Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на 1/3 частину квартири та припинення права власності. В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що їм втрьох належить на праві власності на підставі свідоцтва про право на житло від 22.09.2016 року, виданого виконкомом Покровської міської ради Дніпропетровської області, кожному окремо по 1/3 частини двокімнатної квартири № 3 в житловому будинку № 26 по вул. Л.Чайкіної в м. Покров Дніпропетровської області загальною площею 51,4 кв.м. та житловою площею 28,1 кв.м. Розмір частки кожного з них в загальній площі квартири складає 17,1 кв.м., а розмір частки кожного з них в житловій площі складає 9,3 кв.м., отже в зазначеній двокімнатній квартирі кожен з них не має свою окрему кімнату. Кімнатою розміром 16,1 кв.м. користується [PERSON] зі своєю донькою [PERSON], [INFO], а кімната розміром 12,0 кв.м. знаходиться у користуванні позивача [PERSON] та їхньої матері відповідача [PERSON] Але в минулому році їхня матір успадкувала 3/8 частини квартири житлового будинку № 10 по провул. Пушкіна в м. Покров Дніпропетровської області. Це трикімнатна квартира загальною площею 65,0 кв.м. та житловою площею 43,6 кв.м., яка знаходиться в двоквартирному котеджі в центрі м. Покров та має окрему при домову земельну ділянку, а також надвірні спорудження на ній. Інші 5/8 частини вказаної квартири належать на праві власності їхній рідній тітці [PERSON], яка є громадянкою [PERSON] Федерації і постійно проживає разом зі своєю сімєю в м. Сургут Ханти-Мансійського автономного округу Тюменської області по вул. Дзержинського, буд.9/1 кв.47. Вказаною квартирою [PERSON] не користується і в ній не проживає. У звязку з тим, що відповідач має інше житло у позивачів виникло бажання викупити частину відповідача та сплатили їй 48 тис. грн. (по 24 тис. грн. кожен), але від подальшого переоформлення її частки на імя позивачів відповідач ухиляється. Враховуючи, що частка відповідачки є незначною і не може бути виділена в натурі, припинення права власності не завдасть істотної шкоди її інтересам, спільне володіння і користування майном є неможливим, просять суд припинити право власності [PERSON] на 1/3 частку квартири № 3 в житловому будинку № 26 по вул. Л.Чайкіної в м. Покров Дніпропетровської області та визнати за ними, за кожним окремо, право власності на 1/3 частку квартири № 3 в житловому будинку № 26 по вул. Л.Чайкіної в м. Покров Дніпропетровської області. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, надав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує та просить суд розглянути справу за його відсутністю. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач та її повноважний представник в судовому засіданні позов визнали в повному обсязі. Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 22.09.2016р. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] порівну належить квартира, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] (а.с. 7-8). Відповідно до технічного паспорту на квартиру № 3 в житловому будинку № 26 по вул. Л.Чайкіної м. Покров Дніпропетровської області, вказана квартира розташована на другому поверсі пяти поверхневого будинку та складається з двох кімнат житловою площею 28,1 кв.м., у тому числі: 1-а кімната становить 16,1 кв.м., 2-а кімната становить 12,0 кв.м. (а.с. 8-9). Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно 29.11.2016 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належить по 1/3 частині вказаної вище квартири (а.с. 10-11). Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до приписів ч. 1 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності. Положеннями частини першої ст.346 ЦК України наведено перелік випадків, за наявності яких право власності може бути припинено. Виходячи зі змісту ч. 2 цієї статті, даний перелік не є вичерпним та право власності може бути припиненим і в інших випадках, встановлених законом. Один з таких випадків наведено в ст.365 ЦК України, яка регулює порядок, підстави та умови припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зокрема, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. \~Верховний Суд України під час розгляду справи № 6-37цс13 сформулював правову позицію від 15.05.2013 року, згідно з якою для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. \~Під час розгляду справи № 6-68цс14, Верховний Суд України також сформулював правову позицію від 02.07.2014 року, якою роз'яснив, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. \~Зі змісту практики Верховного Суду України випливає, що для ухвалення рішення про припинення права на частку в спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої з обставин, передбаченої п. 1-3 ч. 1ст. 365 ЦК України, яка обов'язково повинна бути в сукупності з обставиною, передбаченою п. 4 ч. 1 цієї статті. Оцінюючи подані докази та встановлені судом обставини, є всі підстави вважати, що в даних правовідносинах встановленими і доведеними є всі умови, передбачені ч. 1ст. 365 ЦК України. З огляду на те, що відповідач має інше житло, а тому припинення власності не завдасть істотної шкоди її інтересам, зважаючи на те, що спільне володіння і користування вказаною квартирою є неможливим та сплату позивачами вартості частки відповідача у спірній квартирі, що підтверджено останньою у судовому засіданні, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог в повному обсязі, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, враховуючи правові позиції Верховного Суду України, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved