Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Чернівці до відповідачів із вищевказаним позовом, який обґрунтовує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON], а згодом [INFO] померла і мати [PERSON]. Після їх смерті відкрилась спадщина на належне їм майно, в тому числі на належну їм частку земельної ділянки площею 0,1000 га у межах згідно з планом, кадастровий номер [NUMBER], розташована в [ADDRESS], цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 29 квітня 2009 року. Як спадкоємиця першої черги після смерті своїх батьків, вона звернулась до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Блауш Н.З. з відповідною заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, у зв'язку з наявними в документах описок. Одночасно приватним нотаріусом надано роз'яснення, щодо необхідності встановлення факту родинних відносин між померлим [PERSON] та мною як батьком та донькою, а також між померлим [PERSON] та померлою [PERSON] як подружжям. Крім цього, надано роз'яснення, згідно яких рекомендовано звернутись до суду з метою визначення частки земельної ділянки, що належала померлим на праві спільної сумісної власності. Тому, просила встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], який помер [INFO], як донькою та батьком відповідно. Встановити факт перебування [PERSON], який помер [INFO], та [PERSON], яка померла [INFO] у шлюбі, який зареєстрований РАГС м. Чернівці 11.03.1967 року за актовим записом №340. Встановити факт належності державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 29 квітня 2009 року, виданого на підставі рішення 9 сесії V скликання Чернівецької міської ради від 29.11.2006 року №161, площею 0,1000 га у межах згідно з планом, кадастровий номер [NUMBER], розташовану в [ADDRESS], цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, [PERSON], який помер [INFO]. Зазначає, що на сьогоднішній день, в складі співвласників земельної ділянки по [ADDRESS] є померлі особи, а саме: [PERSON], який помер [INFO], [PERSON], яка померла [INFO], [PERSON], яка померла [INFO], та [PERSON], який помер [INFO], у зв'язку із чим встановити розмір часток співвласників у спільній власності на вищевказану земельну ділянку можна лише в судовому порядку. Враховуючи вищевикладене та виходячи із засад рівності часток співвласників у праві спільної сумісної власності, просить визнати що розмір часток усіх співвласників, в тому числі померлих, у спільній сумісній власності на земельну ділянку становить по 1/10 частині а право спільної сумісної власності на земельну ділянку, в [ADDRESS], цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, припинити. Позивачка в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просили задовольнити позов. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Судом встановлено, [INFO] помер батько позивача - [PERSON], а згодом [INFO] померла і її мати [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про смерть (а.с.13-14) а родинні зв'язки між померлими та позивачкою [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження останньої (а.с.22-23 та свідоцтвом про її одруження (а.с.23). Після смерті [PERSON] і [PERSON] відкрилась спадщина на належне їм майно, в тому числі на належну їм частку земельної ділянки площею 0,1000 га у межах згідно з планом, кадастровий номер [NUMBER], розташована в [ADDRESS], цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 29 квітня 2009 року (а.с.21). У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємиць, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як донька померлих [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження та шлюб, та відповідно спадкоємиця першої черги, яка постійно проживала зі спадкодавцями на час відкриття спадщини, позивачка звернулась до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Блауш Н.З. з відповідною заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Так, приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Блауш Н.З. зареєстровано відповідні спадкові справи, що підтверджується витягами про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.16-17). Одночасно, приватним нотаріусом надано роз'яснення, щодо необхідності встановлення факту родинних відносин між померлим [PERSON] та позивачкою як батьком та донькою, а також між померлим [PERSON] та померлою [PERSON] як подружжям, що підтверджується довідками №98/01-16 від 16.06.2017 року та №97/01-16 від 16.06.2017 року (а.с.18). Так, померлі [PERSON] та [PERSON], перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.22). При цьому, у свідоцтві про одруження прізвища зазначено російською мовою дружини - «[PERSON]», а чоловіка - «[PERSON]». Крім цього, у свідоцтві про народження позивача (а.с.22), прізвища батьків аналогічно зазначені російською мовою як «[PERSON]» та «[PERSON]». Однак, в подальшому, як наслідок довільного перекладу з російської мови на українську мову допущено помилку в написанні прізвища батька позивача, як наслідок в паспорті громадянина України зазначено його прізвище як «[PERSON]» (а.с.9), а в подальшому аналогічно його прізвище зазначено в свідоцтві про права власності на квартиру [ADDRESS] (а.с.20) , а також свідоцтві про смерть (а.с.13). Пунктом 7 Постанови №5 Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (Із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05.98р.) зазначено, що відповідно до п. 1 ст. 273 ЦПК суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи вищевикладене, а також те, що прізвища померлих батьків позивача і її як їхньої доньки відрізняються, усунути вказані розбіжності в позасудовому порядку неможливо, а тому необхідно встановити факт родинних стосунків між позивачкою [PERSON] та [PERSON] як донькою та батьком, що необхідно позивачу для отримання свідоцтва про право на спадщину. Крім цього, у відповідності до ч.2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В силу ст. 1261 та ст. 1268 ЦК України як спадкоємиць першої черги, який на час відкриття спадщини постійно проживав зі спадкодавцем, померла [PERSON] є такою що прийняла спадщину після смерті її чоловіка [PERSON], який помер [INFO]. Однак, у зв'язку із розбіжностями у їх прізвищах, зазначених у свідоцтвах про смерть, суд вважає за необхідне встановити факт перебування [PERSON] і [PERSON] у зареєстрованому шлюбу з метою правильного визначення розміру часток у спадщині спадкоємців за законом. Крім цього, у державному акті на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 29 квітня 2009 року, згідно якого [PERSON], належить на праві спільної сумісної власності земельна ділянка, розташована в [ADDRESS], прізвище батька позивача зазначено як «[PERSON]», що не співпадає з написанням його прізвища у свідоцтві про його смерть, де зазначено «[PERSON]». Згідно з ст. 256 ч.1 п. 6 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Враховуючи вищезазначене, а також те, що на сьогоднішній день існують розбіжності в написанні прізвища померлого [PERSON] в державному акті про право власності на земельну ділянку та свідоцтві про смерть, усунути вказані помилки в позасудовому порядку можливості а тому слід встановити факт належності вищевказаного документу - державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 29 квітня 2009 року, [PERSON]. Крім цього, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 29 квітня 2009 року, виданого на підставі рішення 9 сесії V скликання Чернівецької міської ради від 29.11.2006 року №161, земельна ділянка площею 0,1000 га у межах згідно з планом, кадастровий номер [NUMBER], розташована в [ADDRESS], цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. При цьому, відповідно до положень ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 370 ЦК України, якою регулюється питання про виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності та якою передбачено, що співвласники спільної сумісної власності, як і співвласники спільної часткової власності мають право на виділ у натурі частки із спільного майна з тією лише різницею, що учасники першої не мають завідомо визначених ідеальних часток у праві спільної власності, а відтак, вони мають бути передусім визначені, після чого стає можливим виділ частки в натурі. При визначені розміру часток співвласників у спільній сумісній власності вважається, що вони є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між співвласниками, законом або рішенням суду. Крім того, статтею 372 Цивільного кодексу України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Крім того, частиною 4 ст. 86 ЗК України визначено, що співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Відповідно до положень ст. 89 Земельного кодексу України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки: подружжя; членів фермерського господарства, якщо інше не передбачено угодою між ними; співвласників жилого будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. На сьогоднішній день, в складі співвласників даної земельної ділянки є померлі особи, а саме: [PERSON], який помер [INFO], [PERSON], яка померла [INFO], [PERSON], яка померла [INFO], та [PERSON], який помер [INFO] (що підтверджується свідоцтвом про смерть а.с.10-15), у зв'язку із чим встановити розмір часток співвласників у спільній власності на вищевказану земельну ділянку іншим шляхом окрім в судовому порядку неможливо. Враховуючи вищевикладене та виходячи із засад рівності часток співвласників у праві спільної сумісної власності, суд вважає за можливе визначити, що розмір часток усіх співвласників, в тому числі померлих, у спільній сумісній власності на земельну ділянку становить по 1/10 частині. На підставі викладеного та

Outcome: approved