Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

Позивачі звернулися з вищевказаним позовом до відповідача та просили суд: - розірвати договір пайової участі у будівництві підземної автостоянки № 12-П, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна Фірма» НОВОТЕХБУД» та [PERSON] від 12 березня 2007 року; - розірвати договір пайової участі у будівництві підземної автостоянки № 13-П, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна Фірма» НОВОТЕХБУД» та [PERSON] від 12 березня 2007 року; - розірвати договір пайової участі у будівництві підземної автостоянки № 14-П укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна Фірма» НОВОТЕХБУД» та [PERSON] від 12 березня 2007 року; - стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна Фірма» НОВОТЕХБУД»( ідентифікаційний податковий номер 323811126554) на користь [PERSON] суму пайового внеску в розмірі 50 500 (п'ятдесят тисячу п'ятсот) грн., пеню в розмірі 4 425 454,30 грн. ( чотири мільйона чотириста двадцять п'ять тисяч чотириста п'ятдесят чотири грн. 30 коп.; - стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю « Будівельна Фірма» НОВОТЕХБУД ідентифікаційний податковий номер 323811126554)на користь [PERSON] суму пайового внеску в розмірі 50 500 (п'ятдесят тисячу п'ятсот) грн., пеню в розмірі 4 425 454,30 грн. ( чотири мільйона чотириста двадцять п'ять тисяч чотириста п'ятдесят чотири грн. 30 коп. - стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю « Будівельна Фірма» НОВОТЕХБУД»( ідентифікаційний податковий номер 323811126554) на користь [PERSON] суму пайового внеску в розмірі 50 500 (п'ятдесят тисячу п'ятсот) грн., пеню в розмірі 4 425 454,30 грн. (чотири мільйона чотириста двадцять п'ять тисяч чотириста п'ятдесят чотири грн. 30 коп. Свою позовну заяву мотивували тим, що ТОВ «Будівельна фірма «НОВОТЕХБУД», в особі Генерального директора Кулінченка Валентина Віталійовича , з метою будівництва підземної автостоянки за адресою м. Київ, вул. Народного Ополчення 9-А, уклало 12 березня 2007року договори пайової участі у будівництві підземної автостоянки з учасниками : -[PERSON], договір № 12-П , на підземну стоянку, нижній ярус, місце [NUMBER] пл. 16,04 кв.м., -[PERSON], договір № 13-П, на підземну стоянку, нижній ярус, місце [NUMBER] пл. 16,04 кв.м., -[PERSON], договір № 14-П на підземну стоянку, нижній ярус, місце [NUMBER] пл. 15,37 кв.м. Як зазначили позивачі, згідно умов договору (п.2.2.) виконавець зобов'язувався побудувати підземну автостоянку та після підписання Акта державної комісії про введення підземної автостоянки в експлуатацію передати Учаснику його частку Об'єкта будівництва за Актом прийому-передачі. Згідно п. 2.4 запланований термін здачі підземної автостоянки в експлуатацію : III квартал 2007 року. Позивачі пояснили, що даний договір діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань. (п.8.1.Договору), свої обов'язки щодо перерахунку грошових коштів визначених у п.3.1. договору та Додатку № 2 ними виконані. Як зазначили позивачі, враховуючи вартість загального пайового внеску по договорам, вони фактично сплатили 100% від вартості об'єкта будівництва. Вказали, що відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав. Зокрема, в порушення п.4.2.1. договору підземна автостоянка не була побудована та не здана в експлуатацію у визначений термін та в порушення п.4.2.4. договору не надані документи для оформлення права власності на об'єкт. Позивачі стверджують, що на їх неодноразові звернення (як усні ,так і в телефонному режимі) щодо роз'яснення про стан будівництва об'єкта та строк здачі, їх завіряли, що будівництво буде здійснено і просили зачекати. Вважають, що так як відповідач на сьогоднішній день свої обов'язки по вказаному договору не виконав, то він фактично в односторонньому порядку відмовився від своїх зобов'язань. У позові посилаються на те, що згідно п.4.3. ст. 4 вказаних Договорів Учасник має право : 4.3.1. Вимагати належного виконання виконавцем ( відповідачем по справі) зобов'язань за даним Договором. 