overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

Позивачка, 29.05.2017 року, звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів, в позовній заяві зазначила, що вони зареєстрували шлюб з відповідачем 06 вересня 2003 року в виконавчому комітеті Яреськівської сільської ради Шишацького району Полтавської області, актовий запис № 15, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою і знаходяться на її утриманні. В позовній заяві позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання їх спільних дітей в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку ( доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення повноліття, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей в добровільному порядку не надає. Позивачка в судове засідання не зявилася, звернулася до суду з заявою, в якій підтримала свої позовні вимоги з підстав, викладених нею у позовній заяві і просила суд розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, звернувся до суду з заявою в якій позовні вимоги позивачки визнав і просив суд розглянути справу без його участі.. Ознайомившись з матеріалами справи, перевіривши та оцінивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження, серія І- КЕ № 133496, виданим Яреськівською сільською радою Шишацького району Полтавської області 19.11.2004 року, актовий запис № 29 від 19.11.2004 року, та неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження, серія І-КЕ №167755, виданим Яреськівською сільською радою Шишацького району Полтавської області 14 січня 2013 року, актовий запис № 01 від 14.01.2013 року ( а.с.4,5), кожен з них має рівні права щодо їх утримання, а тому суд визнає обґрунтованими позовні вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання їх спільних дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку ( доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття На підставі ст.ст.180-183,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

Позивачка, 29.05.2017 року, звернулася в Шишацький районний суд Полтавської області з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в позовній заяві зазначила, що вони зареєстрували шлюб з відповідачем 12 травня 2001 року в відділі РАГСу Шишацького районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 09, від шлюбу мають спільного сина [PERSON], [INFO]. В позовній заяві позивачка просила суд розірвати їх шлюб з відповідачем, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що сімейні та подружні стосунки у них не склалися через відсутність взаєморозуміння та розбіжності в характерах, спільне проживання стало не можливим, що привело до фактичного розірвання шлюбних відносин, їх сім'я фактично розпалася і не може бути збережена. В судове засідання позивачка не зявилася, звернулася до суду з заявою, в якій підтримала свої позовні вимоги, просила суд задовольнити її позовні вимоги, на примирення не погоджується. Відповідач в судове засідання не зявився, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав, надав письмові заперечення на позов в яких вказав, що він не погоджується з обґрунтуваннями позивачки причин розірвання шлюбу, так як вважає, що його вини у тому, що їх шлюб не може бути збереженим немає, він намагався зберегти сімю, але позивачка створила неможливі для спільного проживання умови, допускає подружню зраду, проживає окремо від сімї, не виховує та не забезпечує матеріально їх сина, який проживає з ним і знаходиться на його утриманні. Ознайомившись з матеріалами справи, перевіривши та оцінивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки, згідно ст. 110 СК України, кожний з подружжя має право подати до суду позов про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сімейне та подружнє життя між сторонами не склалось, вони припинили подружні стосунки, їх шлюб набув формального характеру і суперечить інтересам сторін, а тому цей шлюб слід розірвати, на примирення сторони не погоджуються. На підставі ст.ст. 24, 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

Позивачка 29.06.2016 року звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Підставами своїх вимог вважає те, що з 10.08.2001 року вона з відповідачем вперше зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації актів цивільного стану Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області зроблено запис за № 58. 30.10.2014 року шлюб розірвано згідно рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області № 702/763/14-ц. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Заробітна плата позивачки складає 5300 гривень на місяць, інших доходів не має. Відповідач участі у вихованні дочки не приймає, в добровільному порядку матеріальної допомоги на її утримання не надає. Осіб, які перебувають на утриманні відповідача немає. Позивачка просить стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини кошти в розмірі 1/3 частина всіх видів доходів відповідача. Позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, просить їх задоволити, про що подала в суд письмову заяву. Відповідач [PERSON] позов не визнав, просить справу розглянути без нього, про що подав в суд письмову заяву. Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивачки та відповідача, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю, і вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на дитину в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого діючим законодавством на дитину відповідного віку. У відповідності до ст. 180 Сімейного Кодексу України обовязок утримувати своїх неповнолітніх та непрацездатних дітей лежить на їх батьках. При ухиленні батьків від цього обовязку кошти на утримання дітей (аліменти) стягуються в судовому порядку. Судові витрати на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню із відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

Позивачка 29.06.2017 р. звернулась до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі по 1/3 частині усіх видів доходу щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду й до досягнення дітьми 18 років. А також стягнути аліменти на утримання дружини в розмірі 1/4 частини від його доходу, щомісячно, з дня подання позовної заяви до [INFO]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що з 14.06.2013 р. вона перебуває у шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає. Відповідач здоровий, працює, матеріально досить забезпечений, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання і розвиток дитини, та на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, тому що має постійний заробіток, тому позивачка просить стягнути з нього аліменти

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

Позивачка 29.06.2017 року звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, посилаючись на те, що від укладеного ними 01.09.1990 року шлюбу , який на даний час розірвано, мають повнолітню дитину Дем»янко [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та навчається в ВДНЗУ «Українська медична стоматологічна академія». Відповідач не надає добровільної матеріальної допомоги на утримання дочки після досягнення нею повноліття. Прохала стягнути з відповідача на свою користь на утримання дочки до закінчення навчання аліменти у розмірі 1/4 частини розміру заробітку. В судове засідання сторони у справі не з»явилися. Позивачка, надавши заяву про розгляд справи в її відсутності, де позов підтримала ( а. с. 20 ). Відповідач жодного разу не з»явився в засідання з невідомих суду причин, хоча заздалегідь повідомлявся належним чином за адресою своєї реєстрації ( а. с. 16 ), про що є докази в матеріалах справи у вигляді поштової кореспонденції, яка повернулася до суду з відмітками пошти : «за закінченням терміну зберігання» та повідомлення, що «повістку залишено в поштовому ящику» ( а. с. 24 26, 35 ). Від нього не надійшло заяви про відкладення справи слуханням або про причини неявки. Тому, суд за згоди позивачки, вважає за можливе розгляд справи по суті по наявних матеріалах справи у відсутності належно повідомлених сторін в заочному порядку згідно ст. 169 ч. 4, 224 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони від укладеного ними 01.09.1990 року шлюбу, який на даний час розірвано, мають повнолітню дочку - Дем»янко [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та навчається в ВДНЗУ «Українська медична стоматологічна академія». ( а. с. 2 8 ). Відповідач не надає добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини. Інших відомостей суду щодо відповідача не надано. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню згідно ст. ст. 198 - 200 СК України, оскільки суд вважає, що згідно заявленого розміру відповідач відповідно до вимог діючого законодавства зможе надавати таку матеріальну допомогу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

Позивачка 29.07.2014 р. звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що вона з відповідачем вступила в зареєстрований шлюб 13.12.2008 року. Від даного шлюбу вони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Посилаючись, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини між ними припинені, і подальше сумісне життя і збереження шлюбу є неможливим, позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила суду, що останнім часом відповідач не приділяє увагу їй та дитині через те що п'є. Сім'я їх розпалась і вона не бачить сенсу її зберігати. Строку на примирення їм не треба. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі та пояснив суду, що згоден на розірвання шлюбу оскільки дружина наполягає. Він дійсно запиває. Зараз він закодувався. Строку для примирення не треба. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Сторони вступили в зареєстрований шлюб 13.12.2008 року (а.с.3). Від даного шлюбу вони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.4). Зважаючи на взаємні відносини подружжя, які не проживають разом та в подальшому не мають наміру зберігати подружні відносини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх неповнолітній дитині, тому вказані обставини відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. На підставі ст. ст. 110, 112 , 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

Позивачка 29.07.2014 року звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики в сумі 3500 грн., а позовні вимоги обґрунтовував тим, що 31.10.2013 року він передав в борг відповідачці гроші в сумі 35000 доларів США, що еквівалентно 407400 грн. Даний договір позики вони уклали в простій письмовій формі, оформивши його борговою розпискою від 17.08.2011 року. У розписці відповідач зобов'язувався повернути кошти до 01.10.2011 року. Однак своє зобов'язання не виконав і на момент подачі позову до суду кошти не повернув. У зв'язку з цим позивачка вимушена була звернутись до суду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, в судовому засіданні подав заяву про збільшення позовних вимог, так як станом на 10.03.2015 року, згідно курсу НБУ, 35 000 доларів США еквівалентно 801500,00 грн. Просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно ст..224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який був повідомлений належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутність або якщо зазначені ним причини неявки визнані судом не поважними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, та випливає з матеріалів справи, що 17.08.2011 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики в простій письмовій формі, що оформлено борговою розпискою на 35 000 доларів США. Згідно розписки, відповідач зобов'язався повернути борг в повному обсязі до 01.10.2011 року. Однак у вказаний час відповідач борг не повернув, на звернення з приводу повернення боргу не реагує. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона позикодавець передає у власність другій стороні позичальникові грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцю таку ж саме суму грошових коштів. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Виходячи з викладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-01 00:00:00

Позивачка 29.07.2019 року звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюб укладений ними 10.09.2011 року розпався через не складення сімейного життя по причині різних побутових непорозумінь, внаслідок чого сторони вони проживають окремо, спільного господарства не мають, шлюбно-сімйні стосунки припинили та шлюб носить суто формальний характер. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою та залишаться проживати із нею. Майнового спору не мають. Тому, вважає, що шлюб розпався остаточно та його збереження не можливо. Прохала розірвати між ними шлюб та залишити їй прізвище - [PERSON]. В судове засідання сторони не з`явилися, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, де позивачка позов підтримала, а відповідач позов визнав. ( а. с. 14, 15 ). Тому, суд вважає за можливе розгляд справи по суті у відсутності не з`явившихся, належно повідомлених сторін по наявним матеріалам справи за наявності від них заяв. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 10.09.2011 року в Щербанівській сільраді Полтавського району Полтавської області ( а. с. 3 ), який розпався через не складення сімейного життя, внаслідок чого сторони проживають окремо з 2018 року, не мають спільного господарства та шлюб носить формальний характер. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] ( а. с. 5 ), який проживає з позивачкою та залишаться проживати із нею. Спорів про майно не мають. Сім`я розпалась остаточно. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки за встановлених судом обставин подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини. Шлюб існує формально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-07 00:00:00

Позивачка 29.07.2020 року звернулась до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюб укладений ними 15.07.2006 року розпався через не складення сімейного життя по причині різних побутових непорозумінь, різних поглядів на життя, на взаємні права та обов`язки. Внаслідок чого сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки в листопаді 2019 року, спільного господарства не мають та поживають окремо, шлюб носить суто формальний характер. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Майнового спору, спору про місце проживання та утримання дитини не мають. Вважає, що шлюб розпався остаточно та його збереження не можливо. Прохала розірвати між ними шлюб, залишити їй прізвище - [PERSON] . В судове засідання сторони не з`явилися, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, де позивачка позов підтримала ( а. с. 27 ), а відповідач позов визнав, не заперечував щодо розірвання шлюбу ( а. с. 26 ). Тому, суд вважає за можливе розгляд справи по суті у відсутності не з`явившихся, належно повідомлених сторін по наявним матеріалам справи за наявності від них заяв. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15.07.2006 року в Щербанівській сільській раді Полтавського району Полтавської області ( а. с. 4 ), який розпався через не складення сімейного життя, внаслідок чого сторони не підтримують шлюбних стосунків з листопада 2019 року, не мають спільного господарства та шлюб носить формальний характер. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 12, 13) . Спору щодо поділу майна, про місце проживання та утримання дитини не мають. Сім`я розпалась остаточно. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки за встановлених судом обставин подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дітей, шлюб існує формально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-04 00:00:00

Позивачка 29.09.2016 року звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача,мотивуючи тим, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те що, відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальну допомогу добровільно не надає, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частки заробітної плати щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дітей. В судове засіданні позивачка не з'явилась, але надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та підтримання нею позовних вимог в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Між сторонами склалися сімейні відносини, які регулюються СК України. Підставою виникнення прав та обов'язків відповідача, відповідно до ст.ст.121,122,133,141 СК України є народження від нього дітей, що підтверджується свідоцтвом про народження дітей(а.с.3,4) і не оспорюється ним, а також те, що проживання його окремо від дітей, не впливає на обсяг його прав та не звільняє його від обов'язку щодо дітей. При визначенні розміру аліментів, суд відповідно до ст.182 СК України враховує матеріальне становище дітей, які є неповнолітніми, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача. На підставі ст.183 СК України суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів у частці від доходу (заробітку) відповідача. Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір. На підставі ст.ст. 180-183, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

Позивачка 29.09.2020 звернулася до суду із вказаним вище позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів щомісячно на період її навчання, починаючи з дати подання позову до суду та до закінчення навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років. Провадження у справі відкрито 15 жовтня 2020 суддею Лизенко І.В., ухвалено здійснювати судовий розгляд у порядку спрощеного позовного провадження, призначено судовий розгляд на 08.12.2020. Позивачка в судове засідання не з`явилася, у позові просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю та просив суд розглядати справу без його участі. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] . Відповідно до довідки №01/319 від 02.11.2020, [PERSON] дійсно навчається у Лисичанському державному гірничо-індустріальному коледжі І рівня акредитації за спеціальністю ОПП «Економіка підприємства» спеціальності 051 Економіка на першому курсі денної форми навчання за кошти фізичних осіб з 21 вересня 2020 р. до 30 червня 2021 р. Строк закінчення коледжу червень 2022р.(а.с.17) Відповідно до ст.199 ч.1 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Тобто передбаченою цією нормою обов`язковою умовою для стягнення аліментів є потреба повнолітнього сина чи дочки у матеріальній допомозі з боку батьків, та наявна у батьків можливість надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, є передбачені ст.ст.182, 199 СК України підстави для стягнення аліментів, розмір аліментів є обґрунтованим, тому визнання позову відповідачем слід прийняти. Відповідно до ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Отже, аліменти у цій справі слід стягнути з 29.09.2020. Відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду із позовом про стягнення аліментів, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у сумі 840,80 грн. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст.182, 199, 200 СК України,

Outcome: approved