Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із вказаним позовом. Свої вимоги мотивують тим, що їм на праві спільної часткової власності по 1/8 частині в кожного належить житловий будинок [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11 жовтня 2007 року, виданого на підставі рішення виконкому Воле-Баранецької сільської ради Самбірського району в порядку переоформлення права власності на майно колишнього господарського двору; виконавчим комітетом сільської ради бралося до уваги кількість членів господарського двору, котрі були зареєстровані, проте фактично не проживали та не брали участі у веденні господарства; позивачі вважають рішення незаконним, так як відповідачі [PERSON] разом з дружиною [PERSON] та її сином [PERSON] проживали з 1986 року в Росії, а тому на момент припинення колгоспного двору втратили своє право на частку в його майні. Таким чином, членів господарського двору було п`ятеро, а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] , - а тому частка житлового будинку кожного із членів господарського двору повинна становити 1/5 частина. Крім того позивач [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину на 1/8 частину згаданого житлового будинку після смерті голови господарського двору [PERSON] , яке було видано на підставі оскаржуваного свідоцтва про право власності, а також [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] ; тому позивачі просять скасувати рішення Воле-Баранецької сільської ради про переоформлення права власності, визнати недійсним свідоцтво про право власності на вищезгаданий житловий будинок, свідоцтво про право на спадщину та визнати за ними право власності на 1/5 частину житлового будинку, як членам колишнього господарського двору, а також право власності на 1/5 частину за [PERSON] в порядку спадкування після смерті [PERSON] , та право власності на 1/5 частину за [PERSON] в порядку спадкування після смерті [PERSON] . Позивачі та їх представник у судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача Воле-Баранецької сільської ради Самбірського району Львівської області у судове засідання не з`явився, подав заяву про визнання позову та розгляд справи в його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, подав заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до суду не з`явилися, повідомлення, надіслане на їх адресу, повернулося із відміткою «адресат не проживає», судом було розміщено оголошення про дату, час і місце розгляду справи на офіційному сайті; проте останні до суду не прибули та не повідомили про причини неявки, із відзивом на позов не зверталися, а тому суд вважає за можливе розглядати справу у їх відсутності на підставі наявних даних про права та взаємовідносини сторін у заочному провадженні. Представник третьої особи Самбірської державної нотаріальної контори до суду не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, покладався на рішення суду. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного: Судом із поданих позивачами документів установлено, що 11 жовтня 2007 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме на 1/8 частку кожному житлового будинку [ADDRESS] , як членам колишнього господарського двору; дане свідоцтво було видано на підставі рішення Воле-Баранецької сільської ради Самбірського району Львівської області №45 від 13.09.2007 року «Про переоформлення права власності». Відповідно до записів в погосподарській книзі та довідки Воле-Баранецької сільської ради Самбірського району №1590 від 21.08.2018р. станом на 01.07.1990р. у житловому будинку були зареєстровані: [PERSON] (голова двору), [PERSON] (зять), [PERSON] (донька), [PERSON] (внук), [PERSON] (внучка), [PERSON] (внучка), [PERSON] (невістка дружина [PERSON] ), [PERSON] (син невістки); однак, фактично проживали та вели спільне господарство: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; іншими зареєстрованими, але такими, що не проживали та не брали участі у веденні колгоспного двору, були: [PERSON] , який з 1986 року перебував на роботі в Тюменській області (м. Тарко-Сале) в Росії, де і проживав з своєю дружиною [PERSON] та її сином [PERSON] . Як роз`яснив\~Пленум Верховного\~Суду України\~у постанові\~від 22.12.1995\~року «Про\~судову практику\~у справах\~за позовами\~про захист\~права приватної\~власності» п.\~6\~«а» право\~власності на\~майно,\~яке належало\~колгоспному двору\~і збереглося\~після припинення\~його існування,\~мають ті\~члени двору,\~котрі до\~15.04.1991\~року не\~втратили право\~на частку\~в його\~майні; розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору; особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Відповідно до ст.126 ЦК УРСР, працездатний член колгоспного двору втрачає право на частку в майні двору, якщо він не менше трьох років підряд не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Це правило не застосовується, якщо член двору не брав участі у веденні господарства в зв`язку з призовом на строкову військову службу, навчанням в учбовому закладі або хворобою. Відтак, на момент припинення колгоспного двору - житлового будинку з належними до нього господарськими спорудами за адресою [ADDRESS] , такими, що не втратили своє право на частку в майні двору були: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і,\~відповідно їх\~частка у\~житловому будинку\~становила 1/5. Із свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом 27 лютого 2008 року, реєстровий №2-444, вбачається, що позивач [PERSON] успадкував частину житлового будинку, що належала [PERSON] , а враховуючи те, що дане свідоцтво видане на підставі оскаржуваного правовстановлюючого документу, то спадкове майно мало б складатися із 1/5 частки житлового будинку. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, а також - визнання права. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 393 ЦК України власник майна, права якого порушені, внаслідок видання правового акта органом державної влади або органу місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. Законом України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» передбачено, що\~запис про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно вноситься до Державного реєстру прав у разі скасування державної реєстрації прав на підставі рішення суду. Таким чином суд прийшов до переконання про те, що рішенням Воле Баранецької сільської ради №45 від 13 вересня 2007 року порушено права позивачів, про необхідність його скасування, та визнання недійсними правовстановлюючих документів, виданих на його підставі, поскільки такі суперечать нормам матеріального права, що однозначно знайшло своє підтвердження із представлених суду доказів. У ході судового провадження позивами було уточнено позовні вимоги, з тих підстав, що [INFO] померла [PERSON] , позивач за первісним позовом, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] ; і як встановлено судом та вбачається із заповіту, посвідченого Воле-Баранецькою сільською радою Самбірського району 1 липня 2008 року за реєстровим №871 остання, на випадок своєї смерті розпорядилася про все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося, - відповідно заповіла [PERSON] , котра прийняла спадщину у встановленому законом порядку. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1233 ЦК України [PERSON] являється спадкоємцем по заповіту майна померлої [PERSON] , а саме на 1/5 частку вищезгаданого житлового будинку. Ураховуючи вищенаведені\~норми законів\~у сукупності\~з дослідженими\~матеріалами справи,\~суд прийшов\~до переконання,\~що даний\~позов є\~підставний та\~підлягає до\~задоволення оскільки\~судом установлено\~обставини та\~правові наслідки\~виданого рішення\~органу місцевого\~самоврядування,\~що призвело\~до оформлення\~права власності\~з порушеннями,\~що для\~відновлення порушених\~прав позивачів\~щодо здійснення\~ними права\~власності в\~повному обсязі\~\~є\~можливим лише\~при скасуванні\~такого,\~а також\~визнання недійсними\~досліджених судом\~правовстановлюючих документів\~на житловий\~будинок;\~крім того,\~обставини визнання\~права власності\~в порядку\~спадкуваннясудом прийнято до уваги і вважаються такими, що підлягають до задоволення, бо іншого порядку переходу права власності немає і такий є законним на підставі наведених вище норм і наявних у справі документальних доказів.

Outcome: approved