Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, який мотивували тим, що вони є онуками померлого [INFO] в с.Харсіки Чорнухинського району Полтавської області [PERSON] і відповідно до ст.1261 ЦК України є спадкоємцями за законом першої черги. До спадкового майна входить земельна частка (пай), площею 4,28 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Харсіцької сільської ради Чорнухинського району Полтавської області. Посилаючись на те, що отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом на це майно вони не можуть в зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на цю земельну ділянку, просили визнати за ними право власності на зазначену земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. У судовому засіданні позивачі та представники позиівачів [PERSON] та [PERSON]- [PERSON] та [PERSON], позов підтримали повністю з підстав, викладених у позовній заяві і пояснили, що їх батьки - [PERSON] та [PERSON], які є дітьми померлого [PERSON], померлі [INFO] та [INFO] відповідно, тому вважають, що вони є спадкоємцями після смерті діда після своїх батьків. На день смерті їх дід [PERSON] проживав в [ADDRESS] разом з їх бабусею та дружиною останнього [PERSON], яка померла у [INFO] Вони звертались до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини після діда [PERSON],. проте нотаріус відмовила у вчиненні нотаріальної дії, вказавши у постанові тільки [PERSON] Відповідач надав суду письмову заяву про визнання позову, просив справу розглянути за відсутності його представника (а.с.31, 44). Ухвалою суду від 13 жовтня 2016 року у прийнятті визнання позову відповідачем було відмовлено. Заслухавши пояснення позивачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [INFO] в с.Харсіки Чорнухинського району Полтавської області помер дід позивачів [PERSON], що вбачається із свідоцтв (а.с.9, 10, 13-17, 20, 22-24, 26-32, 34-37, 42-44). Позивач [PERSON] 07.09.2016 р. зверталась з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину до нотаріальної контори після смерті діда [PERSON], але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правоустановлюючого документу на земельну частку (пай) (а.с.45). Як роз'яснено в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. У відповідності з пунктами 4,5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Таким чином, оскільки часом відкриття спадщини після померлого [PERSON] є 30.06.1997 року, спадкові відносини в даному випадку регулюються положеннями ЦК УРСР (1963 року). Відповідно до ст.529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Частиною першою ст.548 ЦК УРСР 1963 р. встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Згідно з ст.549 ЦК УРСР 1963 р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Таким чином прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить від його власного волевиявлення. Судом встановлено, що діти померлого [PERSON] - донька [PERSON] , яка є матір'ю позивачів [PERSON] і [PERSON] (а.с.13, 15, 42) , та син [PERSON] - батько позивачів [PERSON] і [PERSON], померлі [INFO] та [INFO] відповідно (а.с.17, 22, 24, 32). Згідно з інформаційною довідкою зі спадкового реєстру від 09.09.2016 р., після померлого [PERSON] спадкові справи не заводились (а.с.70, 71). З огляду на викладене, оскільки вищезазначені діти [PERSON] були живі на час відкриття спадщини, з заявою про прийняття спадщини за законом до нотаріальної контори протягом шести місяців з дня відкриття спадщини не зверталися, позивачі не можуть бути спадкоємцями померлого на підставі ч.2 ст.549 ЦК УРСР 1963 року, тому підстав до задоволення позову не вбачається. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed