Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] 22.09.2012р. звернулись до суду з позовом до [PERSON] треті особи без самостійних вимог на предмет спору служба у справах дітей Волноваської районної державної адміністрації, служба у справах дітей Кальміуської районної державної адміністрації Маріупольської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та прийнятті участі у її вихованні. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі посилаються на те, що 20.10.2014 року між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] був укладений шлюб. Від цього шлюбу вони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Подружжя мешкало разом із дитиною та батьками позивача [PERSON] та [PERSON] за адресою: Донецька область, м.Маріуполь, вул.Динамівська, буд.44. Коли шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] припинилися з квітня 2017 року року - вони стали мешкати окремо. Відповідач [PERSON] виїхала разом із дитиною до місця проживання своїх батьків [ADDRESS] й з того часу чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною усім позивачам не дозволяє забирати дитину до місця мешкання батька у м.Маріуполь, під час приїзду позивачів до її місця проживання у смт Володимирівка, кілька разів не дозволила побачити дитину, оскільки з її слів, вона спала або наступного разу, нібито, була хвора. Просять суд зобов»язати відповідачку [PERSON] не чинити їм перешкоди у спілкуванні з дитиною та встановити їм дні побачень з дитиною кожного тижня з п»ятниці по неділю із виїздом за місцем їх проживання. В судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] підтримали свої позовні вимоги та зазначили, що вони, як батько та бабуся дитини бажають приймати участь у її вихованні, однак відповідачка чинить перешкоди у можливості бачитися з дитиною. Добровільно домовитися про часи їх побачень з дитиною відповідач не бажає, тому вони вважають, що такі дії відповідача порушують їх законні права на спілкування з онуком та сином, та перешкоджають їм виконувати батьківські обов»язки по його вихованню. Представник позивачів [PERSON] наполягав на задоволенні вимог позивачів у повному обсягу. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнала, що дійсно вчиняє перешкоди батьку своєї доньки [PERSON] та його батькам бачитись та виховувати дитину, у ті дні та тієї тривалості як вони просять, оскільки вважає, що дитина до 3 років не повинна розлучатись із матір»ю. Не заперечує проти побачень доньки з батьком та бабусею й дідусем [PERSON], але за місцем її проживання та у її присутності, та у той час, коли їй зручно. Представник служби у справах дітей Волноваської районної державної адміністрації у судове засідання не з»явився, є належним чином сповіщенним про час та дату розгляду справи, своєї думки щодо позову не висловив. Представник служби у справах дітей Кальміуської районної державної адміністрації Маріупольської міської ради будучи належним чином повідомленим про час та дату розгляду справи, у судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, та прийняти рішення на розсуд суду, враховуючи інтереси дитини. Заслухавши доводи сторін, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст.60 ЦПК України кожна із сторін зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ст. 213 ч.3 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. У відповідності до ст.153 Сімейного Кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою незалежно від проживання або перебування кожного із них. Згідно ст.157 Сімейного Кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. При наявності спору чи таких стосунків між батьками, що унеможливлюють укладення договору щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим із них, хто проживає окремо від дитини, в порядку ст.158 СК України за заявою мати або батька дитини орган опіки і піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Згідно зі ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. В судовому засіданні встановлено, що 20.10.2014 року між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] був укладений шлюб. Від цього шлюбу вони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Відповідач у судовому засіданні не заперечувала факт вчинення нею перешкод позивачам у спілкуванні з дитиною, та погоджується встановити часи побачень лише за адресою її місця мешкання, у її присутності та у зручний для неї час. Позивачі, у свою чергу заперечували проти доводів відповідачки, щодо приїзду для побачень з дитиною у зручний для неї час, оскільки у себе вдома мають належним чином облаштоване місце для відпочинку та сну дитини, про що свідчать складені акт обстеження умов проживання (а.с.28), характеризується позитивно з місця мешкання (а.с.29-30). Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивачів щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною є законні та обґрунтовані. В судовому засіданні не доведено жодних обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивачів з дитиною буде перешкоджати її нормальному розвитку. Навпаки, суд вважає, що між тим з батьків, хто проживає окремо, і дитиною повинен існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з батьками, а батьків - з своїми дітьми - служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Отже суд вважає, що безпосередня участь батька та бабусі й дідуся у вихованні онучки, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивачів, а насамперед буде повністю відповідати інтересам дитини. Таким чином, оскільки сторони мають рівні права щодо виховання та розвитку дитини, батько дитини має бажання приймати участь у вихованні дитини, а спілкування між позивачами та дитиною не перешкоджає нормальному розвитку дитини, чого з матеріалів справи не вбачається, але виникли непорозуміння щодо врегулювання питання з приводу побачень батька та дідуся з бабусею з дитиною, суд, з урахуванням інтересів дитини, її віку, поведінки батьків, приходить до висновку, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню - суд вважає за можливе визначити, як спосіб участі у вихованні малолітньої дитини [PERSON] Валеріївни- періодичні побачення з дитиною - щотижня кожного місяця з п»ятниці 18-00 години до неділі 18-00 години за місцем проживання [PERSON] та [PERSON], однак суд вважає, що враховуючи малолітній вік дитини та особливості її розвитку відмовити у задоволенні вимоги щодо здійснення побачень з дитиною без присутності її матері [PERSON], оскільки, можливо, це буде суперечити її інтересам, та оставити на розсуд батьків дитини вирішувати це питання добровільно під час побачень. Також підлягають стягненню з відповідача на користь позивачів судові витрати пропорційно до задоволених вимог у сумі в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень.

Outcome: partial