Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять визнати за ними в рівних частках кожному право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та складається з одного житлового будинку житловою площею 58.5 кв.м. та надвірних споруд та прибудов: літньої кухні, гаражу, сараю, цистерни та огорожі, розташованих на земельній ділянці земель Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області, розміром 0.15 га.. Свої вимоги мотивують тим, що вони на підставі договору купівлі-продажу від 20 березня 2002 року придбали вказаний будинок. В квітні 2014 року вони звернулися до реєстраційної служби Біляївського МРУЮ Одеської області з заявою про державну реєстрацію права власності, але державний реєстратор відмовив їм у держаній реєстрації вказаного житлового будинку посилаючись на те, що в технічному паспорті від 25.02.2014 року та договорі купівлі-продажу від 20.03.2002 року є розбіжності в жилій площі. Позивачі посилаються на те, що за час їхнього проживання у вказаному будинку вони не проводили його реконструкцію та нічого не добудовували, а тому просять визнати за ними право власності на вказаний будинок. Позивачі в судове засідання не з'явились, але направили до суду заяву, в якій на позовних вимогах наполягали та просили суд розглянути справу за їх відсутності. Представник відповідача в судове засідання двічі 29.08.2014 року та 19.09.2014 року не з'явився, хоча про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, а тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, а ст. 392 вказаного Кодексу передбачає, що власника майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 20 березня 2002 року позивачі в рівних частинах кожний купили житловий будинок з надвірними спорудами: літньою кухнею, льохом, гаражем та сараєм, що розташований за адресою: [ADDRESS], житлова площа будинку складає 52 кв. м. (а.с. 16). З технічного паспорту виготовленого 25.02.2014 року КП ОМБТІ та РОН на житловий будинок, що розташований за адресою [ADDRESS] має загальну площу 82.4 кв. м. в тому числі житлову 58.5 кв. м., є господарські будівлі та споруди: літня кухня, сарай, гараж, огорожа та цистерна. Рік забудови будинку та споруд 1970 (а.с. 9-15). Відповідно до положень ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. З метою оформлення державної реєстрації права власності на вказаний житловий будинок, позивачі звернулися до реєстраційної служби з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, але рішенням № 12118233 від 02 квітня 2014 року державний реєстратор їм відмовив, посилаючись на те, що дані про житлову площу будинку відрізняються, а саме: в технічному паспорті від 25.02.2014 року житлову площу будинку вказано 58.5 кв.м., а в договорі купівлі-продажу від 12.03.2002 року житлову площу вказано 52.00 кв.м. (а.с. 17). З довідки КП БТІ ОМР вбачається, що реконструкція та переобладнання житлового будинку, що розташований в [ADDRESS] не проводилась. Враховуючи викладене суд вважає, що позов обґрунтований і законний, а тому він підлягає задоволенню.

Outcome: approved