Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] в січні 2016 року пред'явила до суду позов до відповідача [PERSON], про визнання його таким, що втратив право користування житловим будинком, який знаходиться по [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що є власником житлового будинку який знаходиться по [ADDRESS], окрім неї у вказаному будинку зареєстровані інші члени її сім'ї, а також її батько відповідач [PERSON] Однак, з 2012 року відповідач у спірному будинку не проживає , там відсутні його речі та будь-яке інше майно, витрат на утримання будинку відповідач не несе, жодної домовленості між ними щодо проживання та користування вказаним будинком немає. За наведених обставин, позивачка просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим будинком по [ADDRESS], також просить стягнути із відповідача в її користь сплачений нею судовий збір в розмірі 551, 20 гривень. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник не з'явилися, кожен окремо подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити, не заперечують щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився із невідомої суду причини, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки у судове засідання суду не повідомив та не подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Приймаючи до уваги вимоги ч.4 ст.169 ЦПК України, суд вважає, що відповідач повідомлений належним чином і повторно не з'явився у судове засідання без поважних причин, а тому, суд може вирішувати справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Зі згоди позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалює заочне рішення, що відповідає ст.224 ЦПК України. Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого Гаї-Шевченківською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 09 жовтня 2008 року домоволодіння, що знаходиться по [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі рішення виконкому сільської ради №125 від 07 грудня 2007 року. Вказане домоволодіння загальною площею - 233, 8 кв.м., житловою площею 135, 7 кв.м., складається з: житлового будинку з прибудовою, підвалом, А, 233, 8 кв.м.; літньої кухні з цокольним поверхом, Б; вбиральні, В; хліва, Г; огорожі, 1. 09 жовтня 2008 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризаці проведено державну реєстрацію права власності на домоволодіння, що знаходиться по [ADDRESS], актовий запис №136, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №20514369 виданого Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризаці. Відповідно до довідки про склад сім'ї № 837 виданої 22 вересня 2015 року виконкомом Гаї-Шевченківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про те, що склад сім'ї в якій поживає [PERSON], наступний: [PERSON] - чоловік; [PERSON] - син; [PERSON] - дочка; [PERSON] - мати; [PERSON] - батько. Із Актів №12 від 28 грудня 2012 року, №4 від 20 лютого 2013 року та №2 від 11 січня 2016 року складених комісією в складі сільського голови, секретаря сільської ради та землевпорядника сільської ради слідує, що відповідач [PERSON] не проживає в житловому будинку по [ADDRESS]. Вказане підтверджується також наявними у матеріалах справи заявами свідків-сусідів: [PERSON], [PERSON], [PERSON], в яких дані свідки стверджують, що [PERSON] в період з 19 лютого 2012 року по даний час не проживає в житловому будинку по [ADDRESS]. Частиною 1 статті 319 ЦК України, встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач не мав з позивачем жодних домовленостей щодо проживання у житловому будинку по [ADDRESS]. Таким чином, [PERSON] без поважних причин не користується житлом, в якому він зареєстрований. Вказані доводи підтверджені дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами. Стороною відповідача належних та допустимих доказів в спростування зазначеного суду не подано, відтак на думку суду позов є підставним та підлягає до задоволення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що в даному випадку мають місце порушення прав позивача, які підлягають захисту шляхом визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим будинком, що знаходиться по [ADDRESS]. Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача у користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: approved