4.3.4. Достроково розірвати Даний договір ,повідомивши письмово про все Виконавця за 1 місяць. Як пояснили позивачі, згідно вказаних договорів договір №№ 12-П ,13-П, 14-П пайової участі у будівництві підземної автостоянки вони, як фізичні особи інвестори зобов'язувалися інвестувати у будівництво підземні автостоянки для задоволення особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника, внаслідок чого за вказаними Договорами є споживачами відповідно до закону України «Про захист прав споживачів». Позивачі вказали, що будівництво не розпочато, та ніякі будівельні роботи не ведуться, а тому згідно п.6.1. ст.6 вказаних договорів, за невиконання та неналежне виконання своїх обов'язків по Даному договору Сторони несуть відповідальність згідно з Законодавством України. Окрім того, пояснили, що за весь цей період обіцянок побудувати підземну автостоянку вкладені у будівництво кошти майже знецінились, а тому просили суд стягнути на користь кожного з них: пайовий внесок - 50500,00 грн. та неустойку згідно п. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за весь час прострочення виконання зобов'язання, згідно розрахунку 4 425 454,3 грн., а саме: За 4 квартал 2007 року ( 50500,00 * 3%)*92= 139,380 грн. За 2008 рік ( 50500,00 * 3%)*365=552975,00 грн. За 2009 рік ( 50500,00 * 3%)*365=552975,00 грн. За 2010 рік ( 50500,00 * 3%)*365=552975,00 грн. За 2011 рік ( 50500,00 * 3%)*365=552975,00 грн. За 2012 рік ( 50500,00 * 3%)*365=554490,00 грн. За 2013 рік ( 50500,00 * 3%)*365=552975,00 грн. За 2014 рік ( 50500,00 * 3%)*365=552975,00 грн. За 2015 рік ( 50500,00 * 3%)*365=552975,00 грн. Всього повернути : 50500,00+4425454,3=4 475 954,30 грн. На підставі вищевикладеного позивачі звернулися до суду та просили позов задовольнити. Позивачі в судове засідання не з'явилися, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, подали до суду заяви, в яких просили розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач в судові засідання 30.06.2016 та 29.08.2016 не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у її відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечували позивачі. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що ТОВ «Будівельна фірма «НОВОТЕХБУД», в особі Генерального директора Кулінченка Валентина Віталійовича, з метою будівництва підземної автостоянки за адресою м. Київ, вул. Народного Ополчення 9-А уклало 12 березня 2007 року договори пайової участі у будівництві підземної автостоянки з учасниками : [PERSON], договір № 12-П , на підземну стоянку, нижній ярус, місце [NUMBER] пл. 16,04 кв.м. (а.с. 26-32), [PERSON], договір № 13-П, на підземну стоянку, нижній ярус, місце [NUMBER] пл. 16,04 кв.м.(а.с. 17-23), [PERSON], договір № 14-П на підземну стоянку, нижній ярус, місце [NUMBER] пл. 15,37 кв.м. (а.с. 7-14). Згідно умов договорів (п.2.2.) виконавець зобов'язувався побудувати підземну автостоянку та після підписання Акта державної комісії про введення підземної автостоянки в експлуатацію передати Учаснику його частку Об'єкта будівництва за Актом прийому-передачі. Згідно п. 2.4 вказаних договорів запланований термін здачі підземної автостоянки в експлуатацію: III квартал 2007 року. Згідно графіків внесення коштів (додатки №2 до вищевказаних договорів) вартість об'єкту становить 50 500,00 грн., термін внеску зазначений не пізніше 17.03.2007 (а.с. 16, 25, 34). Як вбачається з договорів, останні діють до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань. (п.8.1.Договорів), свої обов'язки щодо перерахунку грошових коштів визначених у п.3.1. договору та Додатку № 2 позивачами виконані, оскільки ними було сплачено вартість загального пайового внеску по договорам, вони вчасно сплатили 100% від вартості об'єкта будівництва, що підтверджується наступними квитанціями: -від 13.03.2007 на суму 50 500 грн., призначення платежу: плат. пайової участі у будів.підзем.автостоян.зг.дог.№13-П від 12.03.07,зг.дог.пайов.№13/51-П від 12.03.07р. Ід-й код:2866519562 платник: [PERSON] (а.с. 44); -№ 46219 від 13.03.2007 на суму 50 500 грн., призначення платежу: плат. пайової участі у будів.підзем.автостоян.зг.дог.№14-П від 12.03.07,зг.дог.пайов.№13/52-П від 12.03.07р. Ід-й код:1352214702 платник: [PERSON] (а.с. 45); -№ 46217 від 13.03.2007 на суму 50 500 грн., призначення платежу: плат. пайової участі у будів.підзем.автостоян.зг.дог.№12-П від 12.03.07,зг.дог.пайов.№13/50-П від 12.03.07р. Ід-й код:133213412 платник: [PERSON] (а.с. 46). Як вбачається з матеріалів справи та не спростовано відповідачем підземна автостоянка не була побудована та не здана в експлуатацію у визначений термін та в порушення п.4.2.4. договору, не надані документи для оформлення права власності на об'єкт. Встановлено, що відповідач на сьогоднішній день свої обов'язки по вказаному договору не виконав, отже він фактично в односторонньому порядку відмовився від своїх зобов'язань. Згідно п.4.3. ст. 4 вказаних Договорів Учасник має право : 4.3.1. Вимагати належного виконання виконавцем (відповідачем по справі) зобов'язань за даним Договором. 4.3.4. Достроково розірвати Даний договір ,повідомивши письмово про все Виконавця за 1 місяць. Згідно п.6.1. ст.6 вказаних договорів, за невиконання та неналежне виконання своїх обов'язків по Даному договору Сторони несуть відповідальність згідно з Законодавством України. Згідно п.11.1ст. 11 вказаних договорів, усі повідомлення за Даним Договором будуть вважатися зробленими належним чином, у випадку якщо вони здійснені у письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, кур'єром, телеграфом, та вручені особисто за зазначеними адресами Сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення, або дата поштового штемпеля відділення зв'язку. Судом встановлено, що у вказаних договорах вказана адреса ТОВ «БФ « Новотехбуд» - м. Київ, вул. Рогнідинська, 3, згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців (а.с. 35-26) та згідно копії свідоцтва №100005171 про реєстрацію платника податку на додану вартість (а.с. 37), ТОВ « БФ « Новотехбуд» зареєстровано також за цією ж адресою, що вказана і в договорах про пайову участь у будівництві підземної автостоянки. Як вбачається з матеріалів справи, позивачами на цю адресу були відправлені листи щодо розірвання договорів та вимоги повернення коштів, інших виплат (а.с. 41,42,43), проте листи повернулися в зв'язку із вибуттям адресата (а.с. 38, 39, 40). Встановлено, що станом на день ухвалення рішення відповідачем умови договорів не виконано, сплачений пайовий внесок позивачам не повернуто. Згідно Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб. Згідно вищезазначених договорів договір № 12-П, 13-П, 14-П пайової участі у будівництві підземної автостоянки, позивачі, як фізичні особи інвестори зобов'язувалися інвестувати у будівництво підземні автостоянки для задоволення особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника, внаслідок чого за вказаними Договорами вони є споживачами. Згідно ч.2 ст. 627 ЦК України у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Згідно п.9.2 договору договір може бути розірваний з ініціативи позивача, лише за умови невиконання відповідачем зобов`язань передбачених даним договором. При такій умові відповідач повертає позивачу 100 % пайовий внесок. Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим до виконання сторонами. Враховуючи загальні положення ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ст. 653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Якщо договір розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною аборозірванням договору. Ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це не встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Враховуючи викладене вище, суд вважає за необхідне розірвати договори пайової участі у будівництві підземної стоянки, а саме: - договір пайової участі у будівництві підземної автостоянки № 12-П, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна Фірма» НОВОТЕХБУД» та [PERSON] від 12 березня 2007 року; - договір пайової участі у будівництві підземної автостоянки № 13-П, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна Фірма» НОВОТЕХБУД» та [PERSON] від 12 березня 2007 року; - договір пайової участі у будівництві підземної автостоянки № 14-П укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна Фірма» НОВОТЕХБУД» та [PERSON] від 12 березня 2007 року; - а також стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна фірма «Новотехбуд» на користь [PERSON], [PERSON] та [PERSON] кожному сплачений пайовий внесок будівництва в розмірі 50 500,00 грн. Крім того, просять стягнути на їх користь неустойку за весь час прострочення виконання зобов'язання згідно наданого розрахунку в розмірі 4 425 454,30 грн. ( чотири мільйона чотириста двадцять п'ять тисяч чотириста п'ятдесят чотири грн. 30 коп.) кожному, на що слід зазначити наступне. Одним з правових наслідків порушення зобов'язання, регламентованих ст. 611 ЦК України, є зокрема сплата неустойки. Оскільки згідно п.6.1. ст.6 вказаних договорів, за невиконання та неналежне виконання своїх обов'язків по Даному договору Сторони несуть відповідальність згідно з Законодавством України, даний вид правовідносин за участю споживача не регулюється спеціальними законами України, тому при розрахунку неустойки слід керуватися нормами Закону України « Про захист прав споживачів». Згідно ч. 5 ст. 10 Закону України « Про захист прав споживачів», у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Оскільки, вимоги позивачів про розірвання договорів від 12.03.2007 №№12-П, 13-П, 14-П та стягнення пайового внеску задоволено, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачів неустойку за весь час прострочення виконання зобов'язання. Згідно проведеного позивачами розрахунку неустойки за період з 01.10.2007 по 31.12.2015, неустойка, яку просять стягнути на користь кожного становить 4 425 454,3 грн. (за 4 квартал 2007 року (01.10.2007-31.12.2007: 50500 * 3% *92 = 139 380 грн.) + (за 2008-2011, 2013-2015 роки: (50500 * 3% *365) * 7 = 3 870 825 грн.) + ( за 2012 рік: * 50500 * 3% *366 = 554490 грн.). Однак, як вбачається, розмір пені за прострочення виконання відповідачем своїх зобов'язань перед відповідачами значно перевищує розмір збитків. Згідно правової позиції, висловленої постановою ВСУ при розгляді справи №6-100цс14 від 03.09.2014, за правилами п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання не може перевищувати одного року. Виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Частиною третьою статті 551 ЦК України, зокрема передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Враховуючи вищезазначені норми законодавства, а також враховуючи всі обставини у справі, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог про стягнення неустойки, а саме: на користь кожного з позивачів підлягає стягненню з відповідача неустойка в розмірі 750 000 грн. Ст. 16 ЦК України закріплює право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи те, що відповідач, як зазначено судом вище, своїм правом з`явитися в суд і спростувати доводи позивача не скористався, не було пояснено ймовірних причин його невинуватості, суд, оцінюючи зібрані докази по справі в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв`язку, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки ті обставини, які викладені позивачами в обґрунтування своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи належними і допустимим доказами, які не спростовані відповідачем. З урахуванням часткового задоволення позову, на підставі ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави 1653 гривні 60 копійок судового збору за вимоги немайнового характеру та 22 500 гривень судового збору за вимоги майнового характеру, від сплати яких позивачі були звільнені, а всього стягнути 24 153, 60 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial