Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

Позивачка [PERSON], звернулась в суд з позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким\~визначити їй додатковий двохмісячний строк для прийняття спадщини, як спадкоємцеві за заповітом, після смерті дядька [PERSON], який помер 02 квітня 2011 року. В обґрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що 02 квітня 2011 року помер її дядько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, до якої входить житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться по вул. Б. Хмельницького, 37 в с. Кнісело Жидачівського району Львівської області та земельна ділянка площею 1,6617 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Ще за життя дядько розпорядився своїми правами на випадок смерті, а саме склав заповіт від 15 лютого 1995 року, згідно якого все належне майно заповів їй. Звернувшись з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті дядька вона отримала відмову у видачі такого, у звязку з тим, що вона пропустила піврічний строк для прийняття спадщини. Оскільки вказана відмова позбавляє її можливості належним чином реалізувати волю спадкодавця та свої спадкові права, а тому змушена звернутись до суду за захистом своїх прав. Позивачка [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві та просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Жидачівського району Львівської області [PERSON] подав заяву, в якій просить розглянути дану справу за його відсутності. Не заперечує проти задоволення позовних вимог. Третя особа [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Викладені в позові обставини визнає та проти задоволення позовних вимог позивачки не заперечує. Згідно з ч.2\~ст.247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено та підтверджується долученою копією свідоцтва про смерть, що 02 квітня 2011 року, у віці 95 років, в с. Кнісело Жидачівського району Львівської області, помер [PERSON], про що 02 квітня 2011 року складено відповідний актовий запис №6 та Кніселівською сільської ради Жидачівського району Львівської області, від 02 квітня 2011 року, видано свідоцтво про смерть серії 1-СГ №246023 /а.с.3/. Спадщина відкрилася в цей же день, у відповідності до вимог ч. 2\~ст. 1220 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що до складу спадщини [PERSON] входить: земельна ділянка площею 1,6617 га, розташована на території Кніселівської сільської ради, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ №026826 та житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться по вул. Б. Хмельницького, 37 в с. Кнісело Жидачівського району Львівської області як останньому члену суспільної групи «колгоспний двір» /а.с.5,7,9/. З наявної в матеріалах справи копії заповіту від 15 лютого 1995 року, вбачається, що [PERSON], на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: «все моє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати мені на день смерті і на що я за законом матиму право, заповідаю [PERSON]». Судом встановлено, що на день смерті заповідача заповіт не змінений та не скасований /а.с. 4/. В судовому засіданні встановлено, що позивачка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем. Так, із долученої довідки №875 від 07 липня 2016 року, вбачається, що [PERSON]П зареєстрована і проживає за адресою: [INFO]. Спадкодавець же проживав до дня своєї смерті за адресою: с. Кнісело вул. Б. Хмельницького, 15 Жидачівського району Львівської області, що підтверджується довідкою виданою [PERSON] селищною радою Жидачівського району Львівської області від 23 червня 2016 року за вих.№775/а.с.6-7/. Відповідно до ч. 1 ст.1269, ч. 1 ст.1270 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Постановою державного нотаріуса Жидачівського районного нотаріального округу № 456/02-31 від 30 червня 2016 року, встановлено факт звернення позивачки до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті дядька та відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з тим, що позивачка пропустила піврічний термін, визначений цивільним законодавством для подання заяви. Шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] сплив 03 жовтня 2011 року /а.с.12/. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах: від 4 листопада 2015 року № 6-1486цс15, від 26 вересня 2012 року № 6-497цс17. Також, вищевказаними правовими висновками розяснено, що у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права Так, вищенаведеними обставинами встановлено, що [PERSON], який помер 02 квітня 2011 року, на випадок своєї смерті розпорядився належним майном, склавши заповіт, яким спадкоємцем визначив позивачку. Вказаний заповіт не містив конкретного, предметного, визначення спадкового майна. Відтак, оскільки після смерті спадкодавця в [PERSON] не було жодних правовстановлюючих документів на майно виданих на імя [PERSON], остання вважала, що померлому на праві власності нічого не належало, відповідно не знала про наявність спірних спадкових предметів. Дізнавшись від [PERSON]О.(що останнім визнається та не заперечується) про наявність такого, звернулась до нотаріуса із відповідною заявою про прийняття спадщини, однак тримала відмову, з причин пропуску піврічного строку. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що причини пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини є поважними, пов'язаними з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї на вчинення цих дій. Таким чином, враховуючи, свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права; відмову нотаріуса у видачу свідоцтва про право на спадщину з причин пропуску піврічного строку, яка позбавляє позивачку можливості належним чином реалізувати волу спадкодавця та свої спадкові права, суд приходить до висновку, що [PERSON] слід визначити додатковий строк, тривалістю два місяці, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті дядька [PERSON], оскільки такий нею пропущений з поважних причин.

Outcome: approved