overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] 06.06.2016 року звернулася до суду з позовом до відповідача з вимогою про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 28.07.1995 року. Від шлюбу сторони спільних малолітніх дітей не мають. Шлюбні стосунки між сторонами, припинені з 2014 року і з того часу вони разом не мешкають, спільне господарство не ведуть, втратили зв'язки і тому позивачка вважає , що шлюб з відповідачем [PERSON] носить формальний характер. На підставі зазначеного просить суд розірвати шлюб , який було зареєстровано між нею та відповідачем [PERSON] Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, до початку розгляду справи надала до суду заяву у якій просила розглянути справу без її участі. Заявлені позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч.1 ст. 224 ЦПК України. Під час розгляду справи судом встановлено, що шлюб між сторонами було зареєстровано 28 липня 1995 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області , актовий запис № 507 (свідоцтво про шлюб [NUMBER]. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, про що також зазначено в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі». Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги ч.1 ст.55 СК України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження ... є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом - ч.ч.3,4 ст.56 СК України. Подружні відносини між сторонами фактично припинені в шлюб носить лише формальний характер. У теперішній час сторони мешкають окремо та спільне господарство не ведуть тому слід вважати що шлюб зберегти вже не можливо і тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] 06.09.2016р. звернулась до Березанського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 15.12.1990 року вона вступила в зареєструваний шлюб з відповідачем, неповнолітніх дітей від даного шлюбу не мають. Мотивуючи тим, що вони не зійшлися характерами, в зв'язку з чим шлюбні відносини між ними припинені, подальше спільне життя та збереження шлюбу не можливі, згоди на розірвання шлюбу через органи ДРАЦС відповідач не надає, позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, залишивши їй теперішнє прізвище. Позивачка в судове засідання не з'явилась, направила до суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала та проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився та не повідомив причину своєї неявки, хоча про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином судовими повістками, про що свідчать зворотні повідомлення про вручення рекомендованих поштових відправлень. Відповідно до положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, сторони вступили в зареєстрований шлюб 15.12.1990 року (а.с.4). Зважаючи на взаємні відносини подружжя, яке разом не проживає та яке, незважаючи на наданий судом строк, примирення не досягло та що в подальшому вони не мають наміру зберігати подружні відносини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам сторін, тому вказані обставини відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому вимоги позивачки щодо залишення за нею присвоєного після укладення шлюбу прізвища підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.110,112,113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] 06.11.2015 року звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з відповідачем 9 жовтня 2013 року зареєстрували шлюб. На даний час з листопала 2015 року проживають окремо, спільне господарство не ведуть, сімейні та подружні стосунки припинені. Від даного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Після припинення шлюбних та сімейних відносин син проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Шлюбні стосунки з відповідачем не склалися з причин того, що в період подружнього життя між ними було відсутнє взаємопорозуміння через різні погляди на сімейне життя, відповідач зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки. Фактично їх шлюб розпався, рішення про розірвання шлюбу прийнято остаточно, підстави для примирення відсутні, надання строку для примирення недоцільне. Спір про утримання дитини буде вирішуватися окремо, спору про розподіл майна не має, оскільки спільне майно ними не було придбано. У судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та надала аналогічні пояснення. Відповідач в судове засідання не зявився, але належним чином повідомлений про час, місце і дату розгляду справи /а.с.16-17, 20/. Суд, враховуючи думку позивачки, яка не заперечує проти розгляду справи без участі відповідача, вважає за можливе розглянути справу у заочному порядку відповідно до вимог ст.ст. 224 228 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають повному задоволенню. У відповідності з вимогами\~ч. 2 ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що\~\~подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, тому приймаючи рішення, слід врахувати всі обставини справи. За ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано\~Законом №475/97-ВР від 17 липня 1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно\~ч.1 ст. 24 СК України \~шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. В судовому засіданні встановлено, що сторони 09 жовтня 2013 року уклали шлюб, який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Великописарівського районного управління юстиції у Сумські області, актовий запис № 28 /а.с.4/. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] /а.с.5/. Сторони станом на 06.11.2015 року проживали разом /а.с.6/, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Спору по розподілу майна, що є спільною власністю подружжя, між ними не має. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що збереження сімї та подальше сумісне життя за даних обставин є неможливим.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] 06.11.2019 року звернулася до суду з вищезазначеним позовом. Позов мотивовано тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на шлюб та сім`ю, сварки, непорозуміння та фактичне припинення шлюбних відносин, у зв`язку з чим шлюб існує лише формально, тому просить такий розірвати, дітей залишити на її вихованні. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Відповідач [PERSON] не з`явився, про причини неявки не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню із слідуючих підстав. Судом встановлено, що між сторонами укладено шлюб 22.11.2001 року у виконкомі Верхньоворітської сільської ради Воловецького району Закарпатської області, актовий запис №17 (а.с.14). За час перебування сторін у шлюбі у них народилося семеро дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.7-13). Згідно з ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони не змогли створити міцної сім`ї, сімейне життя у них не склалося, їх шлюб існує лише формально, а тому враховуючи вищенаведені обставини, суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими і це суперечило б інтересам сторін та інтересам дітей, яких слід залишити на вихованні у матері. Враховуючи, що суд прийшов висновку про задоволення позову в повному обсязі, а позивачці було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі, у відповідності до положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у сумі 768 гривень 40 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] 06.12.2016 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, вказавши, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 09.09.2005 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні позивачки. Оскільки відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, то позивачка просить стягнути з нього аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку до повноліття дитини. Позивачка у судове засідання не з»явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, про день слухання справи повідомлений належним чином, у справі є розписки, тому, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив факт, що відповідач [PERSON] та позивачка [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09.09.2005 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 10). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 9), який знаходиться на утриманні позивачки. Оскільки відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, то позивачка просить стягнути з нього аліменти на сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку до повноліття дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як передбачено ч. 1 та ч. 3 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначені розміру аліментів суд, на підставі ст.. 182 СК України, враховує: стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки на сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку до повноліття дитини обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, з відповідача також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн. на користь держави. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] 06 червня 2017 року звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Враховуючи, що син знаходиться на її утриманні, на даний час навчається на 1 курсі ДВНЗ «Миколаївського політехнічного коледжу», а відповідач матеріальної допомоги не надає, хоча є працездатним, позивачка просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду та до закінчення сином навчання або досягнення ним 23 років. \~\~ \~ \~ \~ \~Позивачка в судове засідання не з*явилася, надала суду заяву про підтримання позовних вимог, справу просила розглядати без її участі. \~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання двічі не з*явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. \~ \~ \~ \~Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з таких підстав. \~\~\~ \~ \~ \~ \~Між сторонами склалися сімейні відносини, які регулюються СК України. \~ \~ \~ \~ Підставою виникнення прав та обовязків відповідача, відповідно до ст.ст.121, 122, 133 СК України, є походження від нього дитини, засвідчене державним органом реєстрації актів цивільного стану. \~\~ \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч.ч.1,2 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. \~ \~ \~ \~ \~ Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є сином відповідача [PERSON], перебуває на утриманні позивачки та навчається на денній формі навчання в ДВНЗ «Миколаївський політехнічний коледж», а тому потребує матеріальної допомоги. Відповідач є працездатним, а тому має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання сина. \~ \~ \~ \~ Зазначені обставини підтверджено довідками ДВНЗ (а.с.3) та органу місцевого самоврядування (а.с.4), копіями свідоцтв про народження та про одруження (а.с.23). \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 200 СК України суд вважає за необхідне розмір аліментів визначити у частці від доходу (заробітку) відповідача.\~ \~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави. \~\~\~ \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] 07.02.2017 року звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 28.06.2003 року .Від шлюбу сторони мають спільну дитину - доньку [PERSON] [INFO]. Фактично шлюбні відносини між подружжям припинилися через протилежні погляди на сімейне життя , наявність непорозумінь. Вважає , що відновити шлюбні стосунки вже не можливо, на примирення не погоджується. На підставі зазначеного звернувся до суду та просить суд розірвати шлюб оскільки він носить формальний характер . Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій на позовних вимогах наполягає, просить позов задовольнити, шлюб розірвати, справу розглянути за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, до початку розгляду справи надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти задоволення позову та просила справу розглянути за його відсутності. Згідно ст. 174 ч.4 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, про що також зазначено в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі». Під час розгляду справи судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 28.06.2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], актовий запис № 384. Ст.ст. 105 ч.3, 110,112 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду після з'ясування фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, при цьому суд бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-31 00:00:00

Позивачка [PERSON] 07.02.2018 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що з останнім перебуває в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню доньку [PERSON] [INFO]. Проте, спільне життя не склалося, шлюбні відносини фактично припинено, разом не проживають. Згоди про сплату аліментів в добровільному порядку між ними не досягнуто. Відповідач повністю усунувся від виконання батьківських обов'язків, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Позивачка просить: стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 13.03.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву. Позивачка [PERSON] надала заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про розгляд справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 0800100816861, у судове засідання не з'явився, відзиву не подавав. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються вимогами ст.180 СК України, якою передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст.183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Встановлено, що згідно свідоцтву про народження серії [NUMBER], виданого Виконавчим комітетом Липівської сільської ради Макарівського району Київськоїобласті,[PERSON] народилася [INFO], її батьками вказані: батько [PERSON], мати [PERSON] (а.с.4). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідач-батько, повинен утримувати дитину до досягнення нею повноліття, обставин які б перешкоджали цьому не встановлено. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави суму судового збору у розмірі 704,80 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] 07.03.2017р. звернулася до Березанського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 27.11.1982р. вона зареєструвала шлюб з відповідачем і проживала з ним разом до жовтня 2014 року. Від даного шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Мотивуючи тим, що спільне життя з відповідачем не склалося із-за постійних сварок на підґрунті різності характерів, світогляду, правил сімейного життя та побуту, що її зусилля та намагання, направлені на збереження сімейних стосунків ні до чого не привели, відповідач виїхав з будинку до іншої жінки і з жовтня 2014 року вони проживають окремо, шлюбні відносини між ними повністю припинені, спільне господарство не ведеться, ніяких відносин та спілкування між ними не підтримувалося, примирення між ними та збереження шлюбу є неможливим, подальші спроби збереження шлюбу суперечили б її інтересам як особистості та інтересам її дитини, позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. Сторони в судове засідання не з'явились, надавши суду заяви про розгляд справи в їх відсутність. Позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, відповідач позов визнав. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони вступили в зареєстрований шлюб 27.11.1982 року. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] - [INFO]. Зважаючи на взаємні відносини подружжя, яке разом не проживає з жовтня 2014 року та в подальшому не має наміру зберігати подружні відносини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам сторін та їх неповнолітньої дитини, тому вказані обставини відповідно до ст.112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі ст.ст.110,112,113 СК України,

Outcome: approved