Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду із позовом до [PERSON] про визнання такою, що втратила право на користування житловим приміщення із зняттям її з реєстраційного обліку, а саме належного їм на праві приватної власності житлового будинку, розташованого в с. Добренька, Красноградського району, Харківської області по вул.. Поштовій, б/н. В судовому засіданні позивачі та їх представник, адвокат [PERSON] просили позов задовольнити та пояснили, що їм на праві приватної власності по ? частині належить житловий будинок, розташований в с. Добренька, Красноградського району, Харківської області по вул.. Поштовій, б/н. Позивач [PERSON] ? частину будинку успадкував після смерті свого батька [PERSON], який помер 20.07.2010 року, іншу ? частину даного житлового будинку успадкував позивач [PERSON] після смерті своєї дружини [PERSON], яка померла 05.12.2014 року. За позивачем [PERSON] зареєстровано право власності на цей будинок у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а за позивачем [PERSON] право власності на дану частину будинку зареєстровано в КПТІ «Інвентаризатор». В даному будинку зареєстрована відповідачка [PERSON], яка була дружиною попереднього власника будинку [PERSON], який помер 20.07.2010 року. Відповідачка з 05.11.2015 року в будинку не проживає, добровільно виїхала жити до свого племінника [PERSON], який обіцяв вирішити питання про зняття її з реєстрації, але потім відмовився. Будь-яких цивільно-правових угод щодо користування спірним будинком між ними та відповідачкою не укладалося. Відповідачка в 2014 року відмовилася сплачувати вартість спожитого нею газу в зв'язку з чим була нарахована на [PERSON] заборгованість в розмірі 3\~800 грн, будинок відключили від газопостачання. Позивачі вважають, що реєстрація відповідача у їхньому будинку порушує їх право користування та розпорядження своїм майном, тому просили визнати [PERSON] такою, що втратила право користування їхнім будинком із зняттям з реєстраційного обліку. Відповідач [PERSON] на початку судового розгляду позов не визнала, а після допиту свідків, позов визнала і пообіцяла добровільно знятися з реєстраційного обліку та підтвердила, що зараз вона мешкає у свого племінника. Суд вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази, вважає, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Конституцією України (ст.. 41) та ст..1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб ( ст.. ст.. 316, 371, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом права власності особи може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира ( ст.. ст.. 379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.. 383 ЦК України та ст.. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися ним на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ст.. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно зі ст.. 156 ЖК України члени сім'ї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квіартири) і колишнім членом сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила , встановлені статтею 162 цього Кодексу. Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Із зазначеного слід дійти висновку, що виникнення права членів сім'ї власника будинку (квартири) на користування цим будинком (квартирою) та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок. Передбачаючи право власника житлового будинку (квартири) на відчудження цих обєктів, закон не передбачив при цьому перехід прав і обовязків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом (житлового сервітуту) членів сімєї колишнього власника (чи інших осіб, які проживали у належному йому житлі з його дозволу за відсутності відповідних цивільно-правових угод щодо користування житлом), у випадку зміни власника будинку (на відміну від договору найму (оренди) житла ст..ст. 810, 814 ЦК України), а відтак припинення права власності особи на будинок (квартиру) припиняє право члені сімєї та інших, зазначених вище осіб, на користування цим будинком (квартирою), оскільки це їх право є похідним від прав самого власника. Частина ж четверта ст.. 156 ЖК України передбачає збереження такого права користування житлом лише для членів сімєї, які припинили сімейні відносини з власником будинку, при умові збереження права власності на будинок цього ж власника, тобто при незмінності власника майна. Згідно з положенням ст.. 319 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, зокрема шляхом усунення перешкод у здійснення користування майном особами, в яких відпали законні підстави для такого користування. Як встановлено судом, обєктом цивільно-правового спору є житловий будинок, який розташований в с. Добренька, Красноградського району, Харківської області по вул.. Поштовій. б/н, ? частина якого згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.03.2011 року належить позивачу [PERSON], а інша ? частина будинку згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.11.2015 року належить другому позивачу [PERSON] ( а. с. 6 - 9). Відповідачка [PERSON] як дружина попереднього власника [PERSON] була зареєстрована та проживала у цьому житловому приміщенні з 09.12.2003 року. ( а.с. 10). Після смерті чоловіка, [PERSON] 20.07.2010 року, власниками будинку по ? частині стали його донька [PERSON] та син [PERSON], а [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини та продовжила жити у будинку. При цьому будь-яких цивільно-правових угод між [PERSON] та новими власниками будинку щодо користування житлом не укладалось, членом сімї останніх в розумінні ст.. 64 ЖК України вона не була й спільного господарства з ними не вела. Після смерті [PERSON] власником ? частини будинку з 16.11.2015 року став її чоловік [PERSON], який є одним із позивачів. Свідки [PERSON], [PERSON] пояснили суду, що [PERSON] в листопаді 2015 року добровільно виїхала іх спірного будинку до свого племінника [PERSON], забравши із собою все майно. Свідок [PERSON] - Мартинівський сільський голова, Красноградського району Харківської області підтвердила, що відповідачка проживає на даний час у свого племінника, після смерті чоловіка [PERSON] в 2010 році, вона добровільно відмовилася від спадщини і спадкоємцями майна померлого стали його дочка та син. В 2014 році [PERSON], проживаючи в спірному будинку відмовилася сплачувати плату за користування газом, в зв'язку з чим виникла велика заборгованість, будинок був відключений від газопостачання. Власники будинку не бажають, щоб відповідачка там мешкала і не дають згоди на підключення будинку до газопостачання. Свідок [PERSON] Ю,В., яка працює соціальним працівником, вказала, що [PERSON] приблизно біля одного місяця живе у свого племінника [PERSON], у в будинку тепло, в неї нормальні умови для проживання. Таким чином, враховуючи наведені вище обставини, а також відсутність договірних відносин відповідачки з колишнім власником житла [PERSON], власником житла [PERSON], а також факт припинення права власності [PERSON] та [PERSON] на це житло в звязку з їх смертю, суд вважає,що позов підлягає задоволенню. Позивачі не наполягали на стягненні з відповідачки сплаченого ними судового збору і тому суд його не стягує.

Outcome: approved