та чоловік [PERSON] (відповідна відмітка на сторінці № 10 паспорта громадянина України [PERSON].) відчужив квартиру [ADDRESS]. Продаж вчинено за 14'000 грн. на підставі договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу та зареєстрованого за № 2930. Як вбачається з фотокопії розписки, оригінал якої був досліджений у судовому засіданні, цього ж дня, тобто від 03 квітня 2007 року, позивачка позичила [PERSON] 30'000 дол. США для купівлі квартири. Кошти передані їй в присутності свідків [PERSON] та [PERSON]. Цю позику вона зобов'язалась повернути на першу вимогу [PERSON] Як вбачається з довідки № 10.1 - 186/96-11309 від 14 серпня 2014 року, виданої в.о. начальника Тернопільського відділення ПАТ «Укрсоцбанк», заборгованість за договором кредиту № 770/42-25 від 14 липня 2005 року із строком користування - по 10 липня 2015 року, повністю погашена 04 квітня 2007 року. Сума останнього погашення складає 28'680,68 дол. США. З досліджених доказів вбачається логічний зв'язок між продажем 03 квітня 2007 року сімє'ю [PERSON] квартири, складенням у цей же день [PERSON] боргової розписки та погашенням 04 квітня 2007 року нею кредиту № 770/42-25 від 14 липня 2005 року в забезпечення якого була передана квартира [ADDRESS]. Згідно з вимогами ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позивальника. (ч. 1 ст. 1047 ЦК України) Таким чином суд приходить до переконання, що, відповідно до ст. 1046 ЦК України, [PERSON] та [PERSON] уклали договір позики. На момент укладення вказаного договору позики [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] Факт перебування відповідачів у шлюбі з 28 травня1998 року аж допоки він не був розірваний рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області 03 березня 2013 року доказуванню не підлягає в силу вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК України, оскільки встановлений таким, що набрало законної сили рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 жовтня 2014 року, ухваленим у цивільній справі № 607/10228/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. Також цим рішенням встановлено, що квартира [ADDRESS] є майном набутим подружжям [PERSON] та [PERSON] за час шлюбу і належить їм на праві спільної сумісної власності та вирішено визнати за [PERSON] право власності на ? частина цієї квартири. Відповідно до ч. 4 ст. 68 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Таким чином, судом встановлено, що кошти, отримані [PERSON] згідно договору позики від 03 квітня 2007 року, були використані в інтересах сім'ї, а саме, для погашення заборгованості за кредитним договором для забезпечення якого було передано квартиру [ADDRESS] Саме тому договір позики від 03 квітня 2007 року створює обов'язки як для [PERSON] так і для [PERSON] Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За правилами частини другої статті 530 ЦК України, якщо строк виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь - який час. Строку виконання зобов'язання за вказаним вище договором позики у ньому не вказано, а тому [PERSON] має право вимагати його виконання у будь - який час. Такі вимоги позивачкапред'явила до [PERSON] шляхом надсилання на її адресу листа - вимоги від 25 червня 2014 року, однак, як встановлено у судовому засіданні, остання боргу не погасила. Посилання представника відповідача на те, що розписка згідно якої [PERSON] було отримано 30'000 дол. США 03 квітня 2007 року не укладалась і жодних коштів вона не отримувала судом відкинуті і спростовуються показами наступних свідків: [PERSON] котрий у судовому засіданні показав, що у квітні 2007 році [PERSON] продали квартиру у смт. В.Березовиця Тернопільського району Тернопільської області. Також 03 квітня 2007 року він, гостюючи у [PERSON], був свідком того, як її дочка [PERSON] отримала від неї у борг 30'000 дол. США про що вони склали розписку, котра подано суду; [PERSON], яка у судовому засіданні показала, що їй відомо про факт продажі сімє'ю [PERSON] кватири. Окрім цього, 03 квітня 2007 року вона була присутня при передачі [PERSON] її матірю 30'000 дол. США, згідно поданої суду розписки. Відтак, суд вважає, що у даному випадку має місце порушення відповідачами прав позивачки і вони підлягають захисту, шляхом стягнення з них коштів за договором позики від 03 квітня 2007 року в сумі 30'000 дол. США, що згідно поданого [PERSON] розрахунку за курсом НБУ, встановленим на 18 серпня 2014 року, еквівалентно 392'100 грн. Також, в силу вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідачівв користь позивачкислід стягнути 3'654 грн. судового збору.

Outcome: approved