Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом, який був нею уточнений, в обґрунтування якого зазначила, що з 03.10.1998 року по 29.03.2006 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від проживання з ним вона має доньку [PERSON], [INFO], яка після розлучення проживає з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач не підтримує з дитиною жодних відносин, не приймає участі в її житті. У зв'язку з проведенням антитерористичної операції на території Луганської області вона має намір виїхати до свого двоюрідного брата [PERSON], який проживає в Російській Федерації в м.Вороніж, і він готовий надати їй та її донці притулок, фінансову допомогу та допомогти з працевлаштуванням. Доньку вона має намір забрати з собою. Але відповідач безпідставно не надає згоди на виїзд дитини разом з нею за межі України. При цьому жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову, він не навів. У зв'язку з чим позивачка просить суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до Російської Федерації неповнолітній донці [PERSON], [INFO], в її супроводі, без згоди та супроводу батька - [PERSON] строком на один рік. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала письмову заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, на уточненому позові наполягає. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служба у справах дітей Кремінської районної державної адміністрації проти задоволення позовних вимог не заперечує, надала письмову заяву, в якій просить розглянути справу без участі її представника, а також надала суду висновок служби про доцільність тимчасового виїзду дитини за межі України без згоди батька. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи маються рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення (судових повісток). Заяви про розгляд справи в його відсутність від відповідача не надходило. Відповідно до ч.4 ст. 169, 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі доказів, які додані до справи, та постановити заочне рішення. 08.12.2014 року згідно ст. 225 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши докази, що маються в матеріалах справи, вважає уточнений позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року народилась [PERSON], батьками якої записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). З довідки про склад родини від 24.09.2014р., виданої Виконавчим комітетом Кудряшівської сільської ради, вбачається, що [PERSON] проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). [PERSON] запросив свою двоюрідну сестру [PERSON] разом з її неповнолітньою донькою [PERSON] на тимчасове проживання на один рік до нього за місцем його фактичного проживання в м.Вороніж Російської Федерації, [ADDRESS], та зобов'язався забезпечити свою двоюрідну сестру [PERSON] разом з її неповнолітньою донькою [PERSON] житлом, харчуванням, медичним обслуговуванням, працевлаштуванням сестри. Вказана заява посвідчена нотаріусом. У висновку Служби у справах дітей Кремінської районної державної адміністрації від 27.11.2014р. №409 зазначено, що надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон України неповнолітньої [PERSON] без згоди та супроводу батька є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. Піклуючись про здоров'я та розвиток своєї дитини, маючи фінансові можливості, позивачка бажає виїхати за межі України до свого двоюрідного брата в м.Вороніж Російської Федерації разом з неповнолітньою донькою, але батько дівчинки відмовляється дати нотаріальну згоду на виїзд дитини. Після встановлення зазначених обставин суд приходить до наступного висновку. Згідно ч.ч.2-5 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 313 ЦК України, фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла 16 років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або у супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» документами, що надають право на виїзд з України і в`їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документу дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п.18 Правил оформлення видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документу дитини, їх тимчасового затримання та вилучення оформлення проїзного документу здійснюється на підставі згоди батьків, а у разі, коли вони перебувають у шлюбі між собою, за наявності заперечень одного з батьків, документ може бути оформлений на підставі рішення суду. Відповідно до Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.91 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.95 р. № 57, передбачено можливість перетинання громадянами України, які не досягли 16-річного віку, державного кордону лише за згодою обох батьків та в їх супроводі. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, зокрема рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. За змістом ч. 7 ст. 7 та ч. 2 ст. 155 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті зазначених норм матеріального права суд приходить до висновку, що відсутність згоди з боку батька щодо виїзду неповнолітньої доньки за межі України в супроводі матері суперечить вимогам ч. 7 ст. 7, ч. 2 ст. 155 СК України, Конвенції про права дитини, та порушує право неповнолітнього як фізичної особи на свободу пересування, передбачене ч. 1 ст. 313 ЦК України, а тому підлягає судовому захисту. За таких обставин вимоги про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька підлягають задоволенню, як такі, що ґрунтуються на законі, підтверджені встановленими обставинами та перевірені наданими доказами. При цьому суд відповідно до положень ст..19 СК України приймає до уваги та погоджується з висновком Служби у справах дітей від 27.11.2014р. №406. Крім того суд зазначає, що відповідач у судові засідання жодного разу не з'явився, не надав суду заперечень проти вимог позивача та належних, допустимих, переконливих доказів на підтвердження у спростування обставин, викладених позивачем. На підставі викладеного суд вважає можливим надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до Російської Федерації неповнолітній [PERSON], [INFO], в супроводі матері - [PERSON] без згоди та супроводу батька - [PERSON], строком на один рік починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved