Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із зазначеним позовом, в якому просять суд визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири №97, що розташована в будинку №28 по вул. Тинка в м. Кривому Розі, укладений між [PERSON], яка діяла в своїх інтересах та інтересах своїх на той час неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], та відповідачем. В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що 10.02.1998 року між [PERSON], яка діяла в своїх інтересах та інтересах своїх на той час неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], та відповідачем, був укладений Договір купівлі-продажу нерухомого майна, який був зареєстрований на Універсальній товарній біржі «Недвижимость Н» за №94. За умовами Договору, останній не підлягав нотаріальному посвідченню, однак в даний час з'ясувалося, що згідно діючого законодавства Договір купівлі-продажу нерухомого майна, не завірений нотаріально, є нікчемним, але між позивачами та відповідачем була досягнута обопільна домовленість про всі його істотні умови і жодна із сторін спеціально не ухилялась від його нотаріального посвідчення, що і є підставами для визнання цього Договору дійсним. Позивачі у судове засідання не зявились, але їх представник надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності, а в разі неявки відповідача ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Відповідач, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди представника позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, 10.02.1998 року між [PERSON], яка діяла в своїх інтересах та інтересах своїх на той час неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], та відповідачем, було укладено Договір купівлі-продажу нерухомого майна (далі - Договір), а саме квартири №97, що розташована в будинку №28 по вул. Тинка в м. Кривому Розі (а.с.11). Цей Договір був укладений у виконання біржового контракту та зареєстрований за №94 в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» на Універсальній товарній біржі «Недвижимость Н», а 20.02.1998 року вказана квартира була зареєстрована за позивачами у Комунальному підприємстві «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» на праві приватної власності, про що у реєстровій книзі були зроблені відповідні записи (а.с.11). Між тим, на підставі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» зазначений Договір нотаріальному посвідченню не підлягав, що в даний час створює перешкоди позивачам у розпорядженні власністю, оскільки, відповідно до ч.1 ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Однак відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Разом з тим, у відповідності до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 року біржова угода (правочин) вважається укладеною з моменту її реєстрації на товарній біржі та у цьому разі набирає юридичної сили, тому суд уважає за можливе визнати даний Договір дійсним, оскільки такий був цілком виконаний кожною із сторін, які домовились щодо усіх його істотних умов, жодна із сторін спеціально не ухилялась від нотаріального посвідчення даного Договору, ні однією із сторін даний Договір не оспорюється та можливість його нотаріального посвідчення втрачена. Отже, зважаючи на вищевикладене, суд доходить висновку про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved