Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

Позивачка - [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], Управління Держземагенства у Козятинському районі Вінницької області, Реєстраційної служби Козятинського міськрайонного управління юстиції Вінницької області про визнання недійсним протоколу встановлення та закріплення меж земельної ділянки та скасування державної реєстрації земельної ділянки. В обґрунтування позовних вимог вказала, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24 травня 2006 року, виданого державним нотаріусом Козятинської державної нотаріальної контори Михальчук Т.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 1-493, вона є власником жилого будинку з господарськими будівлями, розташованого в [ADDRESS]. Право власності на будинок зареєстровано в Комунальному підприємстві «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної документації» 23 червня 2006 року за №390. 17 травня 2013 року рішенням Козятинської сільської ради Козятинського району Вінницької області № 13-12-06 від 17 травня 2013 року їй надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною, площею - 0,15 га. Проте, реалізувати своє право власності на земельну ділянку вона не має змоги, оскільки під час виготовлення технічної документації було встановлено, що відбувається часткова накладка належної їй земельної ділянки та суміжної земельної ділянки, яка належить [PERSON] Оскільки при виготовленні кадастрового плану на земельну ділянку, яка ділилася в рівних частках між [PERSON] та [PERSON], було допущено помилку організацією, яка проводила обміри. При обмірах земельної ділянки не дотримано норм ДБН 360-92, а тому, і виникла накладка земельних ділянок, в результаті чого її будівлі знаходяться на земельній ділянці [PERSON] При її зверненні до Управління Держземагенства у Козятинському районі Вінницької області про усунення виявлених розбіжностей щодо накладки земельної ділянки з суміжним землекористувачем їй було повідомлено, що земельна ділянка [PERSON], яка накладається на її земельну ділянку, на підставі рішення суду зареєстрована в Національній кадастровій системі та присвоєно кадастровий номер. Право власності на дану земельну ділянку зареєстровано Реєстраційною службою Козятинського міськрайонного управління юстиції, яке можливо оскаржити в судовому порядку. Крім того, в Управлінні Держземагенства у Козятинському районі Вінницької області їй повідомили, що при виготовленні технічної документації на земельну ділянку [PERSON], яка межує з її земельною ділянкою, відповідно до протоколу встановлення та закріплення меж земель ділянки відповідачка погодила з нею межі земельної ділянки. Однак, протоколу про встановлення та закріплення меж земельної ділянки вона не підписувала, в даному протоколі міститься не її підпис. На даний час приватизація земельної ділянки, якою вона користується, неможлива через перетинання контурів земельних ділянок (накладка) із земельною ділянкою відповідача. Вважає свої права порушеними і просить їх захистити за судовим рішенням. В судовому засіданні позивача - [PERSON] та її представник - [PERSON] позов підтримали і підтвердили обставини викладенні в ньому. Відповідачка - [PERSON] в судовому засіданні позову не визнала і суду пояснила, що будь-яких прав суміжного землекористувача - [PERSON] вона не порушувала, оскільки технічна документація на її земельну ділянку, яка знаходиться в [ADDRESS] розроблялась на підставі рішення суду та зареєстрована в Національній кадастровій системі і їй присвоєно кадастровий номер. Право власності на дану земельну ділянку нею зареєстровано Реєстраційною службою Козятинського міськрайонного управління юстиції. Представник відповідача [PERSON] - адвокат [PERSON] позову також не визнав і більш детально свою позицію виклав у наданому письмовому запереченні проти позову. Представники відповідача - Управління Держземагенства у Козятинському районі Вінницької області [PERSON] та [PERSON] позову не визнали і суду пояснили, що фактично при державні реєстрації земельної ділянки, яка знаходиться в [ADDRESS], управління керувалось розробленою ліцензованим інженером - землевпорядником технічною документацією, яка розроблялась на підставі рішення Козятинського міськрайсуду та була зареєстрована в Національній кадастровій системі і їй присвоєно кадастровий номер. Представник відповідача - Реєстраційної служби Козятинського міськрайонного управління юстиції Вінницької області Явна С.Г. позову не визнала і суду що реєстрація права власності [PERSON] на належну їй земельну ділянку за вищевказаною адресою була проведена у чіткій відповідності до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та відповідної відомчої інструкції. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Козятинської сільської ради Козятинського району в судове засідання не з?явився, однак, на адресу суду надійшла письмова заява про слухання справи без представника. Заслухавши сторони, свідка, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24 травня 2006 року, виданого державним нотаріусом Козятинської державної нотаріальної контори Михальчук Т.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 1-493, позивачка є власником жилого будинку з господарськими будівлями, розташованого в [ADDRESS]. Право власності на будинок зареєстровано в Комунальному підприємстві «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної документації» 23 червня 2006 року за №390. 17 травня 2013 року рішенням Козятинської сільської ради Козятинського району Вінницької області № 13-12-06 від 17 травня 2013 року позивачці надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною, площею - 0,15 га. Проте, реалізувати своє право власності на земельну ділянку позивачка не має змоги, оскільки під час виготовлення технічної документації було встановлено, що відбувається часткова накладка належної їй земельної ділянки та суміжної земельної ділянки, яка належить [PERSON] Оскільки при виготовленні кадастрового плану на земельну ділянку, яка ділилася в рівних частках між [PERSON] та [PERSON], було допущено помилку організацією, яка проводила обміри. При обмірах земельної ділянки не дотримано норм ДБН 360-92, а тому, і виникла накладка земельних ділянок, в результаті чого її будівлі знаходяться на земельній ділянці [PERSON] При зверненні позивачки до Управління Держземагенства у Козятинському районі Вінницької області про усунення виявлених розбіжностей щодо накладки земельної ділянки з суміжним землекористувачем їй було повідомлено, що при виготовленні технічної документації на земельну ділянку [PERSON], яка межує з її земельною ділянкою, відповідно до протоколу встановлення та закріплення меж земель ділянки відповідачка погодила з нею межі земельної ділянки. Протоколу про встановлення та закріплення меж земельної ділянки позивачка не підписувала, в даному протоколі міститься не її підпис. На даний час приватизація земельної ділянки, якою позивачка користується, неможлива через перетинання контурів земельних ділянок (накладка) із земельною ділянкою відповідача [PERSON] За змістом ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Відповідно до ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у власності громадян. Згідно з ст. 23 ч. 2 Закону України «Про землеустрій» нормативно-правові акти питань здійснення землеустрою є обов'язковими до виконання всіма суб'єктами землеустрою. Ст. 55 Закону України «Про землеустрій» передбачає технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Згідно Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженого наказом Держкомзему України №376 від 18.05.2010 року, а саме, п. 3.13 передбачено закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем в присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою (ними) особою. Згідно вимог ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначені земельної ділянки, як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у ч.ч. 6,7 цієї статті здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв'язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться Державного земельного кадастру. Межі суміжних земельних ділянок приватної власності можуть бути змінені власниками без формування нових земельних ділянок за проектами землеустрою впорядкування існуючих землеволодінь. Ст. 21 Закону України «Про землеустрій» передбачено підстави та основні вимоги щодо внесення відомостей до Державного земельного кадастру. Зокрема, такі відомості вносяться: на підставі відповідної технічної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених ст. 79-1 ЗК України, при їх формуванні; на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням, відповідно до статті 107 ЗК України; на підставі проектів землеустрою щодо впорядкування існуючих землеволодінь - у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками. Відповідно до ст. 96 ЗК України землекористувачі зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Згідно ст. 107 ЗК України основою для відновлення меж земельних ділянок є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Власник земельної ділянки або землекористувач, згідно ч. 2 ст. 152 ЗК України може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Отже, з досліджених письмових доказів можна зробити висновок, що технічна документація із землеустрою на земельну ділянку [PERSON] в частині межування із земельною ділянкою, яка знаходиться в користуванні позивачки була виготовлена інженером - землевпорядником - [PERSON] з порушенням вимог законодавства про землеустрій. Що стосується вимоги позивачки про визнання недійсним протоколу встановлення та закріплення меж земельною ділянкою [PERSON] та суміжним землекористувачем [PERSON], то така вимога задоволенню не підлягає, оскільки закон, а саме ст. 152 ч. 3 ЗК України, не передбачає такий спосіб захисту прав на земельні ділянки. Також, не підлягає задоволенню вимога позивачки про зобов?язання Реєстраційної служби Козятинського міськрайонного управління юстиції Вінницької області скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку [PERSON] за вищевказаною адресою, оскільки право власності, користування земельною ділянкою реєструється, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (стаття 126 Кодексу). Згідно ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на не рухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду, рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру вноситься запис про скасування державної реєстрації. Натомість ч. 2 статті 26 цього Закону встановлено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Позивач не звернула своєї уваги на ту обставину, що відповідно до ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор позбавлений права самостійно приймати рішення про скасування запису у Державному реєстрі прав. Не може його зобов'язати це зробити і суд, оскільки це не передбачено Законом. В даний час відсутнє будь-яке рішення суду про скасування рішення відповідного органу реєстрації про державну реєстрацію права власності [PERSON] на належну їй земельну ділянку, яка знаходиться за адресою [ADDRESS].

Outcome: partial