Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

позивачі просять суд визнати за ними, [PERSON] та [PERSON], право власності на ? частині на кожного земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] та визнати за ними, [PERSON] та [PERSON], право власності на ? частині на кожного земельної ділянки площею 0,3429 га для ведення особистого селянського господарства, щоб розташована за адресою: [ADDRESS], посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON]. За життя [PERSON] належали земельні ділянки на підставі державного акту серія [NUMBER] від 20.05.2002 р. площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та площею 0,3429 га для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Згідно ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи визначені у заповіті. При житті [PERSON] заповіт на все своє майно, в тому числі вищезазначені земельні ділянки, складено не було. Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 того Кодексу. Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Після [PERSON] із спадкоємців першої черги залишилась його дружина [PERSON]. У зв'язку з відкриттям спадщини [PERSON] його дружина [PERSON] звернулась до Кагарлицької районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини [PERSON] Державним нотаріусом Кагарлицької районної державної нотаріальної контори 13.11.2003 року [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину на вищезазначені спадкові земельні ділянки. Однак, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.11.2003 року [PERSON] не виготовила на своє ім'я правовстановлюючі документи, а саме: державні акти та [INFO] померла. Отже, після [PERSON] до складу спадщини увійшли вищезазначені земельні ділянки, які вона успадкувала від свого чоловіка [PERSON] 02 листопада 2005 р. [PERSON] було складено заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Черняхівської сільської ради Володько Г.Я. та зареєстрований в реєстрі за № 103. Відповідно до вказаного заповіту [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом матиме право заповіла синам [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Після [PERSON] згідно ст.. 1261 ЦПК України, крім них та [PERSON], інших спадкоємців першої черги нікого не залишилось. Після [PERSON] спадкоємців першої черги не залишилось, оскільки дружина померла раніше, а дітей не було. Враховуючи те, що інших спадкоємців першої черги не залишилось, а [PERSON] помер вони успадковують всю спадщину [PERSON], у тому числі і земельні ділянки, які вона успадкувала після чоловіка [PERSON] Вони у встановлений ст.. 1270 ЦК України шестимісячний строк звернулися до приватного нотаріуса Кагарлицького районного нотаріального округу Кулініченка М.Г. із заявою про прийняття спадщини [PERSON], що підтверджується виданими свідоцтвами про право на спадщину. Для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом нотаріус попросив їх надати державний акт на право власності на земельні ділянки на ім'я [PERSON] Однак, вони не змогли надати державний акт на право власності на земельні ділянки на ім'я [PERSON], оскільки державний акт не був нею виготовлений після смерті [PERSON], тому такий державний акт не може бути наданий ними. В зв'язку з чим, їм було запропоновано звернутись до суду щодо визнання за ними в порядку спадкування права власності на земельні ділянки в рівних частках. Таким чином, у зв'язку з тим, що державні акти на право власності на земельні ділянки не були виготовленні [PERSON], після смерті [PERSON], вони не можуть прийняти спадщину та оформити через нотаріальну контору земельні ділянки площею 0.25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та площею 0,3429 га для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів Представник відповідача в особі - Черняхівської сільської ради Кагарлицького району в судове засідання не з'явився, подавши до суду заяву, в якій просить суд справу слухати у відсутність представника сільської ради. Не заперечують проти поданого позову. Представник третьої особи в особі Відділу державної реєстрації Кагарлицької РДА в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений завчасно, про що свідчить розписка про отримання судової повістки, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином, а тому суд вважає ухвалити рішення на підставі наявних в справі матеріалів. Суд, вислухавши позивачів, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. [INFO] помер [PERSON]. За життя [PERSON] належали земельні ділянки на підставі державного акту серія [NUMBER] від 20.05.2002 р. площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та площею 0,3429 га для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Згідно ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи визначені у заповіті. При житті [PERSON] заповіт на все своє майно, в тому числі вищезазначені земельні ділянки, складено не було. Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 того Кодексу. Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Після [PERSON] із спадкоємців першої черги залишилась його дружина [PERSON], оскільки його діти не бажали приймати спадщину. У зв'язку з відкриттям спадщини [PERSON] його дружина [PERSON] звернулась до Кагарлицької районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини [PERSON] Державним нотаріусом Кагарлицької районної державної нотаріальної контори 13.11.2003 року [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину на вищезазначені спадкові земельні ділянки. Однак, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.11.2003 року [PERSON] не виготовила на своє ім'я правовстановлюючі документи, а саме: державні акти та [INFO] померла. Отже, після [PERSON] до складу спадщини увійшли вищезазначені земельні ділянки, які вона успадкувала від свого чоловіка [PERSON] 02 листопада 2005 р. [PERSON] було складено заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Черняхівської сільської ради Володько Г.Я. та зареєстрований в реєстрі за № 103. Відповідно до вказаного заповіту [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом матиме право заповіла синам [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Після [PERSON] згідно ст.. 1261 ЦПК України, крім позивачів та [PERSON], інших спадкоємців першої черги нікого не залишилось. Після [PERSON] спадкоємців першої черги не залишилось, оскільки дружина померла раніше, а дітей не було. Враховуючи те, що інших спадкоємців першої черги не залишилось, а [PERSON] помер позивачі успадковують всю спадщину [PERSON], у тому числі і земельні ділянки, які вона успадкувала після чоловіка [PERSON] У зв'язку з відкриттям спадщини [PERSON] позивачі [PERSON] та [PERSON] у встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк звернулися із заявою до приватного нотаріуса Кагарлицького районного нотаріального округу про прийняття спадщини. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.11.2016 року приватним нотаріусом позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та площею 0,3429 га для ведення особистого селянського господарства, які розташовані за адресою: [ADDRESS]. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності у разі втрати документу, що засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Відповідно до ст. 1217 ч. 1 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Враховуючи вищевикладене, відсутність заперечень з боку відповідача, а також те, що позивачів є спадкоємцями після смерті [PERSON] та які бажають прийняти спадщину, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved