Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

Позивачі звернулися в суд 19.05.2014 року з позовом до Октябрського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції за участю третьої особи [PERSON]. Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про зняття арешту з частки нерухомого майна. Свої позовні вимоги обгрунтувала тим, що на підставі договору міни від 15 грудня 1993 року , що посвідчений Полтавською державною нотаріальною конторою за №4-6519 [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] стали співвласниками квартири [ADDRESS] в м.Полтаві. [INFO] року померла [PERSON] . Під час оформлення спадщини , але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом було відмовлено в зв»язку з накладенням на квартиру арешту. Позивачі просили зняти арешт з ? частини квартири . В судовому засіданні адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача при винесенні рішення покладалися на розсуд суду. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, будучи належним чином повідомленим про дату та час слухання клопотання. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з»явився направив заяву про слухання справи у його відсутність , в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог. Суд, вислухавши сторони, дослідивши наявні матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню . Судом встановлено, що на підставі договору міни від 15 грудня 1993 року , що посвідчений Полтавською державною нотаріальною конторою за №4-6519 [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] стали співвласниками квартири [ADDRESS] в м.Полтаві .(а.с.19) [INFO] року померла співвласник - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. В книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за №2422. (а.с.13) Після смерті якої залишилося спадкове майно, яке складається з ? частини квартири [ADDRESS] 25 травня 2010 року державним виконавцем було накладено арешт на квартиру [ADDRESS] в м.Полтава, що належить боржнику [PERSON] у межах суми боргу та заборонено здійснювати відчудження будь-якого майна.(а.с.25) Згідно ст.41 Конституції, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальним принципами міжнародного право. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном, як одноособово так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. У відповідності до ч.1 ст.60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно на яке накладено арешт. Належить їй а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно ч.2 ст.60 ЗУ «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України , право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд вважає, що арештоване майно слід звільнити з-під арешту. На підставі викладеного,

Outcome: approved