Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем розірвати, посилаючись на те, що під час спільного сімейного життя у них часто виникали конфлікти щодо різних побутових питань. Відповідач не хотів працювати та матеріально забезпечувати сім`ю. Він зловживав спиртними напоями, застосовував до неї та її батьків фізичну силу. З цього приводу її мати двічі зверталася в поліцію за спричинення їй тілесних ушкоджень, однак в подальшому з ним примирювалась, так як хотіла зберегти їхню сім`ю. У квітні 2017 року після чергової сварки, вони припинили спільне проживання та ведення господарства. Таким чином, шлюб між ними існує формально. Від шлюбу є двоє малолітніх дітей, які після розірвання шлюбу залишаться проживати з нею. Позивачка у судове засідання не з`явилася. Від неї поступила письмова заява, в якій позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві, примирення не бажає, а також просить слухати справу у її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився. Від нього надійшла письмова заява, в якій позов визнав, згідний на розірвання шлюбу та просить слухати справу у його відсутності. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив такі факти. Позивачка [PERSON] 01 червня 2008 року уклала шлюб з відповідачем [PERSON] , який було зареєстровано Вигодською сільською радою Борщівського району Тернопільської області, актовий запис №2 (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] ). Від шлюбу у сторін є малолітні сини: [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження серія [NUMBER] ), та [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження серія [NUMBER] ), які, згідно позовної заяви, після розірвання шлюбу залишаться проживати з позивачкою. В судовому засіданні встановлено, що сторони подружні відносини не підтримують, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач згідний на розірвання шлюбу. Згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини (ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України). Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки, а позивачка наполягає на розірванні шлюбу, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Зважаючи на те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачці з державного бюджету слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір. З відповідача в користь позивачки слід стягнути 50 (п`ятдесят) відсотків судових витрат, понесених нею на сплату судового збору. На підставі ст.ст. 105, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved