Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом [PERSON] та [PERSON] про стягнення суми та просила стягнути з відповідачів солідарно на її користь частку спільних коштів в розмірі 11404,66 доларів США, що є еквівалентом 147723,21 грн. В обгрунтування поданого позову позивачка зазначила, що [PERSON] перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 28.01.2006 року по 19.06.2009 року. З 10.09.2010 року по цей час [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з позивачкою [PERSON] , вони ведуть спільне господарство та мають спільний бюджет з їх доходів, у шлюбі в них народилася дитина. Під час перебування у шлюбі з [PERSON] . 29.07.2007 року [PERSON] придбав автомобіль «Опель Астра OTG69». Саме для придбання автомобіля [PERSON] уклав кредитний договір №11191378000 з АКІБ «УкрСиббанк» та отримав цільовий кредит в сумі 15330,00 доларів США, що було еквівалентним 77416,50 грн. Згідно п. 1.4 кредитного договору цільовим призначенням кредиту є придбання автомобіля Опель Астра 2007 року. У відповідності до п.1.2.2 кредитного договору кредит надавався на 7 років та його було повністю сплачено у встановлені договором строк - до 29.07.2014 року, що підтверджується довідкою-розрахунком банку-кредитора. Придбаний за кредитні кошти автомобіль було передано в заставу банку-кредитору АКІБ «УкрСиббанк» на підставі того ж договору. В свою чергу, [PERSON] не була поручителем за цим кредитом та жодної особистої відповідальності за належне виконання кредитного договору не несла. Як відомо позивачці, [PERSON] встановила своє право на Ѕ частину автомобіля та вимагає матеріальну компенсацію вартості цієї частки. Інша частина автомобіля належить її чоловікові [PERSON] . Починаючи з дати реєстрації шлюбу позивачки - з 10.09.2010 року і до повної оплати кредиту у липні 2014 року для сплати та повернення кредитних коштів на придбання автомобіля використовувалися кошти їх спільного з [PERSON] сімейного бюджету. Вона своєї згоди на оплату кредиту не надавала. Протягом 2010-2014 років [PERSON] грошей на оплату кредиту для придбання автомобіля не вносила. У відповідності до ч. 2 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, стипендія, пенсія, інші доходи, одержані одним з подружжя. Враховуючи вищевикладене вважає, що сплата автомобільного кредиту та остаточне набуття повного обсягу права власності на автомобіль відбулося під час її шлюбу з [PERSON] з використанням їх спільних коштів, а не його особистих грошей, чи грошей [PERSON] . З моменту реєстрації шлюбу 10.09.2010 року до моменту повної оплати кредиту [PERSON] внесено для оплати кредитного договору 11404,66 доларів США, що за курсом НБУ на момент подання позовної заяви складає 147723,21 грн. У відповідності до ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним з подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно одержане за договором використане в інтересах сім`ї. Вищевказаний договір кредиту не укладався в інтересах сім`ї позивачки, а укладався в інтересах шлюбу [PERSON] та [PERSON] , позивачка згоди на використання спільних коштів її сім`ї не надавала. Враховуючи вищевикладене вважає, що обов`язок сплати кредитних зобов`язань за придбання автомобіля стосується [PERSON] та [PERSON] у відповідності до ч. 4 ст. 65 СК України. Представник відповідачки 09.02.2021 року подала відзив на позовну заяву в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог вказуючи на те, що обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивачка спирається тільки на п. 4 ч. 65 СК України, вважаючи, що кредитний договір від 30.07.2007 року, укладений на придбання автомобіля було укладено не в інтересах її з відповідачем сім`ї. Крім цього позивачка вважає, що на погашення цього кредиту відповідачем 2 було використано їхні спільні кошти й називає період з червня 2010 року по 2014 рік. Натомість, позивачка жодним чином не зазначає, що уклала шлюб з відповідачем 2 тільки 10.09.2010 року, а тому спільних коштів, як і спільного майна в червні 2010 року з ним не мала. Крім того, позивачка навмисно приховала той факт, що 29.05.2013 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області винесла рішення, яким залишила в спільній частковій власності подружжя відповідачів 1 та 2 автомобіль «Опель Астра» державний номер [NUMBER] , виділені ідеальні частки по Ѕ частині автомобіля. При цьому судом в рішенні було встановлено, що на момент розгляду цієї справи в травні 2013 року кредит відповідачами вже було сплачено. Таким чином, свідчення позивача та й відповідача 2 про те, що [PERSON] нібито сплачував кредит до 2014 року нічим не підтверджуються і не відповідають дійсності. Позивачка замовчує той факт, що 26.08.2014 року було ухвалене ще одне рішення апеляційного суду Дніпропетровської області, яким стягнуто з відповідача 2 [PERSON] на користь відповідача 1 [PERSON] компенсацію вартості Ѕ частини автомобіля в сумі 37914,13 грн. В цьому рішенні судом було встановлено, що спірний автомобіль перебуває у фактичному володінні та користуванні [PERSON] і що сторонами цей факт не оспорювався. Крім цього, позивачка після укладення шлюбу користувалась автомобілем чоловіка й не вказувала жодних претензій, не заявляла свого права на частку автомобіля. Натомість, коли з відповідача 2 було стягнуто компенсацію Ѕ вартості авто, що є спільною власністю [PERSON] та [PERSON] вирішила трошки зекономити. Вважає такі дії позивачки - зловживання прав. Позивачка [PERSON] не надала жодних доказів тогго, на яку дату було виплачено кредит за кредитним договором. На думку відповідача 1 це повинна бути довідка з банку з точним підтвердженням дати кінцевого розрахунку. Крім цього, квитанції виплат, які надав нібито в якості доказів відповідач 2 і долучив до матеріалів справи викликають сумнів в їх оригінальності, оскільки вони не були засвідчені ані судом, ані відповідачем, а тому на момент початку розгляду справи є неналежними доказами. В ксерокопії довідки про погашення кредитних коштів від 29.09.2014 року наявні виправлення, затушовки й домальовування. Належних доказів на підтвердження позовних вимог до суду не надано. В судове засідання позивачка не з`явилась, направила заяву про розгляд справи в її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав, зазначених у відзиві на позов та зазначив, що фактично позивачка бажає змінити рішення суду апеляційної інстанції про задоволення позовних вимог [PERSON] . Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав позовні вимоги в повному обсязі. Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено наступне: Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 19.06.2009 року. Згідно копії свідоцтва про шлюб, 10.09.2010 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] . Згідно копії договору купівлі-продажу автомобіля № 1709 від 27.07.2007 року, [PERSON] придбав у ЗАТ «Запорізький автомобілебудівний завод» автомобіль Опель Астра СКД 2007 року випуску в кредит АКІБ «УкрСиббанк». Згідно цього ж договору, автомобіль покупцем прийнято у власність з обтяженнями. Згідно копії договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11191378000 від 30.07.2007 року [PERSON] отримав кредит в АКІБ «УкрСиббанк» на придбання вищевказаного автомобіля в розмірі 15330,00 доларів США з кінцевим строком повернення кредиту не пізніше 29.07.2014 року. Згідно копії розрахунку відділення № 804 АТ «УкрСиббанк» від 29.09.2014 року, стан виплат за кредитним договором №11191378000: «повністю виплачено» та дата останньої операції вересень 2008 року, тобто в період шлюбу з відповідачко. [PERSON] . Згідно копій квитанцій, що надані відповідачем [PERSON] , ним здійснювалися платежі на погашення кредиту за кредитним договором № 0000011191378, а не за кредитним договором №11191378000. Згідно копії рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.05.2013 року у справі № 403/4158/12 було визнано ідеальні частки за [PERSON] та [PERSON] по Ѕ частині автомобіля «ОпельАстра» державний номер [NUMBER] . Цим рішенням, зокрема, було встановлено, що «Для придбання автомобіля [PERSON] отримав кредит в АКІБ «УкрСиббанк» в сумі 77416,50 грн., який на сьогоднішній день сплачено». Згідно копії рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.08.2014 року було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію за Ѕ частину автомобіля у сумі 37914,13 грн. Матеріали справи не містять доказів скасування або зміни вищевказаних судових рішень. Суд дійшов до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог, виходячи з такого. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В позовній заяві позивачка не навела та в ході розгляду справи не довела перед судом, в чому саме полягає порушення її права та за яких обставин вона просить стягнути з відповідачів солідарно на її користь суму 147723,21 грн. за автомобіль Опель Астра, 2007 року випуску. Згідно ч. 4,5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Як встановлено матеріалами справи, спірний автомобіль Опель Астра 2007 року випуску вже був визнаний спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] і за частину його вартості вже було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] кошти. Фактично зміст позовних вимог зводиться до незгоди з прийнятими рішеннями судом апеляційної інстанції. Судом не приймаються до уваги посилання позивачки на норму ч. 4 ст. 65 СК України, оскільки кредитний договір та договір купівлі-продажу автомобіля не укладались під час подружнього життя [PERSON] та позивачки у справі, а укладався в період шлюбу [PERSON] та [PERSON] . Позивачкою не надано жодних належних та допустимих доказів сплати нею будь-яких коштів за цими договорами, так само як і не надано доказів сплати таких коштів відповідачем [PERSON] всупереч інтересам сім`ї з позивачкою чи взагалі сплати таких коштів в цей період. Слід зауважити, що вказаний автомобіль після його розподілу між подружжям [PERSON] та [PERSON] залишився у власності [PERSON] в період шлюбу з позивачкою. За вказаних обставин суд не вбачає належних та допустимих підстав для задоволення позовних вимог. В зв`язку із відмовою в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивачку. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed