Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-27 00:00:00

позивачі звернулися до суду з позовом у якому просять суд позбавити відповідача батьківських прав щодо доньки [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивують тим, що між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб 07.03.2003 року. [INFO] у сторін народилась донька [PERSON] 01.04.2010 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишилась проживати разом із матір`ю [PERSON] . Відповідач у добровільному порядку не допомагав та кошти на утримання доньки не надавав. А тому [PERSON] змушена була звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Так, рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 25.01.2008 р. вирішено стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини- [PERSON] , [INFO] . Певний час відповідач сплачував аліменти, однак такі платежі були нерегулярними та несистематичними. З лютого 2019 року відповідач перестав сплачувати аліменти, у зв`язку із чим в нього виникла заборгованість. Відповідач не бере участі в житті дитини, не цікавиться де така навчається та проживає, ніколи не брав участі у шкільному навчанні дитини, її позашкільному розвитку, не відвідував шкільних заходів за участю дитини, не сплачував за її навчання, не цікавиться здоров`ям. Останній раз [PERSON] проводив час із дочкою коли їй було 6 років. Після цього дитини бачила батька лише кілька разів, коли відвідувала дідуся з бабусею. При таких випадкових зустрічах батько не виявляв бажання спілкуватися з донькою, не цікавився її справами та життям. Позивач [PERSON] ніколи не чинила перешкод у спілкуванні батька з дочкою, неодноразово здійснювала спроби налагодити спілкування доньки з батьком та відновити втрачений між ними емоційно-психологічний зв`язок, але такі усі спроби були безуспішними через байдужість відповідача до доньки. [PERSON] вже тривалий час не сприймає відповідача як батька, між ними втрачені сімейні зв`язки, які притаманні батькам і дітям, що беззаперечно завдає їй моральних страждань. Тобто відповідач свідомо за власної волі усунувся від виконання своїх батьківських обов`язків відносно доньки, без поважних причин залишив її без батьківської уваги та турботи. А тому застосування такого заходу як позбавлення відповідача батьківських прав відповідатиме найкращим інтересам дитини та сприятиме відновленню емоційно-психологічного стану дитини, травмованого довготриваючою байдужістю батька та формуванню у неї здорових уявлень про сімейні цінності та моральні орієнтири. Враховуючи вище викладене просять позов задоволити. Ухвалою судді від 15 березня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою підготовчого засідання від 18 травня 2021 року клопотання позивача про витребування документів - задоволено. Зобов`язано Орган опіки та піклування в особі Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] місце проживання: [ADDRESS] . На виконання ухвали суду 25 серпня 2021 року до суду надійшов Висновок органу опіки та піклування. Ухвалою суду від 09 листопада 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено таку до судового розгляду. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку за місцем реєстрації, причин неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подавав. Враховуючи положення ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відповідності до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи, у відсутності відповідача, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, постановивши заочне рішення. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, додатково пояснила, що спогадів про батька у неї не багато, пам`ятає, що як була маленькою то він її разом із матір`ю виганяв з дому, були постійні сварки та скандали. З 2007 року вона почала проживати із мамою окремо. Вона неодноразово до відповідача телефонувала та просила зустрітись, на такі пропозиції він не реагував та відмовлявся. З 2015 р. вони з матір`ю виїхали на проживання у Словатчину, однак періодично на всі канікули вона приїзджала до Львова, намагалась зустрітись з батьком, однак він на її пропозиції не реагував на телефонні дзвінки не відповідав. В 2016 р. батько забрав її з вокзалу у м. Львові та при зустріч не впізнав, з цього часу вона батька не бачила. Також повідомила, що в 2016 р. її провели медичну операцію у м. Львові, на прохання матері про допомогу батько відмовив та сказав, що - «це твоя донька». Також їй відомо, що за отримання від батька дозволу на її виїзд за кордон, останній вимагав та отримав від матері грошові кошти. Останні роки постійно проживає у Львові в зв`язку з можливістю дистанційного навчання в Словацькій школі. Крім цього зазначила, що даний позов було подано виключно з її власної ініціативи та за її особистим бажанням, оскільки вона не вважає [PERSON] своїм батьком, а також в зв`язку з його погрозами, що вона ще буде платити аліменти на його утримання в майбутньому. Представник позивача підтримала позов з мотивів та підстав наведених у позовній заяві та просить суд такий задоволити у повному обсязі. Представник третьої особи органу опіки та піклування Шевченківської РА -Брикса Р.З. зазначив, що позовні вимоги заявлені позивачами не підтримує, просить суд врахувати висновок органу опіки та піклування відповідно до якого шевченківська РА вважає за недоцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої [PERSON] . Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони та інші учасники посилаються, суд встановив наступне. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України (далі - СК України), батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний, моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, виконувати інші обов`язки. Згідно зі ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Згідно з частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно з частинами першою, другою статті 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Згідно з частинами першою-третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.18). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 01 квітня 2010 року, про що складено відповідний актовий запис №56. В той же час, [PERSON] проживає без реєстрації за адресою [ADDRESS] , що підтверджується Актом голови ОСББ «Авалон» від 19 січня 2021 року. Як вбачається із рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 25 січня 2008 року з відповідача стягуються на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] аліменти у розмірі ј від усіх видів заробітку платника, але мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим. Ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць, починаючи з 26.11.2007 року і до повноліття дитини. В той же час, відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 01.04.2021 заборгованість боржника [PERSON] зі сплати аліментів відповідно до вищезгаданого виконавчого документа станом на 01.04.2021 становить 58681,52 грн. Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] змінив прізвище на - « [PERSON] », що підтверджується копією паспорта (а.с.58). Також представником позивача до матеріалів справи долучено Висновок психологічного обстеження від 20.08.2021, у такому зазначено загальні висновки, відповідно до яких спогади про батька у [PERSON] спричиняють тривожність. Лада вже тривалий час не бачить батька, не отримує батьківської турботи від нього. Батько не цікавиться дитиною та відсутній у її житті більше шести років. Будь-які згади про батька є надзвичайно травмуючи для підлітка. Позбавлення батька батьківських прав відповідатиме найвищим інтересам дитини та матиме позитивний вплив на підлітка у майбутньому, оскільки позбавить її стану невизначеності та сприятиме зменшенню тривожності. Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки. В судовому засіданні було заслухано пояснення [PERSON] , [INFO] , яка зазначила, що батько не проявляв ніколи бажання для спілкування з нею, не відповідає на її дзвінки та повідомлення, про неї не піклується, жодних речей та подарунків від нього вона не отримує. Свідок [PERSON] пояснила, що являється бабусею [PERSON] та матір`ю [PERSON] , а тому їй відомо, що відповідач бив [PERSON] , забирав гроші. Крім того, відповідач зловживав алкоголем, був залежний від ігрових автоматів, він ніколи не приділяв уваги своїй донці та не цікавився її життям. Відповідно до п.2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Верховний Суд виходить з того, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено статтею 166 СК України. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Пунктом 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо та необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. (Постанова Верховного Суду від 29 вересня 2021 року по справі № 459/3411/18) Відповідно до Висновку органу опіки і піклування Шевченківської районної адміністрації, орган опіки та піклування вважає за недоцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] . У постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20) було висловлено правову позицію про те, що висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав стосовно малолітньої дочки не є обов`язковим для суду (частини п`ята, шоста статті 19 СК України), від його висновку суд має право мотивовано відступити, такий висновок є доказом у справі, який підлягає дослідженню та оцінці судом. Із змісту висновку органу опіки і піклування вбачається, що відповідач на засідання комісії також не з`явився, жодних пояснень не надав, що свідчить про байдужість останнього до питання батьківства. Крім цього вказаний висновок мотивовано виключно проживанням та навчанням [PERSON] за межами України, хоча в судовому засіданні встановлено, що така останні роки постійно проживає у м. Львові, та періодично приїжджала раніше, а також намагалась спілкуватись із батьком дистанційно. З врахуванням наведеного та зібраних по справі доказів, суд вважає, що за необхідне відступити від вказаного вище висновку органу опіки і піклування та приходить до висновку про те, що відповідач тривалий час ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, донькою не займався, не піклувався про неї, на даний час непроявляє інтересу до стану здоров`я та навчання дитини, не цікавиться її фізичним, моральним і духовним розвитком, в судове засідання не з`явився, жодних заперечень на адресу суду не скерував ,а тому [PERSON] слід позбавити батьківських прав щодо дочки - [PERSON] , [INFO] . При цьому, задовольняючи позов, відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved