Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з даним позовом мотивуючи тим, що 04.03.2010 року між ними та співвласниками майнових паїв ТОВ «Агрофірма Успенка» було укладено договір купівлі-продажу мана що перебуває у їхній спільній частковій власності, а саме п'ять свинарників, двох складів для кормів та прохідної, що знаходяться в по [ADDRESS]. Відповідно до умов договору вони передали співвласникам майна 40000 грн. та прийняли придбане майно згідно акту приймання-передачі, набувши по ? частини вказаного майна кожний. Для реєстрації вказаного договору купівлі-продажу вони звернулися до нотаріуса, однак було встановлено, що придбане майно не зареєстровано, що унеможливило його посвідчення нотаріусом. За викладених обставин просили визнати договір купівлі-продажу дійсним та визнати за ними право власності на ? придбаного майна, за кожним. Ухвалою суду від 01.04.2014 року до участі в справі в якості співвідповідачів залучені інші співвласники майнових паїв ТОВ «Агрофірма Успенка» в кількості 746 осіб, а також в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - сектор державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Буринського районного управління юстиції. В судовому засіданні представник позивача селянського (фермарського) господарства «Діброва» Міненко С.А. заявлені вимоги підтримав і в своїх поясненнях підтвердив обставини викладені в позовній заяві, доповнивши, що позивачі придбали у співвласників майнових паїв ТОВ «Агрофірма Успенка» зазначене нерухоме майно, сплативши останнім обумовлену договором суму грошових коштів. Поскільки відповідачі продали лише частину майна, то свідоцтва про право власності на мановий пай позивачам не передавилися і залишилися у їх власників. В подальшому СФГ «Дібірова», за домовленістю з [PERSON], замовило технічні паспорта на вказані будівлі, які були виготвлені БТІ. ТОВ «Агрофірма Успенка» знято з реєстрації і правонаступника немає, а тому вони не можуть зареєструвати належним чином придбане майно та використовувати його у своїй діяльності. Позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримав, просив справу розглянути без його участі, про що надав до суду письмову заяву. Представник відповідачів [PERSON] в задоволенні позову не заперечувала, підтвердила, що дійсно між співвласниками майнових паїв ТОВ «Агрофірма Успенка» та позивачами відбувся договір купівлі-продажу зазначеного майна, яке було розпайоване. Позивачі передали їм грошові коштив сумі 40000 грн., які були розподілені між співвласниками, а ті в свою чергу передали придбане майно. Ці об'єкти колись належали ТОВ «Агрофірма Успенка», яке було правонаступником реформованого КСП, яке ліквідовано, а тому вони не можуть надати позивачам належні правовстановлюючі документи на реалізоване мано. Решту розпайованого майна, що залишилося, вони передали в оренду іншим особам, а тому свідоцтва про право власності на майновий пай покупцям не передавалися. Представник третьої особи в задоволенні позову не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд листом. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків. Реформування аграрного сектору економіки на засадах приватної власності розпочалося після прийняття Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектору економіки» від 10.11.1994 року № 1529/99. Зокрема ст.1 зазначеного Указу Президента України встановлено здійснити заходи щодо реформування протягом грудня 1999 - квітня 2000 року колективних сільськогосподарських підприємств на засадах приватної власності на землю та майно шляхом забезпечення всім членам колективних сільськогосподарських підприємств права вільного виходу з цих підприємств із земельними частками (паями) і майновими паями і створення на їх основі інших суб'єктів господарювання. Також передбачена передача окремих будівель, споруд, техніки, робочої і продуктивної худоби, птиці, знарядь праці тощо членам сільськогосподарських підприємств. Відповідно до ст.9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» від 14.02.1992 року №2114-ХІІ, пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пунктом 7 статті 31 цього Закону встановлено, що у разі реорганізації підприємства паї його членам або їх спадкоємцям видаються правонаступниками цього підприємства за рахунок майна, яке було віднесене до складу пайового фонду підприємства на дату його реорганізації і передане на баланс правонаступниками. Судом встановлено, що в 1930 році на території Успенської сільської ради був створений колгосп ім. Леніна, який 16.04.1995 року зборами уповноважених колгоспників було перейменовано в АПТЗТ «Успенське». 09.10.1998 року вказане товариство було реорганізовано в ТОВ «Успенське», а 11.03.2003 року - в ТОВ «Агрофірма Успенка», що підтверджується архівною довідкою Успенської сільської ради, протоколами загальних зборів ТОВ «Успенське» від 09.02.2000 року та протоколом зборів засновників ТОВ «Успенське» від 09.03.2000 року, яким також було затверджено і перелік пайового фонду, що підлягає паюванню, в тому числі будівлі та споруди на загальну суму 2666100 грн. З переліку майна пайового фонду що підлягає паюванню (а.с.89-101) вбачається, що до нього також ввійшло і нерухоме майно, в тому числі: свинарники, відповідні склади та інші будівлі. Ці обставини також підтверджуються листом-замовленням щодо реконструкції свинарника, рішенням виконавчого комітету Буринської міської ради від 25.08.1991 року щодо проведення реконструкції свинарника. Відповідно до рішення зборів співвласників земельних і майнових паїв ТОВ «Агрофірма Успенка» від 26.02.2004 року, головою співвласників комісії ради пайщиків було обрано [PERSON], що вбачається з показів сторін, витягів з протоколу зборів співвласників земельних і майнових паїв (а.с.102-103). 09 лютого 2010 року загальними зборами співвласників майнових паїв та майна ТОВ «Агрофірма Успенка», в кількості 747 чоловік (100%), було прийнято рішення про продаж майна, що перебувало у їхній спільній частковій власності, селянському (фермерському) господарству «Діброва» та фізичній особі-підприємцю [PERSON], в рівних частках по ? частині кожному, а саме: свинарник для свиноматок «Літер А-1», свинарник для свиноматок «Літер Б-1», свинарник для свиноматок «Літер В-1», свинарник для дорощування «Літер Г-1», свинарник для дорощування «Літер Д-1», склад для приготування кормів «Літер Е-2», склад для кормів «Літер Ж-1», прохідна «Літер З-1», які розташовані по [ADDRESS]. При цьому [PERSON], як голову співвласників майнових паїв, було уповноважено укласти від їх імені відповідний договір купівлі-продажу, отримати грошові кошти по ньому та розділити між співвласниками пропорційно вартості частки в майні, що підтверджується протоколом №2 від 09.02.2010 року загальних зборів співвласників майнових паїв та майна ТОВ «Агрофірма Успенка», довідкою виконавчого комітету Успенської сільської ради щодо видачі 747 співвласникам майнових паїв свідоцтв про право власності на майновий пай члена КСП. На виконання цього рішення, 04 березня 2010 року між співвласниками майнових паїв та майна ТОВ «Агрофірма Успенка» (продавець), в особі [PERSON], селянським (фермерським) господарством «Діброва» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] (покупці), укладено договір купівлі-продажу вищевказаного майна, в рівних частках по ? частині кожному, відповідно до якого Продавець продає Покупцям це майно, а Покупці сплачують його вартість в сумі 40000 грн. (а.с.6). Цього ж числа Продавець передав зазначене у договорі майно, а Покупці його прийняли та здійснили відповідну оплату, що підтверджується актом приймання - передачі нерухомого майна, розпискою про отримання грошових коштів, відомостями щодо видачі грошових коштів співвласникам майнових паїв (а.с.7,9,10-43). З технічних паспортів придбаного нерухомого майна (а.с.44-85) вбачається, що воно було збудовано в період 1972-1974 років. Згідно рекомендацій, викладених в листі Міністерства аграрної політики України від 20.04.2005 року №37-17-2/5492, при викупі майнових паїв договори купівлі-продажу укладаються з кожним власником цих паїв і підписуються сторонами договору або відповідною довіреною особою. Договір купівлі-продажу продажу майнового паю не потребує обов'язкового нотаріального посвідчення, проте його можна посвідчити нотаріально за бажанням сторін. Разом з тим, судом встановлено, що позивачі не придбавали майнові паї, а лише частину розпайованого нерухомого майна, решта майна залишилася у співвласників майнових паїв, у зв'язку з чим свідоцтва про право власності на майновий пай у їх власників не вилучалися та не переоформлялися, що підтверджується показами сторін. Однак ст.657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню... Позивачі звернулися до нотаріуса для посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна від 04.03.2014 року, однак отримали відмову, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, які б підтверджували право власності на придбане майно. З довідки Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вбачається, що діяльність ТОВ «Агрофірма України» припинено, при цьому державна реєстрація вищевказаного нерухомого майна не проведена, що підтверджується і довідкою ТОВ «Буринське БТІ» (а.с.86). Але згідно довідки виконавчого комітету Успенської сільської ради (а.с.87) придбане позивачами майно належить саме співвласникам майнових паїв ТОВ «Агрофірма Успенка», і ця обставина не викликає сумніву у суду, оскільки повністю підтверджується наведеними вище та дослідженими судом доказами. Реєстрація даного нерухомого майна в ході реформування колективного сільськогосподарського товариства не проводилися і в теперішній час співвласники майнових паїв зазначені дії вчинити не спроможні, оскільки підприємство, де воно перебувало на балансі, припинило свою діяльність. Таким чином суд приходить до висновку, що договір купівлі-продажу від 04.03.2010 року який відбувся між сторонами підлягає нотаріальному посвідченню, відповідачі є власниками відчуженого майна і воно може бути самостійним об'єктом права власності, сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору і відбулося повне його виконання, однак відповідачі ухиляються від його нотаріального посвідчення, так як не спроможні представити позивачам правовстановлюючі документи на розпайоване майно, яке перебувало у їх власності, оскільки діяльність колективного сільськогосподарського товариства, в структуру майнового фонду якого воно входило, припинено. Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна сторона ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до вимог ч.2 ст.319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Суд вважає, що згідно ст. 328 ЦК України право власності на нежитлові приміщення позивачі набули на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочину і маються підстави для визнання за ними цього права. 17.07.1997 року Верховною Радою України прийнято Закон України №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції, а 09.02.2006 року - Закон України «Про ратифікацію Протоколів №12 та №14 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», якими поширено на Україні юрисдикцію Європейського суду з прав людини. Виходячи з приписів ст.9 Конституції України, дана Конвенція є частиною національного законодавства України, а тому може використовуватися при вирішенні спірних правовідносин в цивільній юрисдикції. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами права. Таким чином суд дійшов висновку, що вимоги позивачів обґрунтовані, їх права порушуються і вони не можуть належним чином здійснювати своє право власності на придбане ними майно, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved