Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з даним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 11 липня 1997 року між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON] було укладено біржовий контракт № 15540, відповідно до якого останні отримали у власність квартиру [ADDRESS], право власності на яку було зареєстровано в МКП «Маріупольське БТІ». 04 березня 2007 року помер [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно, яке складається з 1/3 вказаної квартири. 18 лютого 2016 року вони звернулись до приватного нотаріуса із заявами про видачу свідоцтва про спадщину на вищезазначене майно, проте постановами нотаріуса їм було відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину за законом, у звязку з відсутністю документів, що підтверджують належність майна спадкодавцеві, на підставі чого вони змушені звернутись до суду з даним позовом та просить визнати за кожним право власності на 1/6 частину квартири [ADDRESS], в порядку спадкування після смерті [PERSON] Позивачі та їх представник в судове засідання не зявились, надали суду заяви з проханням про розгляд справи за їх відсутності та задоволенням позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням про розгляд справи за його відсутності та про вирішення рішення відповідно до діючого законодавства. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до біржового контракту № 15540 (договір купівлі-продажу) від 11 липня 1997 року, посвідченого та зареєстрованого на Маріупольській універсальній товарній біржі, [PERSON] (продавець) передала у власність [PERSON], [PERSON], [PERSON] (покупцям), а останні прийняли у власність квартиру [ADDRESS], яка розташована на другому поверсі девятиповерхового будинку, та складається з трьох кімнат, загальною площею 59,8 кв.м., житловою площею 43,1 кв.м. Згідно листа МКП «Маріупольське БТІ» від 09.12.2016 року право власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] на квартиру [ADDRESS], а саме по 1/3 частки за кожним було зареєстровано в МКП «Маріупольське БТІ». Проте, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, відомості за адресою: м. Маріуполь, пр. Миру (Леніна) 95-41, відсутні. При цьому, відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ОЖ №343109, 31.12.1977 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, після реєстрації якого остання змінила своє прізвище на прізвище чоловіка. Відповідно до свідоцтва про народження серії ІV-НО №302469, 07.08.1979 року народилась [PERSON], батьками якої є: [PERSON] та [PERSON], а відповідно до свідоцтва про одруження серії І-НО №2225594, 24.04.2004 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], після реєстрації якого остання змінила своє прізвище на прізвище чоловіка. Згідно до свідоцтва про смерть серії 1-НО №172637, 04 березня 2007 року помер [PERSON]. Постановами приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.02.2016 року № 35/02/31 та від 18.02.2016 року № 37/02/31 [PERSON] та [PERSON], відповідно, було відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину за законом після смерті [PERSON], у звязку з відсутністю документів, що підтверджують належність майна спадкодавцеві. Крім того, на підтвердження доводів позивачів щодо їх постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини суду надано копії: особового рахунку №333-37 від 29.02.2016 року та довідки №386 від 29.02.2016 року, виданих ЖКП «Житло «Центр», відповідно до яких за адресою: м. Маріуполь, пр. Миру (Леніна) 95-41 з 23.09.1997 року по теперішній час зареєстрована [PERSON], та з 23.09.1997 року по 14.02.2014 року - [PERSON] Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. При цьому, одним із способів захисту цивільного права є визнання права власності. Відповідно до ст. 224 ЦК Української PCP, затв. законом Української PCP від 18.07.1963 року, за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 року N 1956-ХІІ, в редакції, чинній на дату укладання біржового контракту, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Ч. 4 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» визначає, що, угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Відповідно до ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-IV, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації. Оскільки право власності на квартиру [ADDRESS] (Миру) у м. Маріуполі було зареєстроване за позивачами й 1997 році в МКП Маріупольське БТІ відповідно до вимог законодавства, діючого на час реєстрації, тож право власності на вказану квартиру було зареєстроване належним чином. У відповідності до статей 1216, 1217, 1220, 1221, 1222 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, спадщина відкривається внаслідок смерті особи в цей же день, за останнім місцем проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають той ж подружжя, який пережив спадкодавця, діти спадкодавця. Відповідно до ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. У відповідності до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, у разі якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або він подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України, якщо він не заявив про відмову від неї. Таким чином, суд визнає, що позивачі є такими, що прийняли спадщину за законом після смерті [PERSON], який був чоловіком [PERSON] та батьком [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]), у виді 1/6 частки квартири [ADDRESS] (Миру) у м. Маріуполі, за кожним, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживали разом із спадкодавцем, як спадкоємці першої черги звернулась до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, при цьому, відповідно до матеріалів спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON], інші спадкоємці, що прийняли спадщину відсутні. Відповідно до вимог п.23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування №7 від 30.05.2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. При розгляді даних справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Таким чином, судом встановлена правомірність набуття позивачками права власності на 1/6 частину квартири [ADDRESS], за кожною, в порядку спадкування після смерті [PERSON] При цьому, рішенням Маріупольської міської ради від 28.01.2016 №7/4-39 «Про перейменування обєктів топоніміки міста», проспект Леніна у м. Маріуполі перейменовано в проспект Миру. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved