Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Ворошиловського районного суду м. Донецька з даним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, посилаючись на наступні обставини. Позивачка [PERSON], [INFO] в листопаді 2008 року познайомилась з [PERSON]. З того часу вони спілкувалися. У вересні 2009 року, позивачка дізналась, що вагітна. На цю новину відповідач відреагував позитивно, оскільки він ніколи не був одружений і не мав дітей. Відповідач настояв, щоб [PERSON] народжувала і обіцяв одружитися. Позивачка погодилась, народила дівчинку [PERSON], [INFO] р. Після пологів відповідач забрав позивачку разом з дитиною додому і після цього довгий час не з'являвся. Позивачка намагалась зрозуміти, чому він досі не розписується з нею і чи збирається він давати своїй дитині своє прізвище. Позивачка просила, щоб відповідач дав прізвище своїй дитині, але він казав, що зробить це пізніше. Тобто, відповідач відмовився подавати в органи РАЦС заяву про реєстрацію дитини. Тому вона, при реєстрації, в графі про батька вказала своє прізвище, а ім'я по батькові записала відповідача. Запис про батька дитини №121 в Книзі реєстрації народжень здійснювався на підставі ч.1 ст. 135 Сімейного Кодексу України у Донецькому міському відділі реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Донецької області 19 березня 2010 року. Час минав, але відповідач з'являвся до дитини дуже рідко і ніякої допомоги не надавав. Тому [PERSON] змушена була подати позов до Ворошиловського районного суду про визнання батьківства. Рішенням від 12 грудня 2013 року по справі №2/255/1166/2013 відповідача було визнано батьком [PERSON]. Відповідач, який є батьком дитини, не виконує свого обов'язку стосовно матеріального утримання доньки, проживає окремо від сім'ї, коштів на забезпечення дитини не надає. На даний час позивачка не має можливості належним чином утримувати свою доньку, внаслідок чого дитина перебуває в скрутному матеріальному становищі. Позивачка неодноразово зверталась до відповідача з вимогою про визнання батьківства, дати дитині своє прізвище і нарешті розпочати їй допомагати. Але він ухилявся від виконання своїх батьківських обов'язків: не відповідав на дзвінки, рідко приїжджав до доньки. Тому, першим кроком було встановлення батьківства через суд, наступним - подання адвокатського запиту до установи, де він працював, для того, щоб дізнатися, чи працює відповідач там насправді. На теперішній час, позивачці невідомо, де саме працює відповідач, оскільки таку інформацію він не надає, ухиляється від відповіді, але коли сторони починали спілкуватися - він працював в ДСНС України в Донецькій області. Через те, що весь час, з моменту народження доньки, [PERSON], відповідач тільки обіцяв, що буде допомагати, дасть дочці своє прізвище, але нічого не робив, позивачка була змушена не мирним шляхом, як всі три з половиною роки, а через суд зобов'язати відповідача утримувати свою дитину. Тому, вважає, що суд може стягнути аліменти за минулий час, за три роки, а саме, починаючи з 19.12.2011 року. [PERSON] відомо, що аліменти відповідач нікому не сплачує, утримань по виконавчим документам не має, в шлюбі раніше не перебував, інших дітей у нього немає. Дитина проживає разом з позивачкою, знаходиться у неї на утриманні і утриманні її батьків. 10 лютого 2013 року позивачці довелося звернутися до адвоката за правовою допомогою та укласти договір про надання правової допомоги в суді, і за всі послуги довелося понести витрати в розмірі 500 грн. (п'ятсот гривень), які відповідно до ст.ст. 84,88 ЦПК України необхідно покласти на відповідача. У зв'язку з чим позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом та просить стягнути з [PERSON], уродженця м. Донецьк, [INFO], на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON],[INFO], у розмірі ? всіх видів доходу за період з 19.12.2013 року до досягнення дитиною повноліття; стягнути з [PERSON] на користь позивача [PERSON] витрати на правову допомогу у розмірі 500 грн. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надавши заяву про розгляду справи в її відсутність, на задоволенні позовних наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи в його відсутність. В судовому засіданні, яке відбулося 21 січня 2014 року, відповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів визнав частково, зазначивши, що при народженні дитини він забезпечив дитину всім необхідним. На протязі чотирьох років, відповідач щомісячно оплачував дитячий садочок, кружки, лікування дитини. Позивачка не зверталася до [PERSON] з вимогою про сплату аліментів, про наявність даної цивільної справи, відповідач дізнався коли отримав судову повістку. На теперішній час відповідач перебуває на пенсії, звільнений за станом здоров'я, оформляє інвалідність. Крім того, на утриманні у відповідача [PERSON] знаходиться його пристаріла мати, яка потребує лікування та догляду. Вимоги позивачки про стягнення аліментів з 19.12.2013 року є безпідставними, оскільки рішення суду про визнання батьківства не набуло законної сили. У зв'язку з чим відповідач просить встановити фіксовану суму аліментів 400 грн. А вимоги позивачки про стягнення витрат на правову допомогу, відповідач не визнає, оскільки вони не відповідають дійсності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, підлягає задоволенню, з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що у [PERSON] та [PERSON] були стосунки. [INFO] року позивачка народила доньку [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження, серія [NUMBER] виданого Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Донецької області, її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Згідно рішення Ворошиловського районного суду м. Донецька від 12 грудня 2013 року, визнано батьком [PERSON], [INFO] року, уродженки м. Донецька [PERSON] [INFO] року народження, уродженця міста Грозного. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розміру 114,70 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 900,00 грн., витрати на проведення експертизи у розмірі 4 527,00 грн., а всього стягнуто 5541,70 грн. (а.с.8). В судовому засіданні 21 січня 2014 року, сторони підтвердили той факт, що дане рішення оскаржене не було і набуло законної сили. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Обов'язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей випливає із вимог ст.180 СК України, згідно якої батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від покладеного на нього обов'язку та не надає матеріальної допомоги на утримання своєї доньки. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Згідно ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON], на теперішній час не працює, звільнений за станом здоров'я, оформляє інвалідність. Доказів того, що на утриманні у відповідача [PERSON] перебуває його мати, відповідачем, в порушення ч.1 ст.60 ЦПК України, не надано. Тому, враховуючи матеріальне становище дитини, матеріальне становище платника аліментів, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки на утримання дитини [PERSON], аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх доходів щомісячно починаючи з 19 грудня 2013 року, відповідно до заявлених вимог позивачки. Згідно ч.1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно п.2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Частина 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивачкою [PERSON] понесені витрати на правову допомогу у розмірі 500,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 11.12.2013 року (а.с.11). У зв'язку з чим, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивачки [PERSON] витрати на правову допомогу розмірі 500 грн., та на користь держави судовий збір в сумі 114,70 грн. На підставі ст.ст. 180-184, ст. 181, 184,191 СК України та

Outcome: approved