Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків (Вольф) Тетяни Леонідівни про стягнення безпідставно одержаних коштів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 13.02.2013 року між ПАТ «Терра Банк» та нею (позивачкою) був укладений Кредитний договір № 148699. 18.09.2019 року приватним нотаріусом Гамзатовою А.А. було вчинено виконавчий напис реєстр. № 5761, за яким з неї (позивачки [PERSON] ) на користь відповідача ТзОВ «Росвен інвест Україна» стягнуто заборгованість за вказаним вище кредитним договором в розмірі 19\~744 грн. 90 коп. та 500 грн. витрат за вчинення виконавчого напису. 16.10.2019 року на підставі вказаного виконавчого напису постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф (Павелків) Т.Л. було відкрито виконавче провадження №60320377 про стягнення з неї - [PERSON] на користь ТзОВ «Росвен інвест Україна» боргу в сумі 20 653 грн. 50 грн. Також вказує, що в межах цього виконавчого провадження з неї було стягнуто 2 520 грн. 28 коп. боргу, а також 248 грн. 17 коп. виконавчого збору та 500 грн. витрат виконавчого провадження. Вказані кошти були перераховані: на рахунок ТзОВ «Росвен Інвест Україна» в розмірі 2 520 грн. 28 коп. та на рахунок приватного виконавця Павелків (Вольф) Т.Л. в розмірі 748 грн. 44 коп. Однак, рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.05.2020 року у справі № 711/731/20 вказаний вище виконавчий напис нотаріуса визнано таким, що не підлягає виконанню. Рішення не оскаржувалось і, відповідно, набрало законної сили. Також, позивачка зазначає, що в межах виконавчого провадження № 60320377 приватний виконавець Вольф (Павелків) Т.Л. стягнула належні їй грошові кошти, які були перераховані відповідачам. При цьому, підстави такого набуття (виконавчий напис приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатової А.А. від 18.09.2019 року № 5761) згодом відпали (визнані такими, що не підлягають виконанню). Враховуючи це, відповідачі зобов`язані повернути їй (позивачці) одержані ними кошти, а саме: ТзОВ «Росвен інвест Україна» зобов`язано повернути їй 2 520 грн. 28 коп., а приватний виконавець Павелків Т.Л. зобов`язана повернути їй 748 грн. 44 коп. В зв`язку з цим, 03.09.2020 року на адресу приватного виконавця Павелків Т.Л. нею (позивачкою) була направлена заява про закінчення виконавчого провадження, в якій також містилась вимога про повернення стягнутих коштів, а на адресу ТзОВ «Росвен Інвест Україна» аналогічна вимога була направлена нею (позивачкою) також 03.09.2020 року. Однак, її вимоги відповідачами не виконані і вказані кошти їй не повернуті. Тому, просить суд стягнути з відповідачів на її користь безпідставно отримані ними кошти, а саме: з Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» - 2 520 грн. 28 коп., а із приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків (Вольф) Тетяни Леонідівни - 748 грн. 44 коп. Крім того, просить стягнути з відповідачів на її користь понесені нею судові витрати, а саме витрати на оплату правової допомоги в сумі 3\~000 грн., сплачені до подачі даного позову до суду. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.02.2021 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Проти цього учасники справи не заперечували. 14.07.2021 року ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси провадження у справі №711/1029/21 за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни про стягнення безпідставно одержаних коштів в частині позовних вимог до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни про стягнення безпідставно одержаних коштів було закрито. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] адвокат Стратілатов К.Г. позовні вимоги до ТзОВ «Росвен Інвест Україна» про стягнення безпідставно одержаних коштів в сумі 2 520 грн. 28 коп. підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обґрунтування, що викладені у позовній заяві. Крім того, зазначив, що судові витрати по даній справі мають бути стягнуті з обох відповідачів, відповідно до поданого ним 09.04.2021 року клопотання про розподіл судових витрат, а саме: з відповідача ТзОВ «Росвен Інвест Україна» на користь позивачки [PERSON] мають бути стягнуті понесені нею витрати на правову допомогу в сумі 2 313 грн., з відповідача приватного виконавця Павелків Т.Л. на користь [PERSON] понесені нею витрати на правову допомогу в сумі 686 грн. 91 коп. Разом з тим, з відповідача ТзОВ «Росвен Інвест Україна» на користь держави має бути стягнутий судовий збір в розмірі 700 грн. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку - шляхом направлення судових повісток за місцезнаходженням ТзОВ «Росвен Інвест Україна» та шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на веб-порталі «Судова влада». Заслухавши пояснення представника позивачки [PERSON] адвоката Стратілатова К.Г., дослідивши письмові матеріали справи, а також надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступних підстав. Як визначено у статті 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Цивільне процесуальне законодавство закріплює положення щодо того, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При цьому жодні докази для суду не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК). В судовому засіданні встановлено, що 13.02.2013 року між позивачкою [PERSON] та ПАТ «Терра Банк» був укладений Кредитний договір № 148699, в рамках якого позичальнику був наданий кредит у вигляді Овердрафту ліміт якого становить 11 000 грн. 18.09.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А. було вчинено виконавчий напис реєстр. № 5761, за яким з позивачки [PERSON] на користь відповідача ТзОВ «Росвен Інвест Україна» стягнуто за вказаним вище кредитним договором заборгованість в розмірі 20 153 грн. 50 коп. та 500 грн. витрат за вчинення виконавчого напису (а.с. 3). 16.10.2019 року на підставі вказаного виконавчого напису постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф (Павелків) Т.Л. було відкрито виконавче провадження № 60320377 про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Росвен Інвест Україна» боргу в сумі 20\~653 грн. 50 коп. (а.с. 4). Крім того, в судовому засіданні встановлено, що в межах вказаного виконавчого провадження з [PERSON] було стягнуто 2 520 грн. 28 коп. боргу, а також 248 грн. 17 коп. виконавчого збору та 500 грн. витрат виконавчого провадження. Вказані кошти були перераховані: на рахунок ТзОВ «Росвен Інвест Україна» в розмірі 2 520 грн. 28 коп. та на рахунок приватного виконавця Павелків (Вольф) Т.Л. в розмірі 748 грн. 44 коп. Також, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.05.2020 року у справі № 711/731/20, що набрало законної сили 07.08.2020 року, вказаний вище виконавчий напис нотаріуса визнано таким, що не підлягає виконанню (а.с. 5-7). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно з принципом диспозитивності (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 49 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Якщо виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню, то правові підстави набуття стягувачем коштів на виконання зазначеного виконавчого напису відсутні, у зв`язку з чим до спірних правовідносин підлягає застосуванню стаття 1212 ЦК України. Існування між сторонами договірних відносин, що виникли з договору кредиту, зазначеного не спростовує. Питання наявності та/або відсутності заборгованості позивача перед відповідачем за таким кредитним договором може бути предметом окремого судового розгляду. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.03.2019 року у справі №910/1531/18, реєстр. № 80308663. В межах виконавчого провадження № 60320377 приватний виконавець Вольф (Павелків) Т.Л. стягнула належні позивачці [PERSON] грошові кошти, які останньою були перераховані відповідачам. При цьому, підстави такого набуття, а саме виконавчий напис приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатової А.А. від 18.09.2019 року № 5761, згодом відпали, оскільки виконавчий напис визнаний таким, що не підлягає виконанню. В судовому засіданні також було встановлено, що 03.09.2020 року на адресу ТзОВ «Росвен Інвест Україна» позивачкою [PERSON] була направлена вимога про повернення безпідставно стягнутих коштів, що одержані ним за виконавчим написом № 5761 в сумі 2\~520 грн. 28 коп., однак, її вимога залишилась без відповіді і кошти повернуті не були (а.с. 12). Крім того, 03.09.2020 року на адресу приватного виконавця Павелків (Вольф) Т.Л. позивачкою [PERSON] була направлена заява про закінчення виконавчого провадження № 60320377, в якій також містилась вимога про повернення стягнутих з неї коштів (а.с. 11). Як вбачається з платіжних доручень, що містяться в матеріалах справи №711/1029/21, приватним виконавцем було повернено позивачці кошти в загальній сумі 748 грн. 44 коп., тому ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси провадження у справі № 711/1029/21 за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни про стягнення безпідставно одержаних коштів в частині позовних вимог до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни про стягнення безпідставно одержаних коштів було закрито. Таким чином, за результатами розгляду справи, суд дійшов висновку, що відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», отримавши в порядку примусового виконання нотаріального напису від 18.09.2019 року, вчиненого приватним нотаріусом БРНО Київської області Гамзатовою А.А. реєстр. № 5761, кошти в загальній сумі 2 520 грн. 28 коп., набув ці кошти без достатньої правової підстави, оскільки рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.05.2020 року (справа № 711/731/20) вказаний виконавчий напис був визнаний таким, що не підлягає виконанню, тому кошти в сумі 2 520 грн. 28 коп. підлягають стягненню із відповідача ТзОВ «Росвен Інвест Україна» на користь позивачки, а відтак, позовні вимоги [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» про стягнення безпідставно одержаних коштів підлягають до задоволення в повному обсязі. Щодо стягнення судових витрат по справі, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 ч. 2 ст.\~141\~ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові виграти складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно зі статтею 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Необхідною умовою для вирішення питання про розподіл вказаної категорії судових витрат є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення позивачем таких витрат. Судом встановлено, що 23.01.2020 року між адвокатом Стратілатовим Костянтином Геннадійовичем та [PERSON] був укладений Договір про надання адвокатських послуг (правової допомоги) (а.с. 15). Відповідно до п. 4.1 Договору про надання адвокатських послуг (правової допомоги), робота виконавця, зазначена в цьому договорі оплачується замовником в розмірі встановленому окремою угодою, що є додатком до цього договору. Згідно з Угодою про надання послуг за надання правової (професійної правничої) допомоги від 30.05.2020 року (що є додатком до договору про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 23.01.2020 року), укладеної між адвокатом Стратілатовим Костянтином Геннадійовичем та [PERSON] , а також детальним описом робіт (наданих послуг) (а.с. 16, 19) загальний розмір витрат, понесених позивачкою [PERSON] на професійну правничу допомогу адвоката Стратілатова К.Г., станом на 11.02.2021 року, складає 3 000 грн. Сплата позивачкою вказаних коштів також стверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 3 від 11.02.2021 року (а.с. 17). Таким чином, оскільки позивачкою [PERSON] були надані суду докази, підтверджуючі оплату нею наданої їй правничої допомоги по даній справі в сумі 3\~000 грн., то вказані вказані кошти підлягають до відшкодування позивачці. При цьому, частиною 3 ст. 142 ЦПК України встановлено, що, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. В даному ж випадку, випадку відповідач приватний виконавець Павелків Т.Л. виконала вимоги позивачки та поверенула їй безпідставно отримані кошти вже саме після пред`явлення даного позову до суду. Тому, незважаючи на те, що провадження у справі в частині\~позовних вимог\~до приватного\~виконавця виконавчого\~округу міста\~Києва Павелків\~Т.Л.\~про стягнення\~безпідставно одержаних\~коштів було закрито, понесені позивачкою [PERSON] судові витрати підлягають до стягнення з обох відповідачів пропорційно до заявлених та задоволених позовних вимог, а саме: з відповідача ТзОВ «Росвен\~Інвест Україна» на користь позивачки [PERSON] підлягають до стягнення понесені нею судові витрати на правову допомогу в сумі 2 313 грн. 09 коп., а з відповідача приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. такі витрати підлягають до стягнення в розмірі 686 грн. 91 коп. Крім того, при винесенні судового рішення судом має бути вирішено питання щодо стягнення судового збору. Відповідно до пенсійного посвідчення серія [NUMBER] від 07.08.2012 року, позивачка [PERSON] являється особою з ІІ-ю групою інвалідності, тому вона, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», при подачі нею позову до суду про стягнення безпідставно одержаних коштів була звільнена від сплати судового збору. Тому, такий судовий збір підлягає до стягнення на користь держави саме із відповідачів та пропорційно до позовних вимог. При цьому, суд зазначає, що приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л., в силу ст. 142 ЦПК України, не звільняється від сплати частини судового збору (50% судового збору від пропорційної суми до пред`явлених до неї позовних вимог), у зв`язку із закриттям провадження в частині позовних вимог, які були пред`явлені до неї, оскільки провадження в цій частині позовних вимог було закрите в зв`язку із добровільним поверненням безпідставно набутих коштів уже після пред`явлення даного позову до суду та відкриття провадження у справі, тобто фактично в зв`язку із визнанням цим відповідачем пред`явлених до нього позовних вимог. Таким чином, враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що судовий збір у даній справі має бути стягнутий в прибуток держави також з обох відповідачів, а саме: з відповідача ТзОВ «Росвен\~Інвест Україна» на\~користь держави\~має бути\~стягнутий збір\~в сумі 700 грн. 10 коп., а з відповідача приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. на користь держави має бути стягнутий судовий збір в розмірі 207 грн. 90 коп. На підставі викладеного вище та

Outcome: approved