Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів, яким просять визнати за [PERSON] право власності на квартиру [NUMBER], площею 69,35 кв.м.; за [PERSON] право власності на квартиру [NUMBER], площею 24,02кв.м.; за [PERSON] право власності на квартиру [NUMBER], площею 19,4 кв.м.; за [PERSON]Х право власності на квартиру [NUMBER], площею 27 кв.м. та за [PERSON] визнати право власності на квартиру [NUMBER], площею 44,4 кв.м. в будинку [ADDRESS]. Обґрунтовуючи доводи позову зазначають, що при приватизації ДП «Південзахіденергобуд» згідно із ЗУ «Про приватизацію майна держаних підприємств» із вартості цілісного майнового комплексу вилучено вартість державного майна, до складу якого входили, зокрема, гуртожиток по [ADDRESS]. В плані приватизації вказаного ДП, затвердженого розпорядженням регіонального відділення від 08.09.1995 № 353-Р, вказано, що зазначений гуртожиток, що знаходиться на балансі підприємства, підлягає передачі у комунальну власність, як об'єкт державної власності. На підставі рішення загальних зборів акціонерів від 25.03.1998 прийняті зміни до статуту в новій редакції стосовно виходу зі складу ВАТ структурного підрозділу № 16 «Житлово-комунальний відділ» і створення на його базі колективного підприємства. Гуртожиток передано на баланс новоутворенного КП «Житлово-комунальне господарство «Південзахіденергобуд». Отже, після ліквідації у 1995 шляхом приватизації державного підприємства Трест «Південзахіденергобуд», на балансі у якого находилась будівля відомчого гуртожитку за вказаною адресою, фактичного утворилось декілька самостійних юридичних осіб, одним із яких були КП ЖКГ «Південзахідерегобуд» та ВАТ «Трест Південзахіденергобуд». Після ліквідації державного Тресту будівля гуртожитку по [ADDRESS] в м. Харкові з мешканцями не увійшла ні до одного зі статутних фондів знов створених підприємств, між тим передана на баланс КП ЖКГ «Південзахіденергобуд». Згідно листа ГУ житлово-комунального господарства та розвитку інфраструктури № 16/878-б за інформацією ГУ статистики в Харківській області (звіт 1-Житлофонд) встановлено, що КП ЖКГ «Південзахіденергобуд», на балансі якого перебував зазначений гуртожиток входить до складу підприємств-банкрутів та тих, що повністю припинили діяльність станом на 01.01.2008. Неможливо також визначити балансову вартість даної будівлі, що в подальшому не дозволить мешканцям оформити документи на приватизацію займаного житла відповідно до ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитку». Рішенням виконкому ХМР № 1278 від 19.12.2007 будівлю за вказаною адресою виключено із числа гуртожитків, присвоєно статус жилого будинку, а мешканцям дозволено закріплення за собою займану житлову площу з відкриттям особових рахунків у встановленому законом порядку. Окрім того, житловий будинок з самого початку після завершення будівництва у встановлений законом спосіб не введено в експлуатацію та право власності на нього не зареєстровано, що фактично унеможливлює передачу його у комунальну власність та подальшу приватизацію квартир мешканцями вказаного житлового будинку, у зв'язку з чим позивачі звернулися до суду з метою захисту порушеного права. Представник позивачів в судовому засіданні підтримав вищевикладені обставини і вимоги позову,просить позов задовольнити. Представники відповідачів в судове засідання не з'явились, будучи повідомленими про день та час розгляду справи належним чином, тому суд, розглядає справу у відсутності відповідачів, на підстав доказів, що є в матеріалах справи, постановляючи заочне рішення, що не суперечить правилам ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши доводи позову, позицію відповідачів, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає вимоги позову такими, що підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до правил ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована та проживає у квартирі [NUMBER], площею 69,35 кв.м. в будинку [ADDRESS]; [PERSON] зареєстрована та проживає у квартирі [NUMBER], площею 24,02кв.м. в будинку [ADDRESS]; [PERSON] зареєстрована та проживає у квартирі [NUMBER], площею 19,4 кв.м. в будинку [ADDRESS]; [PERSON] зареєстрована та проживає у квартирі [NUMBER], площею 27 кв.м. у будинку [ADDRESS] та [PERSON] зареєстрований та проживає у квартирі [NUMBER], площею 44,4 кв.м. в будинку [ADDRESS]. Такі обставини підтверджено копіями ордерів, довідок із місця проживання, квитанціями про сплату комунальних послуг. Далі, встановлено, що при приватизації ДП «Південзахіденергобуд» згідно із ЗУ «Про приватизацію майна держаних підприємств» із вартості цілісного майнового комплексу вилучено вартість державного майна, до складу якого входили, зокрема, гуртожиток по [ADDRESS]. В плані приватизації вказаного ДП, затвердженого розпорядженням регіонального відділення від 08.09.1995 № 353-Р, вказано, що зазначений гуртожиток, що знаходиться на балансі підприємства, підлягає передачі у комунальну власність, як об'єкт державної власності. На підставі рішення загальних зборів акціонерів від 25.03.1998 прийняті зміни до статуту в новій редакції стосовно виходу зі складу ВАТ структурного підрозділу № 16 «Житлово-комунальний відділ» і створення на його базі колективного підприємства. Гуртожиток передано на баланс новоутвореного КП «Житлово-комунальне господарство «Південзахіденергобуд». Отже, після ліквідації у 1995 шляхом приватизації державного підприємства Трест «Південзахіденергобуд», на балансі у якого находилась будівля відомчого гуртожитку за вказаною адресою, фактичного утворилось декілька самостійних юридичних осіб, одним із яких були КП ЖКГ «Південзахідерегобуд» та ВАТ «Трест Південзахіденергобуд». Після ліквідації державного Тресту будівля гуртожитку по [ADDRESS] з мешканцями не увійшла ні до одного зі статутних фондів знов створених підприємств, між тим передана на баланс КП ЖКГ «Південзахіденергобуд». Згідно листа ГУ житлово-комунального господарства та розвитку інфраструктури № 16/878-б за інформацією ГУ статистики в Харківській області (звіт 1-Житлофонд) встановлено, що КП ЖКГ «Південзахіденергобуд», на балансі якого перебував зазначений гуртожиток входить до складу підприємств-банкрутів та тих, що повністю припинили діяльність станом на 01.01.2008. Неможливо також визначити балансову вартість даної будівлі, що в подальшому не дозволить мешканцям оформити документи на приватизацію займаного житла відповідно до ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитку». Рішенням виконкому ХМР № 1278 від 19.12.2007 будівлю за вказаною адресою виключено із числа гуртожитків, присвоєно статус жилого будинку, а мешканцям дозволено закріплення за собою займану житлову площу з відкриттям особових рахунків у встановленому законом порядку. Відповідно до ст.. 3 ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитку» від 04.09.2008 забезпечення реалізації конституційного права на житло мешканців гуртожитку, на яких поширюється дія цього Закону, здійснюється з дотриманням таких підходів: всі гуртожитки, на які поширюється дія цього Закону, підлягають передачі у власність територіальних громад у визначений цим Законом строк, передача гуртожитків у власність територіальних громад відповідно до цього Закону має бути здійснена протягом трьох років з дня його прийняття, передача гуртожитків згідно з цим Законом у власність територіальних громад здійснюється відповідно до порядку, передбаченого ЗУ «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності» та прийнятих відповідно до нього підзаконних актів, у урахуванням особливостей цього Закону, рішення про передачу гуртожитків, на які поширюється дія цього Закону, у власність територіальних громад приймає орган, уповноважений управляти державним майном, іншій орган, якому передано в користування державне майно, або суд. Відповідно до ст.. 2 ЗУ «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності» від 03.03.1998 об'єктами передачі згідно з цим Законом, в тому числі є: житловий фонд та інші об'єкти соціальної інфраструктури (далі - об'єкти соціальної інфраструктури), які перебувають у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, установ, організацій або не увійшли до статутних фондів господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), у тому числі, не завершені будівництвом. Ініціатива щодо передачі об'єктів права державної та комунальної власності може виходити відповідно від органів, уповноважених управляти державним майном, Національної академії наук, інших аналогічних самоврядних організацій, яким передано в користування державне майно, місцевих органів виконавчої влади, відповідних органів місцевого самоврядування (ст.. 3 цього ж Закону). Відповідно до положень ст.ст. 4, 4-1 цього Закону передача об'єктів соціальної інфраструктури (житлового фонду) з державної у комунальну власність здійснюється за рішенням органів, уповноважених управляти державним майном, самоврядних організацій. Передача об'єктів соціальної інфраструктури здійснюється у порядку, встановленому цим Законом з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Ініціатива щодо передачі об'єктів соціальної інфраструктури у комунальну власність може виходити відповідно від органів, визначених ст. 3 цього Закону, підприємств, а також господарських товариств, створених у процесі приватизації. Рішення щодо передачі об'єктів соціальної інфраструктури у комунальну власність приймаються органами відповідних сільських, селищних, міських, районних у містах рад, а у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст з за згодою районних або обласних рад. Пропозиції щодо передачі об'єктів соціальної інфраструктури, які належать підприємствам, погоджуються з цими підприємствами, а щодо передачі об'єктів соціальної інфраструктури, споруджених за рахунок коштів підприємств, також трудовими колективами цих підприємств. Пропозиція вважається погодженою з трудовим колективом підприємства за наявності рішення загальних зборів трудового колективу, прийнятого більшістю голосів від числа працівників підприємства. Пропозиції щодо передачі у комунальну власність об'єктів соціальної інфраструктури, які не увійшли до статутних фондів господарських товариств, створених у процесі приватизації, не потребують погодження з такими підприємствами та їх трудовими колективами. Разом з тим, житловий будинок з самого початку після завершення будівництва у встановлений законом спосіб не введено в експлуатацію та право власності на нього не зареєстровано, що фактично унеможливлює передачу його у комунальну власність та подальшу приватизацію квартир мешканцями вказаного житлового будинку. Отже, аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у відповідності із рішенням виконкому ХМР №с 1278и від 19.12.2007, яким будівлю по [ADDRESS] виключено із числа гуртожитків, присвоєно статус жилого будинку, а мешканцям дозволено закріпити за собою займану житлову площу та відкрити особові рахунки у встановленому законом порядку, при цьому, оформити право власності позивачі на житлові приміщення, які займають на відповідних правових підставах, не є можливим, права та законні інтереси останніх порушено. Також встановлено, що житловий будинок по [ADDRESS] в м. Харкові тривалий час належним чином не обслуговується, у зв'язку з чим, за ініціативою мешканців і за дозволом Московської районної в м. Харкові ради, рішенням від 21.08.2008 «Про надання дозволу на створення будинкового комітету по [ADDRESS] був створений ОСН «Будинковий комітет [ADDRESS] та видано свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи від 23.10.2008. Суд, окрім викладеного, приймає до уваги, що ОСН «Будинковий комітет [ADDRESS] погодився з вимогами позивачів щодо визнання за останніми права власності на займані ними квартири, зазначивши, що права інших мешканців та інтересів держави не порушено. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Outcome: approved