Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-07 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою до територіальної громади Комарської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Вимоги заявника мотивовано відмовою нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Від позивачів надійшли заяви, в яких вимоги позову останні підтримали повністю та просили суд здійснювати розгляд без їх участі. Від відповідача надійшла заява, в якій вимоги позову орган місцевого самоврядування визнав повністю та просив суд здійснювати розгляд без участі його представника. Обґрунтованість заявлених вимог підтверджується також і зібраними у справі доказами. Так, розглянувши матеріали справи, судом встановлено: [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 09.04.2018 року серії [NUMBER] , видане виконкомом Комарської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області (а.с. 23). Померла [PERSON] мешкала за адресою: [ADDRESS] , разом з матір`ю [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] , про що свідчать довідки Комарської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області та свідоцтво про смерть виконкому Комарської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області серії [NUMBER] від 16.06.2011 року (а.с. 24-29,30). [PERSON] , [INFO] є донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 07.12.1976 р. серії [NUMBER] , Горняцької міськради, Селидівського РАЦС (а.с. 21). Згідно копій документів: Державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,2498 га., для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, виданого на ім`я [PERSON] , Свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР, за яким [PERSON] надано дозвіл будівництва житлового будинку в [ADDRESS] будинку, технічний паспорт на житловий будинок, [PERSON] належить житловий будинок за адресою [ADDRESS] (а.с. 27-28, 39-40, 42-46, 54-57). Тобто обґрунтовано встановлено, що померла [PERSON] , шляхом постійного проживання зі спадкодавцем, померлою матір`ю [PERSON] , успадкувала майно матері, зокрема будинок за адресою: [ADDRESS] , разом з прибудинковою земельною ділянкою площею 0,2498 га. Проте право власності на вказане майно за життя [PERSON] зареєстроване не було про що йдеться і у постанові нотаріуса, щодо відмови позивачам у вчиненні нотаріальних дій. Також судом встановлено, що позивачі [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , є дітьми [PERSON] , про що свідчать свідоцтва про їх народження, копії паспортів, свідоцтво про укладення шлюбу [PERSON] та свідоцтва про укладення та розірвання шлюбів [PERSON] (а.с. 17-22, 26, 33-38). За змістом постанов про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Великоновосілківського районного нотаріального округу Донецької області Кисельової О.В. від 05.12.2018 року, позивачам [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частини будинку за адресою: [ADDRESS] після смерті матері [PERSON] , в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок (а.с 58-59) При цьому [PERSON] та [PERSON] приватним нотаріусом Великоновосілківського районного нотаріального округу Донецької області Кисельовою О.В. видані свідоцтва про право власності на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , на земельну ділянку площею 0,2498 га., для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] по 1/2 частині кожному спадкоємцеві (а.с. 52-53). Таким чином, судом встановлено, що позивачі, як спадкоємці 1 черги майна померлої матері [PERSON] , позбавлені в законом порядку отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, зокрема на 1/2 житлового будинку, який належить їх померлій матері. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом пункту 4 частини 3 статті 129 Конституції України, ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В порядку ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цих прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Статтею 316 Цивільного кодексу України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності полягає у праві власника володіти, користуватись та розпоряджатись майном (ст. 317 ЦК України). Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до вимог ст.ст. 1216-1220 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків(спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1258 ЦК України визначено черговість спадкування за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її та незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Так виходячи із змісту наведених норм і відповідно до встановлених у даній справі обставин, відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно в позасудовому порядку не може обмежувати права власника, з огляду на що, позивачі не можуть ефективно скористатися своїм правом власності, яке гарантує стаття 1 Протоколу N 1. У той же час, у відповідності до дійсного змісту статті 386 ЦК України, захисту підлягають не тільки права і законні інтереси власників майна, а й осіб які є потенційними власниками, які правомірно володіють майном на підставах передбачених законом виходячи зі змісту договору, тобто в яких із зверненням до суду лише виникне право власності. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що доводи позивачів знайшли своє повне підтвердження, в зв`язку з чим суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі.

Outcome: approved