Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із вказаним цивільним позовом, обґрунтовуючи його тим, що [INFO] померла її невістка [PERSON] , яка проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На день її смерті залишилось спадкове майно у вигляді 3/4 частки квартири [ADDRESS] , з яких 1/2 частки квартири належала покійній на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого комунальною службою приватизації державного житлового фонду м. Біла Церква 24.02.2006 року, а 1/4 частка квартири спадкодавцем була успадкована, але не оформлена на своє ім?я після смерті її чоловіка, а брата позивачки [PERSON] , який помер [INFO] . Спадкодавець на випадок своєї смерті заповіт не залишала, спадкоємці першої, другої, третьої, черг відсутні. Позивачка проживала разом зі спадкодавцем останніх п`ять років однією сім`єю до часу відкриття спадщини, а тому є спадкоємицею майна померлого за законом четвертої черги. З метою оформлення спадкових прав за законом після смерті [PERSON] , позивачка звернулась до Сквирської районної державної нотаріальної контори, але їй було роз`яснено, що для отримання спадщини після смерті [PERSON] , необхідно довести факт спільного проживання однією сім`єю, у зв`язку чим рекомендовано звернутись до суду за встановленням факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем. Позивачка вказує, що із спадкодавцем [PERSON] проживали однією сім`єю більше п`яти років, починаючи з 2015 року і до дня її смерті, оскільки невістка тяжко хворіла та потребувала стороннього догляду, позивач забезпечувала належним лікуванням і доглянула спадкодавця до смерті. А тому, уточнивши позовні вимоги, просила суд встановити факт проживання однією сім`єю позивача з [PERSON] , яка померла [INFO] , останні п`ять років за адресою: [ADDRESS] ; визнати за нею право власності на 1/2 частини квартири , яка розташована за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 16 вересня 2020 року вказану справу прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 19 листопада 2020 року Білоцерківська міська рада Київської області направила відзив на позовну заяву. Ухвалою суду від 03 березня 2021 року закрито підготовче провадження у вказаній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 09 квітня 2021 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів, яка була виконана. 30 квітня 2021 року від представника позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, в яких зазначає, що в ході судового розгляду справи було встановлено, що позивач помилково зазначила про необхідність визнання за нею права власності на 1/2 частки квартири, а не 3/4 , у зв`язку з чим просить суд викласти позовні вимоги в наступній редакції: «встановити факт проживання однією сім`єю позивача з [PERSON] , яка померла [INFO] , останні п`ять років за адресою: [ADDRESS] ; визнати за нею право власності на 3/4 частини квартири , яка розташована за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Одночасно просив поновити строк на подачу заяви про збільшення позовних вимог. Згідно частини 1 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. З урахуванням викладеного, суд вважає, що клопотання представника позивача про поновлення строку для звернення до суду із вказаною заявою є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, про місце, час та дату розгляду справи повідомлені належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без участі його представника. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Так судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 13 березня 2020 року /а.с. 12/. Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді 3/4 частки квартири [ADDRESS] , з яких 1/2 частки належала померлій на підставі Свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 24.02.2006 року, виданого комунальною службою приватизації державного житлового фонду м. Біла Церква, згідно з розпорядженням завідуючої комунальною службою приватизації державного житлового фонду від 24.02.2006 року №1-2-7 (реєстрова книга №106, реєстровий №12425), що підтверджується листом Комунального підприємства Київської обласної ради «Південне бюро технічної інвентаризації» №1729 від 29.07.2020 року /а.с. 23/, а 1/4 частки квартири була успадкована, але не оформлена після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , листом Комунального підприємства Київської обласної ради «Південне бюро технічної інвентаризації» №1729 від 29.07.2020 року, свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] /а.с.9-10,23/. Після смерті [PERSON] . спадкова справа не відкривалась, що підтверджується листом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області №2879/01-16 від 12.12.2020 року /а.с. 60/. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка [PERSON] є співвласником даної квартири та їй належить 1/4 частки даної квартири на підставі свідоцтва про спадщину за законом від 15.01.2021 року, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 15.01.2021 року, виданого державним нотаріусом Сквирської районної державної нотаріальної контори Савченко М.А. зареєстрованого в реєстрі за №33. При зверненні до приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Якименської Л.Л. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] , позивачу було роз`яснено щодо необхідності надати документ, що підтверджує факт проживання з спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини та рекомендовано звернутись до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем [PERSON] , що підтверджується листом приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Якименської Л.Л. №24/01-16 від 18.02.2020 року /а.с.67/. Позивачка обґрунтовуючи позовні вимоги зазначає, що зареєстрована в с. Пищики Сквирського району Київської області, однак останні п`ять років до часу відкриття спадщини після померлої [PERSON] , постійно проживала за [ADDRESS] разом з померлою, оскільки остання тяжко хворіла та потребувала стороннього догляду. Відповідно до довідки про причину смерті №6, виданої КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня №1» від 13 березня 2020 року, [PERSON] померла [INFO] у віці 67 років, причина смерті: рак верхньоампулярного відділу прямої кишки /а.с. 14/. Судом встановлено, що позивач постійно проживала, вела спільне господарство та здійснювала догляд за спадкодавцем в квартирі [ADDRESS] . Крім того, факт постійного проживання позивача з [PERSON] однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини підтверджено поясненнями свідків [PERSON] , яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] та [PERSON] , які пояснили, що вони [PERSON] знають багато років так як є сусідами, і їм відомо, що позивач із спадкодавцем [PERSON] проживали однією сім`єю більше п`яти років і до її смерті за адресою: [ADDRESS] , вели спільне господарство, з 2015 року позивачка її доглядала та забезпечувала належним лікуванням. Вирішуючи по суті даний спір, суд виходить з наступного. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Із роз`яснень викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008 року, слідує, що виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. З огляду на те, що в складі спадщини наявне нерухоме майно, у силу вимог ч.1 ст.129 9ЦК України спадкоємці зобов`язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, для цього заявнику необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до п.п. 3, 5 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем під час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. З огляду на наведені норми законодавства та досліджені судом докази, які є належними та допустимими, суд вважає доведеним той факт, що позивачка протягом п`яти років до дня смерті невістки [PERSON] проживала разом із нею в квартирі [ADDRESS] . Щодо позовної вимоги про визнання права власності на спадкове майно, суд враховує наступне. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст.ст.1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Також, у відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 №7«Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що позивачка не має змоги отримати правовстановлюючі документи на спадкове майно, інші спадкоємці за законом та за заповітом, які б претендували на спірне майно відсутні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання з позивачкою права власності на 3/4 частини квартири , яка розташована за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved