Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із зазначеним позовом, яким просили визнати за ними в рівних частках право власності на земельні ділянки площею 0,02470 га та 0,4748 га, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], як за спадкоємцями за законом після смерті батька та матері. В судове засідання сторони не з'явились, проте як від позивачів [PERSON], [PERSON], представника позивача [PERSON] - [PERSON] так і представника відповідача надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивачі [PERSON], [PERSON], представник позивача [PERSON] заяву підтримали та просили її задовольнити. Представник відповідача позов визнав. Дослідив матеріали справи, судом були встановлені наступні факти і відповідно ним правовідносини. [INFO] помер батько позивачів - [PERSON] (а.с.7-9, 12-14, 16-17). Після смерті останнього відкрилась спадщина, яка, зокрема, складається із житлового будинку та земельної ділянки загальною площею 0,4995 га, що знаходяться за адресою [ADDRESS]. Рішенням Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області від 16 грудня 2008 року вулицю Чапаєва перейменовано на вулицю Житомирська (а.с.22). [INFO] померла мати заявників - [PERSON]. Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 29 листопада 2013 року (а.с.19-20) за позивачами визнано право власності на вищевказаний житловий будинок в рівних долях по 1/3 частині за кожним. Позивачі є єдиними спадкоємцями до майна їх померлої матері (а.с.23). Постановами нотаріуса від 27 серпня 2015 року (а.с.24-26) позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,4995 га, з якої ? частина земельної ділянки належала [PERSON] (дружині померлого), яка спадщину прийняла після смерті [PERSON], але не оформила своїх спадкових прав, у зв'язку із тим, що правовстановлюючий документ на вищевказану земельну ділянку (а.с.21) виданий після смерті спадкодавця. За таких обставин позивачі вказують, що вимушені звернутись до суду за захистом своїх прав, оскільки визнати право власності на належне їм і спірне у справі спадкове майно у інший аніж судовий спосіб не мають змоги. Зазначені правовідносини врегульовані та відповідають наступними нормам матеріального закону. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія) (ч. 1 ст. 1276 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. (ч. 1, ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Аналіз встановлених судом обставин справи та норм Закону, що їх регулюють, у своїй сукупності, дає підстави суду для часткового задоволення позову з огляду на слідуюче. Як встановлено в ході розгляду даної справи, спадкодавець [PERSON] за життя був фактичним власником спірної у даній справі земельної ділянки, однак правовстановлюючий документ на неї був виданий вже після його смерті, у зв'язку з чим позивачі, в даний час, унеможливлені у прийнятті спадщини. Померла мати заявників за життя прийняла у спадщину належну їй частку (1/4) у спадковій масі після смерті [PERSON], однак належним чином оформити своє право власності на неї не встигла. Також, судом встановлено, що заявники мають законне право на отримання у власність вищевказаного нерухомого майна, і не можуть бути позбавлені цього права, оскільки набуття права власності, позивачів, як спадкоємців за законом після смерті батька та матері, чітко передбачено нормами ЦК України. Разом з тим, частковість задоволення позову полягає у наступному. Так позивачі просили суд визнати за ними право власності на дві земельні ділянки площею 0,02470 га та 0,4748 га, що знаходяться за названою вище адресою і загалом складають земельну ділянку площею 0,4995 га, яка, в свою чергу, і належала їх померлому батьку у такому розмірі. Водночас, документів, щоб свідчили про поділ земельної ділянки площею 0,4995 га на дві самостійні - площами 0,4748 га та 0,02470 га, суду надано не було, що унеможливлює визнати за ними право власності на останні в зазначених розмірах. Більше того, нотаріусом було відмовлено позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом саме на земельну ділянку площею 0,4995 га. Отже, враховуючи вищенаведене, позовна заява підлягає до часткового задоволення. Водночас, розглядаючи питання щодо розподілу судових витрат у справі, суд, відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, вирішує його шляхом стягнення таких витрат, що складаються із судового збору в розмірі 487,20 гривень, з відповідача на користь позивача [PERSON], оскільки саме нею такі витрати були сплачені при зверненні до суду. Окремо, суд звертає увагу сторін на тому, що дана норма процесуального Закону є імперативною і вимагає від суду безальтернативне її застосування. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial