Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулась в суд із позовом до відповідача [PERSON] в якому просить стягнути із останнього на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2500,00 грн, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову покликається на те, що сторони перебували у шлюбних відносинах, від яких народилась дочка. Після розірвання шлюбу дочка залишилась проживати із позивачем та перебуває на повному її утриманні. Відповідач брав участь в утриманні дитини лише протягом шести місяців. Попри ти, на даний час припинив здійснювати утримання дочки. Враховуючи матеріальне становище відповідача, його стан здоров`я, обов`язок батьків утримувати дитину, просить у відповідності до ст. ст. 180, 181, 184 Сімейного кодексу України, позов задовольнити повністю. Відповідачем не подано відзив, який містив би заперечення проти позову. 17 травня 2019 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання з викликом сторін. 26 вересня 2019 року позивачкою подано до суду заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить такі задовольнити. Не заперечує проти заочного вирішення справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про місце і час розгляду справи, про причини неявки не повідомив, не подав відзив на позовну заяву, а відтак, суд постановив ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст.281 ЦПК України. Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Суд установив, сторони є батьками дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження від 29.01.2008 серії [NUMBER] . Дитина проживає із матір`ю, про що стверджує позивачка у позовній заяві. Така обставина не оспорюється відповідачем, а тому приймається судом до уваги. У зв`язку із наявністю підстав для стягнення аліментів на утримання дитини, позивач звернувся до суду із позовом за захистом свого порушеного права. Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини, які врегульовані нормами глави 15 (обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання) Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ст.180 цього Кодексу кожен з батьків повинен приймати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Окрім цього, відповідно до\~ст.182 цього Кодексу\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Повертаючись до матеріалів справи, суд відмічає, що відповідач добровільно утримував свою дочку, однак припинив це здійснювати. Така обставина підтверджена позивачкою у позовній заяві. Таким чином, суд приймає такі дані до уваги. За таких обставин, суд прийшов переконання, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд враховує матеріальне становище дитини, яку утримує позивачка, матеріальне становище відповідача, який має можливість утримувати дочку, адже будь-яких доказів заперечення цього до суду відповідачем не подано, що в свою чергу не звільняє його від обов`язку утримування дитини, до досягнення нею повноліття. Таким чином, суд прийшов висновку, що необхідно стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2500,00 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття з подальшою індексацією грошової суми відповідно до закону, а позовну вимогу у цій частині задовольнити повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Позивачкою 16 травня 2019 року до суду особисто подано позовну заяву про стягнення аліментів на дитину, а тому такі аліменти необхідно присудити з 16 травня 2019 року у відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України. Разом із тим, суд застосовує спеціальні норми, які містяться у ст. ст. 141, 181, 182 Сімейного кодексу України та на які вірно посилалась позивачка у позовній заяві поряд із загальними нормами права. Суд приймає аргументи позивачки, що наведені останньою як на підстави для стягнення аліментів, адже такі стверджуються належними і допустимими доказами, що містяться у матеріалах справи. Враховуючи наведене вище, суд прийшов переконання, що порушене право позивачки щодо стягнення аліментів на утримання дитини підлягають захисту, шляхом задоволення позову повністю. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів від сплати судового збору звільнений законом (п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір»). Таким чином, з відповідача потрібно стягнути 768,40 грн судового збору в доход держави. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved