Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] , в інтересах якої діє: [PERSON] , звернулася в суд з позовом до [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, вказавши в позові, що вона - [PERSON] , та відповідач [PERSON] , перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 вересня 2006 року по лютий 2016 року. Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 15 лютого 2016 року шлюб розірвано Від шлюбу сторони мають неповнолітніх доньок: - [PERSON] , [INFO] та - [PERSON] , [INFO] . Неповнолітні діти проживають з матір`ю та знаходяться на її утриманні. На сьогоднішній день позивачка ніякої матеріальної допомоги не отримує від відповідача. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дітей. Таким чином, дітям, у будь-якому разі, повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей. Такий належний рівень у будь- якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Такий рівень позивачка одна не зможе забезпечити, тому батько, який здоровий та працездатний, зможе сплачувати аліменти в розмірі по 2500 гривень на дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Чи має відповідач інших утриманців позивачці невідомо, але він працездатний, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому вона вважає, що він може сплачувати такий розмір аліментів. Тому просить суд, стягувати з відповідача [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого в с. Біла Кіцманського району Чернівецької області, мешканця с. Михайлівка Глибоцького району Чернівецької області на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] в розмірі по 2500 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, однак представник надала суду заяву, в якій вказує, що позовні вимоги підтримують повністю та просять суд позов задовольнити в повному обсязі, а справу розглянути в їх відсутності. Не заперечують, щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи і не заявив клопотання про відкладення розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як вбачається із змісту ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно зі свідоцтва про народження, серії [NUMBER] підтверджується, що [PERSON] , народилася [INFO] і її батьками є сторони у справі. Свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] підтверджується, що [PERSON] , народилася [INFO] і її батьками є сторони у справі. Відповідно до довідок №172, 173 від 03.03.2020 року, виданих Коровійською амбулаторією ЗПСМ, [PERSON] , та [PERSON] - здорові. Як вбачається з довідки №249 від 02.03.2020 року виданої Коровійською сільською радою Глибоцького району Чернівецької області, [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS] і до складу її сім`ї входять: донька - [PERSON] ; донька - [PERSON] ; мати - [PERSON] ; сестра - [PERSON] ; племінник - [PERSON] ; племінниця - [PERSON] . Згідно акту обстеження житлово-побутових умов №32 від 13.07.2020 року виданого виконавчим комітетом Коровійської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, згідно якого [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS] і до складу її сім`ї входять: донька - [PERSON] ; донька - [PERSON] ; мати - [PERSON] . Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд враховує всі обставини справи, вимоги розумності, виваженості, співмірності (пропорційності) і справедливості, майновий стан сторін, розмір їх доходів, стан здоров`я дітей, а також те, що відповідач фізично здоровий. Тому, за таких обставин, суд дійшов висновку визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі, в розмірі 1800 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. На підставі викладеного, ст. ст. 180-183, 191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial