Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності. Свій позов мотивують тим, що 05 лютого 2001 року їхньою сімєю було придбано 1/2 частини будинку № 29 по вул. Сельце в м. Каневі, Черкаської області. Право власності було зареєстровано на [PERSON]. Після смерті якого вони успадкували дане майно. Інша частина будинку належить відповідачу [PERSON]. Але з моменту придбання частини будинку і до сьогоднішнього дня догляд за всім домоволодінням, його утриманням здійснювався сімєю позивачів. Протягом тривалого терміну (з 2001 року) усім будинком користується їх сімя, так як [PERSON] з 2001 року по даний час не проживає в місті Каневі. Теперішнє місце перебування [PERSON] нікому не відоме. Позивачі протягом 15 років фактично володіють частиною будинку, що належить [PERSON], відкрито користуються нею, вважають, що мають право звернутися до суду для визнання за ними права власності на частину будинку, що належала [PERSON] Власник майна з 2001 року не заявляв про своє право, тобто фактично відмовився від цього майна. Позивачі являються спадкоємцями [PERSON], а тому мають право зарахувати до часу їх володіння домоволодінням увесь час, протягом якого ним володів [PERSON] Просять визнати за ними право власності на 1/2 частину будинку, що раніше належала [PERSON], розташовану за адресою: вул. Сельце, 29 в м. Каневі, Черкаської області. В судове засідання представник позивачів [PERSON], яка діє на підставі договору про надання правової допомоги № 28ц/15 від 19.11.2015 рок (а.с.36,37) не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності у звязку з погіршенням її стану здоровя, позов підтримала та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, через оголошення в пресі. Повідомлення про причину неявки в засідання відповідача до суду не надійшло, а тому суд вважає за можливе відповідно до п.4 ст. 169 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно встановивши обставини справи та перевіривши їх наявними у справі письмовими доказами суд дійшов висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Статтею 47 Конституції України, встановлено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до вимог п.8. Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Набуття за рішенням суду права власності на нерухоме майно за набувальною давністю є способом встановлення юридичного факту без елементу захисту порушеного права особи. Судом встановлено, що позивачі починаючи з лютого 2001 року по даний час проживають та користуються житловим будинком, що зареєстрований за адресою [INFO]. Згідно технічного паспорта на житловий будинок садибного типу №29 по вул. Сельце, в м. Каневі Черкаської області власниками житлового будинку зазначено [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.8-11). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.11.2010 року зареєстрованого в реєстрі №1-3695 (а.с.17) позивачі [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями майна після смерті [PERSON], який помер 03.11.2009 року та був власником 1/2 частини житлового будинку №29 по вул. Сельце в м. Каневі Черкаської області на підставі договору купівлі-продажу від 05.02.2001 року зареєстрованого в реєстрі №1-240 (а.с.12). Згідно довідки керуючого справами виконавчого комітету Канівської міської ради [PERSON] від 25.11.2015 року (а.с.20) вбачається, що догляд за домоволодінням за адресою вул. Сельце, 29 в м. Каневі з моменту його придбання у 2001 року у [PERSON], здійснювала сімя [PERSON], відповідач [PERSON] протягом усього часу, за адресою вул. Сельце, 29 в м. Каневі не зявлявся, за будівлею і городом не дбав, що також підтверджується свідченнями свідків [PERSON], [PERSON] Ігнатієвни та [PERSON]. Також судом встановлено, що фактів перешкоджання доступу до майна будь-яких осіб, які мали отримувати про це майно інформацію з боку позивачів не встановлено. Отже, факт володіння спірним житловим будинком був очевидний для третіх осіб, які мали можливість це бачити. Всі документи на житловий будинок, зокрема і правовстановлюючий документ (право власності) на імя [PERSON] та [PERSON] є в наявності і представлені суду. Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі, так як позивачі добросовісно і відкрито користуються нерухомим майном на протязі більше 10 років, а відповідач не заявляє вимог щодо повернення вказаного нерухомого майна, тому можливо стверджувати про те, що позивачі набули права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, а тому їх вимоги є обґрунтованими та законними.

Outcome: approved