Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з вищевказаним позовом. Посилаються на те, що на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого 25.12.1969 р., виконкомом Солотвинської селищної ради, вони являються співвласниками житлового будинку № 25, по вул. Тиса, у смт. Солотвино, в рівних частках. [PERSON] їхній колишній зять. У 2006 році шлюб між відповідачем та їхнбою донькою будо розірвано і він змінив місце свого проживання. Ніхто з їхньої сімї не підтримує з ним відносини, тому їм не відомо де він проживає. Реєстрація відповідача перешкоджає їм в повній міри користуватися їхнім будинком, зокрема, отримати соціальні пільги повязані з оплатою комунальних послуг. Просять задовольнити позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та представник Солотвинської селищної ради у судове засідання не зявилися та не повідомили суду прични неявки. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтями 319, 321, 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Під час розгляду справи суд встановив, що відповідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок [PERSON] та [PERSON] належить будинок № 25, по вул. Тиса, у смт. Солотвино, в рівних частках. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним та припинення правовідношення. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У судовому засідання встановлено, що відповідач почав проживати та був зареєстрваний у будинку № 25, по вул. Тиса, у смт. Солотвино, як член сімї позивачів, але з 2006 року в указаному будинку не проживає, що стверджується довідкою Солотвинської селищної ради № 2159 від 28.11.2017 р. Реєстрація відповідача у будинку, який належить позивачам перешкоджає їм користуватися і розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд. Таке становище порушує їхні конституційні права. Відповідач не надав суду ніяких доказів неможливості проживання у будинку через неналежну поведінку позивачів, або про свою відсутність з поважних причин. За таких обставин позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивачів судові витрати у сумі 640 грв. Тому,

Outcome: approved