Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з даним позовом мотивуючи тим, що [INFO] померла їхня дружина та мати [PERSON] , у зв`язку з чим відкрилася спадщина на належне їй майно, яку вони прийняли, будучи спадкоємцями першої черги за законом. До складу спадкового майна ввійшла земельна ділянка загальною площею 3,439 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку за спадкодавцем було посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії СМ №000848. В даному державному акті маються незастережні виправлення в реєстраційному номері та площі, у зв`язку з чим вони не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, а тому просили визнати за ними право власності по 1/2 частці за кожним цієї земельної ділянки. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримав і в своїх поясненнях підтвердив обставини викладені в заяві. Представник відповідача Суховерхівської сільської ради в задоволенні позову не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що надав до суду листа. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Зокрема, судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , яка мешкала в селі Суховерхівка Буринського району Сумської області (а.с.10). Після смерті останньої відкрилася спадщина, яку прийняли чоловік померлої [PERSON] та її син [PERSON] в силу ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не заявили про відмову від неї, що підтверджується копіями паспортів позивачів, свідоцтвом про одруження, свідоцтвом про народження, довідкою Суховерхівської сільської ради, копією спадкової справи №77/2015, заведеної приватним нотаріусом Буринського районного нотаріального округу Анохіним О.В. (а.с.5-11). До складу спадкового майна ввійшла, в тому числі, земельна ділянка загальною площею 3,439 га з кадастровими номерами 5920987000:05:002:0348 та 5920987000:06:001:0370 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Суховерхівської сільської ради, Буринського району Сумської області, що належала [PERSON] відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії СМ №000848, виданого на підставі розпорядження голови Буринської районної державної адміністрації від 22.03.2002 року № 63 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №324, що підтверджується копією державного акту, витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, рішення Буринського районного суду Сумської області від 16.05.2013 року, яке набрало законної сили (а.с.12-19). Однак нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки у вище зазначеному державному акті, який посвідчує право власності спадкодавця на земельну ділянку, є виправлення в реєстраційному номері та у площі земельної ділянки, що вбачається з письмового роз`яснення нотаріуса №72/01-16 та доводів позивачів (а.с.38). Позивачі намагалися вирішити спір в позасудовому порядку звернувшись до відділу Держгеокадастру в Буринському районі Сумської області з приводу видачі дублікату вищевказаного державного акту на право приватної власності на землю та отримали відмову (а.с.37). Разом з тим, дослідженими судом доказами, зокрема витягів з Державного кадастру про земельну ділянку (а.с.13-18), беззаперечно встановлено, що спадкодавцю [PERSON] відповідно до державного акту серії СМ №000848 належить земельна ділянка: площею 3,1164 га з кадастровими номерами 5920987000:05:002:0348 та площею 0,3229 га з кадастровим номером 5920987000:06:001:0370 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Суховерхівської сільської ради, Буринського району Сумської області. Відповідно до п. «г» ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, а ч.1 ст.131 цього Кодексу передбачено, що громадяни та юридичні особи, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Згідно ч.1 ст.126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформляється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Статтею 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим законом та іншим нормативно-правовим актам. Не розглядаються документи з підчищеннями, або дописками, закресленими словами та іншими не обумовленими виправленнями, заповнені олівцем, з пошкодженнями, що не дають змоги однозначно тлумачити зміст, а також оформлені з порушенням вимог законодавства. Згідно ст.27 цього Закону, державна реєстрація права власності проводиться, в тому числі, на підставі свідоцтва про право на спадщину, державного акту на право приватної власності на землю, державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року та рішення суду, що набрали законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщини кожного із спадкоємців за законом є рівними. При цьому, в силу ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. В силу ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Частиною 3 статті 1296 ЦК України визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. Таким чином, з огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що позивачі прийняли спадщину, але не можуть скористатись в повному обсязі своїм правом власності на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість їх вимог та необхідності захисту їх права.

Outcome: approved