Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

Позивачі звернулися з вищенаведеним позовом до суду, посилаючись на норми ст. 607 ЦК України, за якими зобов'язання за іпотечними правовідносинами між [PERSON] та [PERSON] припинилися неможливістю їх виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає. На обґрунтування позовних вимог вказують, що [PERSON] набув право власності на нерухоме майно домоволодіння за № 22, за адресою: Ужгородський район, с.Баранинці, вул. Миру, 22, на законних підставах, а тому у [PERSON] право власності на це ж майн набуто законним шляхом на підставі договору купівлі-продажу. Наголошують, що [PERSON] не являється власником нерухомого майна - домоволодіння за № 22, за адресою: Ужгородський район, с. Баранинці, вул. Миру, 22, з володіння якої витребувано на користь [PERSON] дане майно за рішенням суду від 26 березня 2012 року, яке судом апеляційної інстанції від 12.07.2012 року залишено без змін. Вказують, що під час розгляду справи №308/15591/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON], треті особи: [PERSON] про визнання недійсним іпотечного договору [PERSON] повідомила про наявність на виконанні РВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції виконавчого листа Ужгородського міськрайонного суду від 06 червня 2012 року по цивільній справі про звернення стягнення на іпотечне майно, а саме, домоволодіння за № 22, за адресою: Ужгородський район, с. Баранинці, вул. Миру, 22, способом реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів. Стверджують, що законний власник нерухомого майна [PERSON] доступу до матеріалів виконавчого провадження не має. Виходячи з наведеного просять суд про визнати припиненими правовідносини між [PERSON] та [PERSON] щодо виконання зобов'язання шляхом звернення стягнення на іпотечне майно домоволодіння, що знаходиться в Ужгородському районі село Баранинці, вулиця Миру, 22, забезпечене договором іпотеки від 14 лютого 2012 року, посвідченого [PERSON] приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу, у зв'язку з витребовуванням власником цього майна [PERSON] від [PERSON] за рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 березня 2012 року та державної реєстрації майна за [PERSON] 19 липня 2012 року, також визнати виконавчий лист №2/712/3610/12 від 12 червня 2012 року таким, що не підлягає виконанню. У процесі провадження у даній справі за заявою позивача [PERSON] винесно ухвалу про залишення позовних вимог в частині визнання виконавчого листа судом таким, що не підлягає виконанню, без розгляду, а також залишено без розгляду позовні вимоги [PERSON] внаслідок його повторної неявки у судове засідання. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник підтримали позовну вимогу про визнання припиненими правовідносин, просили її задовольнити. Відповідачі та їх представники у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що 14.02.2012 року між [PERSON] (іпотекодержатель) та [PERSON] (іпотекодавець) укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 459, за предметом якого забезпечуються вимоги іпотекодержателя, що витікають з договору позики від 14.02.2012 року, а в забезпечення виконання зобовязань за вказаним договором позики передано домоволодіння по вул. Миру, 22, в с. Баранинці, Ужгородського району. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 червня 2012 року №2/712/3610/12 задоволено уточнений позов [PERSON] до [PERSON] про звернення стягнення за договором позики на предмет іпотеки та відшкодування моральної шкоди, однак рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 27 вересня 2012 року вказане рішення змінено, а у позовних вимогах про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено. Однак, рішення суду апеляційної інстанції від 27.09.2012 року не враховано посадовою особою органу державної виконавчої служби, оскільки відповідно до постанов заступника начальника РВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції [PERSON] про відкриття виконавчого провадження від 20.07.2012 року ВП №33498974 та 10.07.2013 року ВП №38800690 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2/712/3610/12, виданного 22.06.2012 року Ужгородським міськрайонним судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми боргу за договором позики №437 від 14.02.2012 року шляхом звернення стягнення на іпотечне майно, а саме домоволодіння, що знаходиться по вулиці Миру, 22, с. Баранинці, Ужгородського району в розмірі 400995 гривень, у тому числі: 399000 гривень основного боргу та 199 гривень інфляційних витрат, способом реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів, встановивши початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації в сумі 957600 гривень. Відповідно до приписів ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, що встановлені судовими рішеннями не підлягають доказуванню. З доданих до матеріалів справи судових рішень встановлено, що [PERSON] набув право власності на вищенаведене нерухоме майно, розміщене в с. Баранинці Ужгородського району, по вул. Миру, 22 за договором дарування житлового будинку, укладеним 19.12.2008 року між [PERSON] та [PERSON], а 24.07.2009 року між цими ж сторонами було укладено договір дарування земельної ділянки площею 0,24 га, розташованої за тією ж адресою. Дійсність вказаних договорів підтверджена висновками судів: рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 лютого 2011 року у справі №2п-4044/10, яке ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.10.2011 року залишено в силі. Окрім того, рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 березня 2012 року у справі №712/3671/2012 констатовано, що спірне майно, будинковолодіння в с. Баранинці Ужгородського району, по вул. Миру, 22, вибуло за договором дарування від 06.12.2012 року, укладеного [PERSON], яка діяла від імені [PERSON] та [PERSON], від власника [PERSON] поза його волею, а, відтак, на підставі ст. ст. 387, 388 ЦК України з володіння [PERSON] витребувано на користь [PERSON] будинковолодіння за №22, що знаходиться за адресою: Ужгородський район, с. Баранинці, вул. Миру Закарпатської області. Правомірність таких висновків суду першої інстанції підтверджена ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 12 липня 2012 року. Як встановлено судом з інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно за №35082426 станом на 19.07.2012 року власником нерухомого майна за адресою Закарпатська оласть, Ужгородський район, с. Баранинці, вул. Миру, 22 був саме [PERSON] У судовому засіданні встановлено, що 07 березня 2013 року між [PERSON]А (продавець) та [PERSON] (покупець) уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки та розташованого на ній житлового домоволодіння, предметом якого є земельна ділянка площею 0,2400 га, кадастровий номер 2124880300:03:002%0012 та розташоване на ній домоволодіння, які знаходяться за адресою: село Баранинці Ужгородського району Закарпатської області, вул. Миру, №22. Дані правочини зареєстровані в установленому порядку, що підтверджується витягами з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №1045805, №1045372, а також державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЗК №9048910. Виходячи з викладеного, на момент відкриття виконавчого провадження №38800690, пов'язане з відчуженням спірного нерухомого майна, право власності на домоволодіння, що знаходиться в с.Баранинці Ужгородського району Закарпатської області, вул.Миру буд.22, вибуло з незаконного володіння [PERSON] та належало [PERSON], що порушує права останнього як власника майна. Враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 593, 607 ЦК України припинилися правовідносини щодо предмета іпотеки за договором від 14.02.2012 року між [PERSON] (іпотекодержатель) та [PERSON] (іпотекодавець), відтак, з урахуванням положень про реалізацію прав власника, визначених ст. ст. 316, 317, 319, 321, 386, 391 ЦК України суд вважає обґрунтованими позовні вимоги [PERSON], які підлягають до задоволення. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України до стягнення на користь [PERSON] з відповідачів підлягають судові витрати.

Outcome: approved