Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому, уточнивши зміст позовних вимог згідно заяви від 27.09.2016 року просять встановити факт перебування їх на утриманні [PERSON] у період з 01.10.2011 року по 23.10.2015 року. Також позивачі просять встановити факт їхнього проживання із [PERSON] в квартирі [ADDRESS] однією сімєю у період з 01.10.2011 року по 23.10.2015 року, тобто по день смерті останнього. Обгрунтували позивачі свої вимоги тим, що 23.10.2015 року внаслідок нещасного випадку під час виконання службових обовязків загинув їх син [PERSON], [INFO]. Оскільки вони проживали з сином разом однією сімєю і перебували на його утриманні, а тому мають право на страхові виплати згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, що спричинили втрату працездатності». Позивачі у позові зазначили, що незважаючи на їх право на отримання страхових виплат, їх вони не отримали, так як дізналися, що [PERSON] оспорює факт проживання з сином однією сімєю і перебування у нього на утриманні, мотивуючи потребою реалізації свого права на спадкування майна померлого сина, згідно з чим, і виник даний позов. Встановлення факту перебування на утриманні та проживання однією сімєю необхідно позивачам для одержання одноразової допомоги та страхових виплат, які будуть нараховуватися Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Чернігові Чернігівської області. Позивачі та їх представник в судовому засіданні підтримали заявлений позов та просили суд його задовольнити. Відповідач та її представник в судовому засіданні проти позову заперечували, посилаючись на те, що відповідач з жовтня 2011 року по день смерті [PERSON], що мало місце 23.10.2015 року проживала з ним однією сімєю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство. 23.03.2014 року у них народилася донька [PERSON], витрати на утримання сімї збільшилися, так як відповідач народила дитину за допомогою кесарева розтину, а тому через відсутність грудного молока дочку кормили дитячими сумішами. На все це, в тому числі на придбання підгузків, одягу та інших дитячих речей витрачалося дуже багато коштів, що виключало можливість допомагати фінансово позивачам. Батьки померлого чоловіка навпаки давали їм фінансову допомогу та постійно забезпечували овочами, фруктами та консервацією з власного городу. Крім того, відповідач у запереченні на позов зазначила, що позивачі забезпечені люди, їм належить на праві власності квартира, машина, земельна ділянка, вони отримують пенсію, мають додатковий дохід з городу, а відповідач після смерті [PERSON] залишилася без засобів до існування, оскільки разом з донькою перебувала на утриманні покійного чоловіка, а всі банківські картки на момент смерті були у нього, а тому відповідач після смерті чоловіка взагалі залишилася без грошей. Представник третьої особи в судовому засіданні подала заперечення проти позову, просила відмовити позивачам у задоволенні їх позову, посилаючись на відсутність правових підстав для встановлення факту перебування їх на утриманні покійного сина, адже на момент смерті [PERSON] вони обидва отримували пенсію за віком, що перевищує встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2015 рік» прожитковий мінімум у 2015 році. Крім того, позивачі не надали суду доказів на підтвердження того, що їх покійний син надавав їм фінансову допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, представника третьої особи, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази у справі, оглянувши матеріали справи №750/2763/16-ц окремого провадження № 2-о/750/69/16 за заявою [PERSON] та [PERSON] про встановлення факту перебування на утриманні, заслухавши диск із фіксацією цього судового засідання в частині допиту свідка [PERSON], суд не знаходить підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 23.10.2015 року в с. Скорінець Чернігівського району Чернігівської області загинув син позивачів [PERSON] під час виконання службових обовязків (а.с.6, 25) [PERSON] за життя був зареєстрований з 24.12.1991 року у квартирі [ADDRESS] разом зі своїми батьками [PERSON] та [PERSON] (а.с.63) Відповідно до свідоцтва про право власності квартира [ADDRESS] належала на праві спільної власності в рівних частинах [PERSON], [PERSON] та покійному [PERSON] (а.с.64) Згідно акту форми Н-1 про нещасний випадок на виробництві, затвердженого начальником Головного управління Держпраці в Дніпропетровській області 05.01.2016 року, з працівником ПАТ КБ «Приватбанк» [PERSON] (працював на посаді інкасатора-водія автотранспортних засобів) 23.10.2015 року на автодорозі «Київ-Чернігів» неподалік с.Скорінець Чернігівської області стався нещасний випадок, внаслідок якого він та ще двоє інкасаторів загинули (а.с.58-62). Позивачі як на докази проживання покійного [PERSON] разом з ними однією сімєю посилаються на те, що в акті проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 23.10.2015 року, затвердженому начальником Головного управління Держпраці в Дніпропетровській області 05.01.2016 року та в акті форми Н-1 про нещасний випадок на виробництві, затвердженому начальником Головного управління Держпраці в Дніпропетровській області 05.01.2016 року значиться місце проживання [PERSON] [ADDRESS], а також в якості членів сімї, що перебувають на його утриманні зазначені позивачі. Також позивачі в якості доказів, що підтверджують факти їх проживання однією сімєю та перебування на утриманні [PERSON] зазначають: довідки ЖЕК 13 Чернігівської міської ради №624 від 17.02.2016 року та №2158 від 01.06.2016 року про склад сімї, де зазначено місце проживання покійного та склад його сімї, а також акт про спільне проживання особи на момент смерті від 22.07.2016 року. Допитана в судовому засіданні в якості свідка представник позивачів [PERSON], за її клопотанням, суду повідомила, що вона проживала у будинку, що розташований навпроти будинку, де мешкають позивачі. До січня 2012 року вона бачила, що [PERSON] постійно мешкав разом з батьками. Свідок [PERSON], яка доводиться позивачам донькою, в судовому засіданні повідомила, що її покійний брат до дня смерті проживав з батьками в квартирі [ADDRESS], тобто за їх місцем реєстрації. Також свідок суду повідомила, що в її покійного брата було багато різних жінок, а тому проживати з [PERSON] він не міг, про факт проживання з відповідачем їй нічого не відомо. Крім того, свідок повідомила, що [PERSON] не був упевнений, що народжена відповідачем дитина є його донькою і ніколи не визнавав її своєю дитиною. Разом з тим, свідок, оглянувши фото на а.с.129, 130, визнала, що була присутня під час обряду [PERSON] і сказала, що на цей захід її запросив особисто [PERSON] Суд критично ставиться до показів свідка [PERSON], оскільки в іншому судовому засіданні при розгляді справи №750/2763/16-ц окремого провадження № 2-о/750/69/16 за заявою [PERSON] та [PERSON] про встановлення факту перебування на утриманні, допитана в судовому засіданні в якості свідка під присягою [PERSON] повідомляла, що їй відомо про факт проживання її брата з співмешканкою [PERSON] у цивільному шлюбі. Спочатку вони проживали у батьків, а потім винаймали квартиру, проте вони не встигли зареєструвати шлюб, а також свідку було відомо, що у її брата та [PERSON] народилася донька, [PERSON] не встиг зареєструвати дитину на себе. При допиті свідка [PERSON] заявники [PERSON] та [PERSON] також підтверджували, що [PERSON] була цивільною дружиною їх сина, що вони проживали разом спочатку у них вдома, а потім винаймали квартиру, що у них народилася спільна донька, але [PERSON] не встиг зареєструвати шлюб з [PERSON] та дитину на себе. Диск з фіксацією судового засідання у справі №750/2763/16-ц в частині допиту свідка [PERSON] був прослуханий в судовому засіданні при розгляді даної справи, після чого позивачі [PERSON] та [PERSON] відмовилися відповідати на запитання щодо зафіксованої і прослуханої інформації для зясування розбіжностей. Інший свідок позивачів [PERSON], який доводиться чоловіком [PERSON] та зятем позивачів в судовому засіданні повідомив, що покійний [PERSON] постійно жив з батьками, останні пять сім років він підтримував батьків, допомагав їм, опікувався ними. Також свідок знає [PERSON], був присутній під час обряду [PERSON], його запросив [PERSON] Також свідок стверджував, що [PERSON] сумнівався, що [PERSON] є його донькою, про факт проживання [PERSON] з [PERSON] свідку нічого не відомо, адже у [PERSON] було багато жінок. Проте, допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] дали протилежні свідчення. Так, допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], яка при здійсненні обряду [PERSON] записана хрещеною матірю [PERSON] (а.с.111) суду показала, що вона вперше побачила [PERSON] у 2009 році при святкуванні Дня народження [PERSON] [PERSON] та [PERSON] з того часу намагалися жити разом, проте за словами [PERSON] батьки [PERSON] були проти їх відносин через різницю у віці, а тому вони на деякий час розійшлися і не проживали разом. Влітку 2011 року [PERSON] та [PERSON] разом поїхали на відпочинок до моря і після повернення вирішили проживати разом, для цього через знайомого винайняли квартиру по вулиці Волковича, 21 в м. Чернігові. З осені 2011 року вони проживали разом в [INFO] як чоловік та дружина, у них був спільний побут, разом ходили у гості, планували народження дитини. Батьки [PERSON] почали сприймати [PERSON] лише під час її вагітності, вони допомагали продуктами харчування зі свого городу. Після народження [PERSON] всі кошти йшли на утримання сімї, адже [PERSON] не працювала, знаходилася разом з донькою на утриманні [PERSON], а після його смерті вона взагалі залишилася без грошей, бо банківські картки були у [PERSON] на час його смерті. Свідок бачила позивачів на святкуванні Дня народження [PERSON], вони приходили до неї за місцем мешкання в квартиру [INFO], а також свідок бачила позивачів у цій квартирі на святкуванні Дня народження їх сина [PERSON] на його 45річчя. Свідок [PERSON] суду повідомила, що у жовтні чи листопаді 2011 року вона на прохання знайомого її сина здала у найм [PERSON] та її чоловіку [PERSON] квартиру [ADDRESS], яка їй належить на праві власності. За квартиру наймачі коштів їй не сплачували, а лише повинні були оплачувати комунальні послуги, письмовий договір оренди не укладали. З осені 2011 року по день смерті [PERSON] вони жили разом у цій квартирі, свідок завжди вважали їх чоловіком та дружиною, про те, що шлюб між ними не був зареєстрований, свідку не було відомо, вона їх вважала подружжям і про реєстрацію шлюбу не запитувала, адже відносини у них були дуже хороші. До квартири вона приходила щомісяця для отримання квитанцій. В квартирі проживали [PERSON] та [PERSON], в ній були їх особисті речі. Також свідку дзвонив [PERSON] для отримання дозволу привезти диван. Коли народилася [PERSON], свідок з подарунком приходила до них у гості, [PERSON] був дуже радий народженню доньки, дуже її любив. Свідок [PERSON], яка доводиться рідною сестрою позивачу [PERSON] пояснила, що їй відомо, що [PERSON] та її покійний племінник [PERSON] проживали разом у орендованій квартирі по вулиці Волковича в м. Чернігові. Свідок проживає у селі і чотири рази на тиждень постійно приїздить у м. Чернігів на Стрілецький ринок, куди привозить власно вирощену продукцію, до неї часто приходили [PERSON] та [PERSON] за продуктами. Свідку відомо, що її сестра [PERSON] була проти відносин її сина з [PERSON], а тому вони з 2009 року потайки зустрічалися, а після поїздки на море вирішили жити разом, для цього винайняли квартиру. Свідок [PERSON] суду повідомив, що з [PERSON] знайомий давно, вони разом працювали дільничними інспекторами, товаришували. З 2010 року вони разом працювали інкасаторами в ПАТ КБ «Приватбанк», саме [PERSON] запропонував йому влаштуватися на цю роботу, бо він вже працював там. Свідку відомо, що з 2011 року [PERSON] проживав зі своєю дружиною [PERSON] у орендованій квартирі по вулиці Волковича в м. Чернігові. Вони дружили сімями, ходили один до одного у гості. [PERSON] називав свою дружину [PERSON] «Льолею», хвалився, що вона добра господиня. На роботу [PERSON] завжди брав багато їжі, пригощав їх, казав, що це йому приготувала його улюблена «Льоля». Жодного разу [PERSON] не говорив, що їжу йому приготувала його мати. Після роботи він їхав у квартиру по вулиці Волковича, а не до батьків. Іноді вони разом після роботи заїжджали додому до [PERSON] по вулиці Волковича, там були його особисті речі. Що [PERSON] та [PERSON] не зареєстрували шлюб, свідку не було відомо. Проте, свідок знав, що [PERSON] мав два попередніх шлюби, які були не вдалими, а тому [PERSON] йому казав, що боїться взагалі реєструвати шлюб, бо після реєстрації шлюбу життя не складається. Коли народилася [PERSON], [PERSON] був дуже щасливий, з роботи дзвонив кожні 15 хвилин дружині дізнатися як почувається донька, чи вона поїла, що вона робить. Коли вони разом працювали, то [PERSON] ділився зі свідком про заплановані спільно з дружиною покупки, хвилювався чи вистачить бонусів для купівлі речей. Свідок також повідомив, що [PERSON] ніколи йому не говорив, що утримує батьків. Також свідок зазначив, що дружив з [PERSON] ще тоді, коли в нього була дружина Зоя, тоді вони жили в квартирі по вулиці Полуботка в м. Чернігові, і також ходили у гості один до одного. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду повідомив, що він проживає в [INFO]. З [PERSON] та [PERSON] він познайомився чотири чи пять років тому, коли вони поселилися в квартиру №102 в їхньому будинку. Вони проживали в цій квартирі постійно до дня смерті [PERSON], свідок сприймав їх як чоловіка та дружину, що між ними не був зареєстрований шлюб, свідку не відомо. Свідок допомагав [PERSON] заносити у квартиру диван, у квартирі були його особисті речі. Іноді [PERSON] запрошував свідка до себе в гості, вони спілкувалися. Оскільки свідок перебуває на пенсії, останніх 20 років не може працювати через поганий стан здоровя і часто сидить на лавці під підїздом, то він майже щодня бачив, як [PERSON] вранці йшов на роботу, а ввечері приходив додому. Свідок бачив батьків [PERSON], позивачів по справі, один раз, вони приходили на святкування 45-річчя сина за місцем його мешкання [INFO]. Свідок сидів на лавці у той час, як [PERSON] вийшов випроводжати додому батьків і повідомив свідку, що він відбуде родичів, а пізніше вони посидять разом. Також свідок стверджував, що [PERSON] був дуже радий народженню доньки, любив її, грався з нею, був дуже уважний до дитини і дружини, сам забезпечував сімю продуктами, що, навіть дружина свідка, ставила його в приклад, як хорошого сімянина. Свідок [PERSON] повідомила, що з [PERSON] перебуває у дружніх відносинах з 2006 року. З [PERSON] свідок познайомилася у січні 2009 року під час святкування Дня народження [PERSON]. Вони зустрічалися, а спільно почали проживати після того, як приїхали з моря, а саме восени 2011 року. Вони жили як чоловік та дружина, [PERSON] називав дружину «Льоля». У свідка також є чоловік, і вони спільно сімями дружили, ходили один до одного в гості, разом їздили збирати гриби, кожної середи вони разом ходили в баню. Коли свідок з чоловіком приїздили вранці забирати [PERSON] та [PERSON] по гриби, то [PERSON] відчиняв двері з просоння, у спідній білизні, а тому свідок стверджує, що [PERSON] проживав з дружиною, а не з батьками. [PERSON] був радий народженню доньки, утримував сімю, бо [PERSON] не працювала та не мала доходу. Свідок [PERSON], яка доводиться сестрою [PERSON], суду пояснила, що її сестра [PERSON] познайомилася з [PERSON] під час перебування на відпочинку біля моря і у 2009 році вони почали зустрічатися, проте не проживали разом. У 2011 році вони разом поїхали на море, і з жовтня 2011 року почали проживати разом в орендованій квартирі по вулиці Волковича, 21 в м. Чернігові. Спочатку батьки [PERSON] були проти відносин їх сина з [PERSON], бо в [PERSON] вже було два не вдалих шлюби. Коли [PERSON] завагітніла, батьки [PERSON] поміняли до неї відношення, почали возити їм продукти з власного городу. Свідку відомо, що [PERSON] та [PERSON] під час спільного проживання придбали диван, пральну машину, мікрохвильову піч, пилосос, дитяче ліжко та інші речі, які знаходилися в орендованій квартирі [ADDRESS]. Після народження [PERSON] батьки [PERSON] прийшли і навістили онуку та невістку. [PERSON] ніколи не сумнівався, що [PERSON] його донька, любив її дуже сильно, всім забезпечував, жили вони на кошти, які заробляв [PERSON] Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду повідомив, що знайомий з [PERSON] з 2006 року, поряд розташовані їх гаражі в автокооперативі, вони товаришували. Свідок зазначив, що у 2011 році йому сказав [PERSON], що збирається проживати разом з [PERSON] У жовтні 2011 року [PERSON] та [PERSON] поселилися в квартирі, що належить матері знайомого свідка по вулиці Волковича, 21 в м. Чернігові. Свідок повідомив, що [PERSON] з [PERSON] жили однією сімєю, як чоловік і дружина, вони сімями дружили, ходили один до одного в гості, виїздили разом на природу, на рибалку. Коли народилася [PERSON], то [PERSON] запропонував свідку бути кумом, і вони похрестили дитину. Прожили вони разом до дня смерті [PERSON], останній за життя всі свої гроші витрачав на сімю, вони разом їздили у гараж, брали продукти, і везли на квартиру, де проживав [PERSON] разом зі своєю дружиною. Свідку також відомо, що батьки [PERSON] допомагали сину та невістці продуктами з власного городу. Також свідок бачив, як батьки [PERSON] приходили у гості до онучки, гралися з нею, ні в кого не було сумнівів, в тому числі і у батьків покійного, що [PERSON] є донькою [PERSON] Відповідач [PERSON], заперечуючи проти позову, посилається на те, що вона з [PERSON] з жовтня 2011 року по день його смерті проживали однією сімєю в орендованій квартирі [ADDRESS], вели спільне господарство, утримували і виховували доньку. У судовому засіданні відповідач пояснила, що після народження доньки [PERSON] забрав її з пологового будинку і привіз у квартиру [ADDRESS], де вони спільно мешкали, за цією адресою до них приходили позивачі по справі та сестра покійного чоловіка [PERSON] бавитися з дитиною. Позивачі приносили продукти з городу, допомагали грошима. [PERSON] хотів відразу зареєструвати доньку на себе, проте відповідач вирішила у звязку з відсутністю зареєстрованого шлюбу скористатися можливістю та отримати державну допомогу на дитину, як одинока мати. Відповідач стверджує, що вони з [PERSON] планували пізніше зареєструвати шлюб та оформити батьківство [PERSON] щодо дитини. У [PERSON] ніколи не було сумнівів щодо дитини, і по батькові дитини у першому свідоцтві про народження було записано «Володимирівна», а батьком «Володимир Степанович», адже таке імя і по батькові було насправді у [PERSON] Відповідно до копії свідоцтва про народження серії І-ЕЛ №149522 від 01.04.2014 року, виданого відділом РАЦС Чернігівського міського управління юстиції [PERSON] народилася 23.03.2014 року, батьком її записаний [PERSON], матірю [PERSON] (а.с.88) Відомості про батька дитини записані відповідно до ст. 135 Сімейного кодексу України. (а.с.89) Згідно рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 03.02.2016 року встановлено факт батьківства [PERSON], який помер 23.10.2015 року у відношенні до [PERSON], 23.03.2014 року (а.с.91). На підставі вказаного рішення суду 25.02.2016 року повторно видано свідоцтво про народження [PERSON], батьком дитини зазначений [PERSON] (а.с.90) Показами допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] доводиться, що [PERSON] з жовтня 2011 року по день смерті проживав однією сімєю з [PERSON], як чоловік і дружина, у них народилася спільна дитина. Наявність сімейних відносин між [PERSON] та [PERSON] підтверджується також фотокартками на а.с.134-143. На фотокартках на а.с.139, 141, 142 вбачається, що не лише [PERSON] сприймав [PERSON] своєю донькою, а і його близькі родичі, а саме: батько, мати та рідна сестра відвідували дитину, тобто не вважали її чужою. У судовому засіданні при розгляді справи №750/2763/16-ц окремого провадження № 2-о/750/69/16 за заявою [PERSON] та [PERSON] про встановлення факту перебування на утриманні [PERSON], [PERSON] та їх донька [PERSON] стверджували, що [PERSON] була цивільною дружиною [PERSON], у них була дитина, але вони не встигли зареєструвати шлюб. Посилання позивачів як на докази проживання їх з покійним сином та перебування у нього на утриманні, а саме: на акти розслідування нещасного випадку, на довідки ЖЕК 13 Чернігівської міської ради №624 від 17.02.2016 року та №2158 від 01.06.2016 року про склад сімї, де зазначено місце проживання покійного та склад його сімї не є беззаперечним доказом проживання [PERSON] [INFO], оскільки в цьому приміщенні з 1991 року зареєстровано його місце проживання, він є співвласником вказаної квартири, а тому вказана адреса зазначається в усіх офіційних документах. Зазначення відомостей про місце проживання та склад сімї у актах про нещасний випадок також не свідчить про беззаперечний факт проживання [PERSON] у квартирі за місцем його реєстрації, співвласником якої він являється, адже інформація про реєстрацію особи та склад сімї вноситься на підставі довідки житлово експлуатаційної організації. Наданий позивачами в судове засідання в якості доказу акт про спільне проживання особи на момент смерті від 22.07.2016 року (а.с.160) не може бути належним доказом у цій справі, оскільки він складений зі слів осіб, які не були допитані в судовому засіданні в якості свідків, а підписом начальника КП ЖЕК-13 лише засвідчено, що підписи в ньому здійснили перелічені в акті особи. Доводи позивачів щодо отримання відповідачем у період з 23.03.2014 року по 01.02.2016 року допомоги на дитину одинокої матері, що само по собі на думку позивачів спростовує факт проживання відповідача з [PERSON], також не заслуговують на увагу, оскільки сама відповідач пояснила, що оскільки шлюб між нею та [PERSON] не був зареєстрований, а тому вони вирішили отримати допомогу від держави, а у подальшому зареєструвати шлюб та оформити батьківство. Крім того, питання законності отримання відповідачем допомоги на дитину одинокої матері не є предметом даного позову. Відповідно до ст. 41 Закону № 1105 у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання. До таких непрацездатних осіб відносяться, у тому числі, особи, які досягли пенсійного віку, якщо вони не працюють. Крім того, частиною 6 ст. 42 Закону № 1105 встановлено, що у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві виплачується одноразова допомога його сім'ї у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб та одноразова допомога кожній особі, яка перебувала на його утриманні у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У звязку із смертю [PERSON] до відділення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Чернігові Чернігівської області із заявами про призначення страхових виплат звернулися батьки померлого [PERSON], [PERSON] та мати малолітньої дитини померлого [PERSON]. Одночасно вказані особи подали заяви про призупинення призначення страхових виплат до вирішення судом питання перебування на утриманні у померлого вказаних осіб та встановлення факту проживання однією сім єю. За результатами розгляду поданих заяв відділенням виконавчої дирекції Фонду в м. Чернігові взято на облік доньку померлого [PERSON] як особу, яка має право на страхові виплати у разі смерті потерпілого, та призначена одноразова страхова виплата, як особі, що має на це право у разі смерті померлого, у розмірі 27560 грн. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення» члени сім'ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Аналогічне правило закріплено і частиною 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». У свою чергу Пленум Верховного Суду України у постанові «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6 (пп. «г» п. 20) звернув увагу, що непрацездатні члени сім'ї загиблого, які мали самостійний заробіток або одержували пенсію на час його смерті, можуть бути визнані утриманцями потерпілого, якщо частка заробітку останнього, що припадала на кожного з них, була основним і постійним джерелом їх існування. Крім того, у пункті 8 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. З аналізу вказаних вище правовим норм вбачається, що однією із умов для отримання пенсій та допомог в разі втрати годувальника є перебування непрацездатного члена сім'ї на утриманні померлого, тобто дохід такої особи не забезпечує їй прожитковий мінімум, встановлений діючим законодавством, і така особа потребує матеріальної допомоги. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум застосовується для визначення права на призначення соціальної допомоги, якою є одноразова допомога та щомісячні страхові виплати за загальнообов'язковим державними соціальним страхуванням (ч. 1 ст. 2 Закону України «Про прожитковий мінімум»). Так, [PERSON] на момент смерті сина отримував пенсію за віком у розмірі 2247 грн. 36 коп., [PERSON] 1197 грн. 55 коп., що перевищує встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2015 рік» прожитковий мінімум у 2015 році для осіб, які втратили працездатність, який на жовтень 2015 року встановлений у розмірі 1074 грн. Позивач [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що покійний син [PERSON] надавав їм разом з матір'ю грошові кошти в розмірі до 1000 грн. на місяць, які вони витрачали на оплату комунальних послуг, придбання продуктів, ліків. При цьому, суд враховує, що покійний [PERSON] був співвласником у рівних частинах з позивачами квартири [ADDRESS], а тому згідно ст. 322 ЦК України повинен був нести витрати по утриманню цього житла. Враховуючи, що позивачі на момент смерті сина отримували пенсії в розмірі, що забезпечував їх прожитковий мінімум, а крім того, вони не надали доказів на підтвердження того, що допомога [PERSON] була основним і постійним джерелом їх існування, а тому вони не можуть вважатися такими, що перебували на утриманні свого сина. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивачами не надано суду належних доказів на підтвердження факту їх проживання однією сімєю з [PERSON] та перебування у нього на утриманні у період з 01.10.2011 року по 23.10.2015 року, а тому, підстав для задоволення позову суд не вбачає.

Outcome: dismissed