Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися з позовом до Яснозірської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, просить визнати за кожним із них право власності на 1\\2 частину домоволодіння [ADDRESS] Вони повідомляють, що являються спадкоємцями майна своєї матері [PERSON] за заповітом, посвідченим 26.04.1995 року Яснозірською сільською радою Віньковецького району Хмельницької області . Частину спадкового майна вони нотаріально оформили, отримавши свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії [NUMBER] виданого 11 грудня 2017 року державним нотаріусом Віньковецької державної нотаріальної контори Хмельницької області, спадкова справа № 472-2006, та свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії ВЕІ 706516 виданого 14 грудня 2006року державним нотаріусом Віньковецької державної нотаріальної контори Хмельницької області, спадкова справа № 472-2006. Після смерті спадкодавця залишилося домоволодіння, що знаходиться за адресою [ADDRESS], яке вони не можуть отримати у власність через те, що втрачені правовстановлюючі документи на нього їх матір'ю, тому у видачі свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння нотаріусом їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на домоволодіння, а тому в позасудовому порядку реалізувати своє право позивачі не можуть. У судове засідання сторони, будучи повідомленими належним чином про місце, дату та час розгляду справи, не з'явились. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, був належно повідомлений про день, час та місце судового засідання. В силу ст. 223 ч. 3 ЦПК України справа розглянута без його участі. Представник позивача [PERSON] подала до суду письмову заяву, у якій просить справу розглянути за відсутності сторони позивача та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача Яснозірської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області в судове засідання не з'явився, будучи належно повідомленим про час та місце розгляду справи, в силу ст. 223 ч. 3 ЦПК України справа розглянута без участі представника сільської ради. Ч. 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи дану норму закону, та вимоги ст. 223 ч.4 ЦПК України , суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних в ній доказів. У зв'язку з неявкою у судове засідання сторін, справа розглянута без їх участі у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, за наявних у справі письмових матеріалів, з ухваленням судового рішення. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] видане Яснозірською сільською радою Віньковецького району Хмельницької області 08 грудня 2005року актовий запис № 28). Згідно виписки з погосподарської книги Яснозірської сільської ради та довідок цієї ж Ради № № 118, 119 від 13.03.2018 року вона була членом колгоспного двору, а її матір [PERSON] - голова двору, відповідно до особового рахунку № [NUMBER]. На момент ліквідації колгоспного двору 1991-1996 роки вона проживала в с. Фащіївка Віньковецького району на вказаному погосподарському номері. Відповідно до ст. 125 ЦК УРСР при розподілі колгоспного двору його майно ділиться між членами двору. На 1991 рік - момент прийняття ЗУ «Про власність» головою двору був її чоловік [PERSON] Вона залишилась єдиним власником домоволодіння [ADDRESS] і заповідала своє майно на синів-позивачів. Останні частину спадкового майна нотаріально оформили, отримавши свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії [NUMBER] видане 11 грудня 2017року державним нотаріусом Віньковецької державної нотаріальної контори Хмельницької області, спадкова справа № 472-2006, та свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії ВЕІ 706516 видане 14 грудня 2006 року державним нотаріусом Віньковецької державної нотаріальної контори Хмельницької області. Отримати права на домоволодіння позивачі не можуть через те, що втрачені правовстановлюючі документи на нього їх матір'ю, тому у видачі свідоцтва, про право на спадщину на домоволодіння держаним нотаріусом їм було відмовлено 11.12.2017 року, відповідно реалізувати в позасудовому порядку своє право вони не можуть. Наведені обставини підтверджуються письмовими матеріалами справи, та зокрема: технічним паспортом на житловий будинок [ADDRESS], довідкою БТІ № 1-784 від 19.12.2017 року про загальні площі житлового будинку з добудовою, хліва, погріба; довідкою Яснозірської сільської ради № 118 про те, що померла [PERSON] до дня смерті проживала [ADDRESS] і там була зареєстрована, вартість цього домоволодіння становить 17070,00 грн. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. (ст. 1217 ЦК України). Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Як встановлено судом, позивачі є єдиними спадкоємцями померлої, інших осіб, які б прийняли спадщину немає. Однак у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове домоволодіння позивачі позбавлені можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, що підтверджується постановою державного нотаріуса Віньковецької державної нотаріальної контори Макарової Н.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.12.2017 року. При вирішенні спору, суд бере до уваги, що згідно вимог Закону «Про сільську Раду депутатів трудящих УРСР» від 02.06.1968 року, кожна сільська рада вела погосподарські книги, в яких відповідним записом посвідчувалося право землекористування всіх громадян на території сільської ради, в особовому рахунку вказувались прізвище, ім'я та по батькові глави сім`ї, на ім'я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Проте, у період чинності зазначеної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась у сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради. У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Оцінивши надані позивачем докази, суд доходить висновку, що спадкодавець [PERSON] за життя набула право особистої власності на вказане нерухоме майно, однак втратила правовстановлюючий документ на це майно на своє ім'я, у зв'язку з чим виник спір, тому його вирішення можливе лише в судовому порядку. Визнання права власності за позивачем на спадковий житловий будинок не оспорюється відповідачем, не порушує прав чи інтересів інших осіб, тому суд вважає за необхідне визнати позивачем право власності на спадкове майно.

Outcome: approved