Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

Позивачі, [PERSON], [PERSON], звернулися до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просять суд: визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право на користування кімнатами № 5, 6, 7 квартири [ADDRESS] Свої позовні вимоги позивачі обґрунтовують тим, що в 1994 році згідно ордері вона - [PERSON], як офіційний квартиронаймач разом зі своєю на той час неповнолітньою донькою - [PERSON], 1990 року народження вселилася в кімнати № 5, 6, 7 квартири [ADDRESS] 27 липня 2000 року вона - [PERSON] уклала шлюб з відповідачем і згодом прописала його на свою житлову площу. В жовтні 2000 року відповідач був засуджений Дніпровським районним судом м. Києва за скоєння злочину у сфері незаконного обігу наркотичних речовин до восьми з половиною років позбавлення волі. 25 грудня 2002 року шлюб між [PERSON] і відповідачем було розірвано. По відбуттю покарання відповідач повернувся проживати до [PERSON] Проживши разом приблизно роки півтора вони прийшли до обопільного переконання, що жити однією сім'єю вони не можуть і відповідач добровільно покинув місце своєї реєстрації і став жити в невідомих [PERSON] місцях. Іноді він повертався проживати на спірній житловій площі деякий час і згодом знову добровільно покидав житло. За весь час, коли відповідач добровільно полишав житло і знову повертався проживати по місцю реєстрації, ніхто і ніколи не чинив йому ніяких перешкод в тому, щоби він жив на спірній житловій площі. Тобто, він був абсолютно вільним у виборі місця свого проживання. Вже приблизно як роки чотири відповідач ні одного разу не з'являвся за місцем своєї реєстрації, при тому, що як зазначено вище, ніхто не чинив і не збирається чинити йому в цьому перешкод. З того моменту, як відповідач звільнився з місць позбавлення волі він отримав можливість піклуватися про квартиру, але з того часу і по сьогоднішній день він ніколи не цікавився нею, в тому сенсі, що необхідно сплачувати комунальні платежі, за обслуговування будинку і прибудинкової території, які нараховуються в тому числі як на нього, так і на їхню спільну доньку. Тягар цих платежів цілковито лежить на [PERSON], що для неї, з урахуванням цін на комунальні послуги, які склалися станом на теперішній час - стає непосильним обов'язком. З моменту, як відповідач покинув спірну квартиру в останнє, вона - [PERSON] його ні разу не бачила. Їхня спільна донька, наскільки їй відомо, також його не бачила. Станом на сьогоднішній день на цій житловій площі є зареєстрованими: вона, відповідач, її доньки: [PERSON], 1990 року народження, яка після укладення шлюбу змінила прізвище на [PERSON] і [PERSON]., 2000 року народження і її онук - [PERSON], 2013 року народження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечує. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, суд про причини неявки не повідомив. Відповідно до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивачів, відповідача, та за згодою позивачів ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 06 грудня 1997 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с.9). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 25 грудня 2002 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. 27 листопада 2015 року [PERSON] зареєструвала шлюб зі [PERSON], змінивши прізвище на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.10). Відповідно до відомостей довідки від 20 квітня 2017 року, виданої Комунальним концерном «Центр комунального сервісу», [PERSON] являється власником особового рахунку кімнат № 5, 6, 7 квартири [ADDRESS]. За вказаною адресою зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.11). Згідно ч. 2 ст. 64 Житлового кодексу Української РСР, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Як роз'яснено в п. 10 постанови Пленуму ВСУ «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12 квітня 1985 року, у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Наявність рішення суду про право громадянина користуватися жилим приміщенням не є перешкодою до розгляду і задоволення позову про визнання його таким, що втратив це право з мотивів, що після набрання рішенням законної сили або після його виконання він був відсутнім понад шість місяців, у тому числі і в тих випадках, коли строк для виконання рішення не скінчився. Згідно ст. 72 Житлового кодексу Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до акту від 31 березня 2017 року, складеного сусідами по будинку [ADDRESS] - [PERSON], [PERSON], [PERSON] та засвідченого начальником ЖЕД-411 [PERSON], останніми було підтверджено факт не проживання гр. [PERSON] за адресою: [ADDRESS], кімнати № 5, 6, 7 на протящі більше трьох років (а.с. 5). Вказані відомості також підтверджуються актом, від 01 квітня 2017 року, складеним сусідами по будинку [ADDRESS] - [PERSON], [PERSON], [PERSON] та засвідченого начальником ЖЕД-411 [PERSON] (а.с.4). Згідно листа-відповіді Житлово-експлуатаційної дільниці № 411 від 16 березня 2017 року за № 304, за період з 01 січня 2016 року по 16 березня 2017 року в книзі реєстрації заяв та скарг від мешканців квартири [ADDRESS], ЖЕД-411 не зареєстровано (а.с.6). Крім того, відповідно до листа-відповіді Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції України у м. Києві від 16 березня 2017 року, заяв гр. [PERSON] про те, що йому чиняться перешкоди в проживання по місцю реєстрації, а саме за адресою: [ADDRESS] (кімнати 5, 6, 7) до Дніпровського управління поліції Головного управління поліції України у м. Києві не надходило (а.с.7). Таким чином, з огляду на вищевикладене вбачається, що відповідач тривалий час не проживає за адресою реєстрації, будь-яких дій щодо вселення його у спірну квартиру не проводив та не проводить, що свідчить про відсутність заінтересованості у проживанні в спірній квартирі. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З огляду на вищевикладене, надані стороною позивача докази підтверджують факт не проживання відповідача у квартирі без поважних причин понад шість місяців, а відповідачем не надано доказів перешкоджання позивачами у користуванні житлом, доказів наміру вселитися в квартиру, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивачів про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] (кімнати 5, 6, 7), внаслідок відсутності понад встановлені строки. Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на проживання.

Outcome: approved