Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, [PERSON] , ПАТ Комерційний банк «Приват Банк», ПАТ «Альфа Банк», ПАТ «ПроКредит Банк», ПАТ «Державний ощадний Банк України» про визнання права власності та звільнення майна з-під арешту. В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, що 11 жовтня 2000 року їм, [PERSON] та [PERSON] відповідач [PERSON] подарував квартиру [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Підлісной І.В., реєстровий №1087. Договір дарування не був зареєстрований в комунальному підприємстві «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», так як на той час, момент виникнення права власності не залежав від моменту державної реєстрації цього права. У зв'язку з чим, в реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно, державному реєстрі іпотек та єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта, право власності на квартиру залишилось за [PERSON] На сьогодення на спірну квартиру накладені арешти та заборони відчуження, чим порушуються права позивачів, які є власниками з 2000 року, тобто, з часу укладання договору дарування. На підставі чого, позивачі звернулися до суду з даним позовом та просили визнати за ними право власності та звільнити майно з-під арешту. Представник позивачів в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву про підтримання позовних вимог [PERSON], [PERSON] та про слухання справи у його відсутність. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі - Московський відділ державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, [PERSON], Публічне акціонерне товариство «Альфа Банк», Публічне акціонерне товариство «ПроКредит Банк», Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний Банк України» в судове засідання повторно не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили. В зв'язку з чим суд визнає неявку відповідачів в судове засідання неповажною та розглядає справу на підставі наявних в ній доказів. Представник Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», в судове засідання не з'явився, надав о суду заяву про слухання справи за їх відсутності. Зі згоди представника позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно положень ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 11 жовтня 2000 року [PERSON] та [PERSON] [PERSON] подарував квартиру [ADDRESS]. Договір дарування було посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Підлісной І.В., з реєстровим №1087, однак, державну реєстрацію права власності в Комунальному підприємстві «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» не провели. До цього часу зареєстровані та мешкають у спірній квартирі. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майно щодо об'єкта та Довідки КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» за №2502106 від 21 квітня 2017 року, встановлено, що на подаровану квартиру накладені арешти та заборони відчуження, що підтверджується постановами Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області. 16 квітня 2010 року державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Трофімовою Тетяною Миколаївною, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №18699775, об'єктом обтяження стало невизначене майно, все нерухоме майно, що належить [PERSON], [INFO], код [NUMBER], зареєстроване в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 16 квітня 2010 року за №9736139 (стягувач АТ «ПроКредит Банк»). 05 серпня 2010 року державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Красніковим Олександром Олександровичем, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №20684676, об'єктом обтяження стало невизначене майно, все нерухоме майно, що належить [PERSON], [INFO], код [NUMBER], зареєстроване в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 07 серпня 2010 року за №10119441 (стягувач ПАТ КБ «ПриватБанк»). 04 листопада 2010 року державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Красніковим Олександром Олександровичем, винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №20684676, об'єктом обтяження стала квартира [ADDRESS], що належить [PERSON], [INFO], код [NUMBER], зареєстроване в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 05 листопада 2010 року за №10450438 (стягувач ПАТ КБ «ПриватБанк»). 12 квітня 2011 року старшим державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Борусовською М.Б. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №26116553, об'єктом обтяження стала квартира [ADDRESS], що належить [PERSON], [INFO], код [NUMBER], зареєстроване в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 23 вересня 2011 року за №11641381 (стягувач ПАТ КБ «ПриватБанк»). 16 травня 2011 року старшим державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Красніковим О.О., винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №26493601, об'єктом обтяження стало невизначене майно, все нерухоме майно, що належить [PERSON], [INFO], код [NUMBER], зареєстроване в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 16 травня 2011 року за №11174580 (стягувач ПАТ КБ «ПриватБанк»). 20 жовтня 2011 року старшим державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Трофімовою Тетяною Миколаївною, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №29411296, об'єктом обтяження стало невизначене майно, все майно, що належить [PERSON], [INFO], код [NUMBER], зареєстроване в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 08 лютого 2012 року за №12141873 (стягувач ПАТ «Альфа-Банк»). 04 квітня 2012 року головним державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Трофімовою Тетяною Миколаївною, винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №32065717, об'єктом обтяження стало невизначене майно, все майно, що належить [PERSON], [INFO], код [NUMBER], зареєстроване в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 09 квітня 2012 року за №12374508 (стягувач ПАТ «Альфа-Банк»). 15 квітня 2016 року та 20 квітня 2016 року державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Гресем Денисом Дмитровичем, винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №50847051, об'єктом обтяження стало все нерухоме майно, що належить [PERSON], [INFO], код [NUMBER], зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 15 квітня 2016 року за №14184862 (спеціальний розділ), (стягувач ПАТ «Державний ощадний банк України»). Боржником по вищенаведеним виконавчим провадженням являється [PERSON], тобто дарувальник квартири. Вбачається, що на момент постановлення арештів та заборон відчуження на квартиру, власниками квартири були позивачі. На звернення до Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області з приводу скасування зазначених постанов з підстав норм Цивільного кодексу України, 1963 року, тобто до набрання чинності норм Цивільного кодексу України, 01 січня 2004 року, згідно якого момент виникнення права власності не залежав від моменту державної реєстрації цього права та виникав з часу нотаріального посвідчення такого договору, позивачі отримали відповідь від 23 вересня 2016 року за вих. №30987/14.6-35/ДВ-5, що вони не є сторонами виконавчого провадження, а відповідно, їх вимоги не можуть бути задоволені та повідомлено, що відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна боржника знімається у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У відповідності до вимог ст. 243 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року, у редакції, що діяла на момент укладення договору дарування спірної квартири, договір дарування вважався укладеним з моменту передачі майна обдарованому. Згідно ч. 1 ст. 128 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 р. право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Відповідно до ст. 41 Конституції України, Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. До даних правовідносин, застосовуються норми ЦК України в редакції 1963 року, оскільки відповідно до п. 4 Перехідних положень ЦК України 2003 року, Цивільний кодекс України 2003 року застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Відносно цивільних відносин, що виникли до набрання чинності Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, його положення застосовуються до тих прав та обов'язків, які виникли чи продовжують існувати після набрання ним чинності. Оскільки правовідносини між сторонами правочину виникли та існували до 01 січня 2004 року, тобто до набрання чинності Цивільним кодексом України в редакції 2003 року, необхідно застосувати до правовідносин між сторонами по цій цивільній справі правові норми, передбачені Цивільним кодексом України в редакції 1963 року. Постановою Пленуму Верховного Cуду України від 26 грудня 2003 р. № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» (пункт 16) передбачено, що вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил підвідомчості (стаття 24 ЦПK України, стаття 12 ГПK України) позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. Згідно до ст. 1 протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Стаття 1 протоколу №1 Конвенції гарантує кожному майнове право право власності. Згідно з практикою Європейського Суду, ст. 1 Протоколу №1 включає в себе три норми. Перша, загальна, норма стверджує принцип поваги права власності. Друга норма стосується позбавлення майна і обумовлює таке позбавлення певними обставинами. Третя норма визнає, що держави-учасниці Конвенції мають право контролювати використання власності відповідно до інтересів суспільства. Перш ніж розглянути питання про те, чи була дотримана перша норма, Суд повинен визначити, чи були застосовані дві останні норми. Тобто друга і третя норми як такі, що стосується окремих випадків втручання у право на повагу до власності, повинні тлумачитись у світлі загальної першої норми. Визнаючи право кожного на безперешкодне користування своїм майном, ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції по суті є гарантією права власності. Про це прямо говорять слова «майно», «власність», «користування власністю». Право розпоряджатись своїм майном є звичайним та основоположним аспектом права власності. Поняття права власності має автономне значення у практиці Суду, яке не залежить від формальних кваліфікацій із внутрішнього права. Так, поняття власності не обмежується правом власності на фізичні речі: деякі інші права та вигоди, що створюють майно можуть бути розглянуті як «права власності» і, отже, як власність для цілей ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції. Остання охоплює і майнові цінності, включаючи чи право вимоги, за яким заявник може претендувати, як мінімум, на законне очікування отримання ефективного користування правом власності. Оцінюючи встановлені у справі обставини, на які посилаються позивачі, як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, відповідно до ст.ст. 4, 5 , 13, 76-81, 133, 141, 223, 265, 280-282 ЦПК України, суд знаходить доведеним, що арешти та заборони на квартиру [ADDRESS] накладені безпідставно, так як право власності у позивачів виникло з часу нотаріального посвідчення договору дарування від 11 жовтня 2000 року. За таких підстав суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] та [PERSON]

Outcome: approved