Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до ПАТ\~«Українська пожежно-страхова компанія», [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок пошкодження майна, мотивуючи свої вимоги наступним. 27.08.2017\~об 11\~год.\~30\~хв.\~в м.\~Запоріжжі\~на перехресті\~пр.\~Металургів\~та вул.\~Тюленіна\~внаслідок дорожньо-транспортної\~пригоди,\~яка сталася\~за участю\~автомобіля [NUMBER],\~під керуванням\~[PERSON]\~та автомобіля\~ВАЗ\~2107,\~реєстраційний номер\~[NUMBER] під\~керуванням позивача\~[PERSON],\~що належить\~на праві\~приватної власності\~позивачу [PERSON],\~пошкоджені транспортні\~засоби,\~травмованих не\~було.\~Винною особою\~у ДТП\~визнано водія\~[PERSON],\~яка здійснила\~рух на\~заборонений сигнал\~світлофору,\~внаслідок чого\~здійснила зіткнення\~з автомобілем\~позивача [PERSON],\~у звязку\~з чим\~постановою Орджонікідзевського\~районного суду\~м.\~Запоріжжя від\~15.11.2017\~року\~була притягнута\~до адміністративної\~відповідальності.\~Внаслідок дорожньо-транспортної\~угоди автомобіль\~ВАЗ\~2107\~отримав значні\~механічні пошкодження.\~На момент\~вчинення ДТП\~[PERSON]\~мала дійсний\~страховий поліс\~обовязкового страхування\~цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів №\~АК/1493177,\~виданий ПАТ\~«Українська\~пожежно-страхова\~компанія».\~Відповідно до\~заяви про\~страхове відшкодування\~від 30.11.2017\~позивач\~[PERSON]\~звертався до\~ПАТ\~«Українська пожежно-страхова\~компанія» за\~страховим відшкодуванням. Про дорожньо-транспортну пригоду оформлявся страховий випадок. Згідно звіту №\~614 про проведення оцінки транспортного засобу ВАЗ\~2107 реєстраційний номер [NUMBER] по визначенню вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку, заподіяного позивачу [PERSON] складає 55\~525,96\~грн., вартість матеріального збитку 36\~618,56 грн. Крім того, позивач зазначає, що він отримав тілесні ушкодження. На підставі ст.\~1167 Цивільного кодексу України позивач зазначає про завдання йому моральної шкоди, яка виразилась у глибині моральних страждань позивача [PERSON] в звязку з пошкодженням його майна, зокрема той факт, що пошкодження транспортного засобу спричинило йому незручності у пересуванні та його родини, тривалість часу необхідного для відновлення автомобіля. Моральну шкоду оцінює у 50000\~грн. За правову допомогу просить стягнути 2\~100 грн., згодом збільшив суму до 30\~000\~грн. Також просить відшкодувати послуги з транспортування транспортного засобу позивача у розмірі 600\~грн., витрати по оплаті послуг експерта 800\~грн., та судові витрати у сумі 2740\~грн. Посилаючись на вимоги ст. ст. 1166, 1167 Цивільного кодексу України, позивач вказує, що відповідач має відшкодувати шкоду як особа, що її завдала, при цьому, оскільки шкода завдана внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки шкода відшкодовується незалежно від наявності вини такої особи. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив його задовольнити. Представник відповідача ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» у судове засідання не з'явився, про дату, час, та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином рекомендованим листом із повідомленням. Надіслав письмові заперечення пояснення, у яких зазначив, що відповідно до заяви про страхове відшкодування від 30.11.2017 позивач [PERSON] звертався до ПАТ\~«Українська пожежно-страхова компанія» за страховим відшкодуванням, та йому, як того вимагає Закон України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», було здійснено виплату страхового відшкодування, яке хоча і не перевищує ліміту відповідальності, проте визначено відповідно до зазначеного Закону та умов договору страхування. [PERSON]\~«УПСК» у відповідності та у строки, визначені спеціальним Законом, розрахувало та сплатило позивачу [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 17\~150,67\~грн. Тобто, відповідач [PERSON] «УПСК» у повному обсязі виконало взяті на себе зобовязання за Полісом №\~АК/1493177. На підставі зазначеного, у позові просив відмовити. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, просив за змістом поданих суду заперечень проти позову у задоволенні позову відмовити. Згідно з поясненнями представника, він зазначає, що власником автомобіля, який було пошкоджено внаслідок ДТП, є [PERSON], що підтверджується наданим позивачами [PERSON] про оцінку транспортного засобу від 23.10.2017 №614. Проте, в момент ДТП автомобілем керував [PERSON]. Згідно чинного законодавства, право на отримання страхового відшкодування мають лише власники транспортних засобів. Отже, заявляючи вимогу про сплату страхового відшкодування у розмірі 55\~525,96\~грн., позивач [PERSON] фактично намагається отримати відшкодування, яке вже було сплачено власнику транспортного засобу [PERSON]. Щодо стягнення з [PERSON] витрат по оплаті послуг експерта в розмірі 800\~грн. та витрат по оплаті послуг з транспортування у розмірі 600\~грн., представник відповідача вважає необґрунтованою, оскільки такі витрати відшкодовуються страховиком. Щодо стягнення моральної шкоди у звязку із тілесними ушкодженнями зазначає, що у позовній заяві зазначено, що [PERSON] отримав значні ушкодження, що підтверджується Висновками магнитно-резонансної томографії від 28.08.2017 року, але на першій сторінці позову позивач сам чітко зазначив, що внаслідок ДТП травмованих немає. Звертає увагу, що внаслідок ДТП було відкрито кримінальне провадження за №\~12017080050003775 від 28.08.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.\~1 ст.\~286 КК\~України. Із постанови про закриття кримінального провадження від 12.09.2017 вбачається, що, під час досудового розслідування було встановлено, що в результаті вказаної ДТП, за медичною допомогою звернулась [PERSON] З цієї ж постанови вбачається, що під час досудового розслідування було опитану водія [PERSON] Отже, вбачається, що станом на 12.09.2017 [PERSON] за медичною допомогою у звязку із ДТП не звертався. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. 27.08.2017\~ сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Hyundai\~i30» державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «ВАЗ\~2107», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням позивача [PERSON] Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки «ВАЗ 2107», державний номер [NUMBER], його власником є позивач [PERSON] Внаслідок цього ДТП автомобіль [NUMBER] отримав механічні пошкодження. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля [NUMBER] була застрахована у [PERSON]\~«Українська пожежно-страхова компанія», що підтверджується полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №\~АК/1493177 від 26.12.2016 року. Строк його дії з 27.12.2016\~ по 26.12.2017. Страхова сума на одного потерпілого двісті тисяч гривень, за шкоду заподіяну життю і здоровю сто тисяч. Окрім того, 14.12.2016 між [PERSON]\~«Українська пожежно-страхова компанія» і [PERSON] укладено договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту «додатковий захист» №\~Д3/723-016001/160000064. Згідно п.\~2.1 визначено страхову суму за шкоду, заподіяну майну 100\~000,00\~грн. Термін дії з 27.12.2016\~по 26.12.2017. Постановою Орджонікідзевського районного суду м.\~Запоріжжя від 15.11.2017 року у справі №\~335/11818/17 [PERSON], [INFO] визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у дохід держави. 28.08.2017\~до [PERSON]\~«Українська пожежно-страхова компанія» надійшло повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від [PERSON] та [PERSON] Згідно з п.\~34.2. ст. 34 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобовязаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення страхового випадку та розміру збитків. На виконання п.\~34.2 ст.\~34 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 08.09.2017 представником страхової компанії здійснено огляд пошкодженого автомобіля [NUMBER] та складено протокол огляду транспортного засобу. Згідно ст.\~22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує установлену цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Відповідно до ремонтної калькуляції №\~4329 від 08.11.2017 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу ВАЗ\~2107 державний номер [NUMBER] складає 28\~304,77\~гривень. Ринкова ж вартість автомобіля на момент пошкодження (його вартість до дорожньо-транспортної пригоди), згідно Розрахунку ринкової вартості №\~4329, складає 23\~951,85\~гривень. Положеннями п.\~30.1. ст.\~30 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до вимог законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. Оскільки витрати на відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу (28\~304,77\~грн.) перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди (23\~951,85\~грн.), ремонт транспортного засобу ВАЗ\~2107 державний номер [NUMBER] в силу п.\~30.1. ст.\~30 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є економічно необґрунтованим. У п.\~30.2 ст.\~30 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Згідно Розрахунку №\~4329 з визначення ринкової вартості пошкодженого транспортного засобу ВАЗ\~2107 державний номер [NUMBER] ринкова вартість автомобіля у пошкодженому стані (після ДТП) складає 7\~501,18\~грн. Таким чином, відповідно до вимог Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відшкодуванню підлягала сума 16 450,67 грн. (23\~951,85\~грн. 7\~501,18\~грн.). Згідно п.\~36.2 ст.\~36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк виплати страхового відшкодування не повинен складати більше 90 днів з дня подання потерпілим заяви про страхове відшкодування. Заява про страхове відшкодування від позивача [PERSON] надійшла до [PERSON]\~«Українська пожежно-страхова компанія» 30.11.2017. 02.02.2018 у межах передбаченого строку з дня отримання заяви про страхове відшкодування страховою компанією перерахувало на рахунок [PERSON] 17\~150,67\~грн. страхового відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням №\~1341. Отже, страховою компанією, у відповідність з вимогами та у строки, які визначені спеціальним Законом, розрахувало та сплатило позивачу [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 16\~450,67 грн. Враховуючи вищевикладене, [PERSON]\~«Українська пожежно-страхова компанія» у повному обсязі виконало взяті на себе зобовязання за Полісом № АК/1493177. Слід зазначити, що суд поклав в основу рішення саме розрахунок №\~4329 від 08.11.2017\~по визначенню ринкової вартості пошкодженого транспортного засобу позивача, згідно якого ринкова вартість складає 23 951,85 гривень, оскільки він є повним і об'єктивним доказом з точки зору економічної обґрунтованості ремонту автомобіля та узгоджується з матеріалами справи. Дослідження звіт №\~614 від 23.10.2017\~про проведення оцінки транспортного засобу ВАЗ 2107 реєстраційний номер [NUMBER] по визначенню вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку, заподіяного позивачу [PERSON], згідно якого така вартість складає 55\~525, 96 грн., не може бути судом враховано при вирішенні спору, оскільки ним визначено лише матеріальний збиток внаслідок пошкодження автомобіля ВАЗ\~2107, а вартість автомобіля до та після ДТП не встановлювалася, крім того розрахунок №\~4329 від 08.11.2017\~повністю відповідає вимогам спеціального Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що суд вважає належним та допустимим доказом. З цього вбачається, що вимога по оплаті послуг експерта у 800 гривень з [PERSON] на користь [PERSON] задоволенню не підлягає. Згідно матеріалів справи, розмір страхового відшкодування, який підлягав відшкодуванню страховою компанією на користь позивача [PERSON] визначено в сумі 16\~450,67\~грн. Проте, згідно платіжного доручення від 02.02.2018\~№\~1341 на користь [PERSON] страховиком перераховано 17\~150,67\~грн., що на 700,00\~грн. більше, які в свою чергу і є сумою на покриття витрат на транспортування автомобіля. Тобто, вимога [PERSON] по оплаті [PERSON] послуг з транспортування у розмірі 600 гривень є безпідставною та задоволенню не підлягає. Також судом встановлено, що власником автомобіля [NUMBER] є позивач [PERSON], проте автомобілем в момент ДТП керував позивач [PERSON]. Вказане також підтверджується технічним паспортом автомобіля ВАЗ-2107, держ. номер [NUMBER]. Згідно п.\~22.1 ст.\~22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №\~1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. При цьому, Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у пункті 13 постанови від 01.03.2013 №\~4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснив, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК\~України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб). Матеріали справи містять копію технічного паспорту автомобіля ВАЗ-2107 1991\~року випуску, державний номер\~[NUMBER]\~(серія ГЗ\~№\~014103), власником автомобіля зазначений (рос. мовою) «Лебедь Николай Григорьевич», у графі особливі відмітки (рос. мовою) «[PERSON] имеет право управлять». Достовірність даного документу перевірено судом у судовому засіданні 22.02.2019\~року. Частинами 2, 4 статті 83 ЦПК\~України передбачено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з обєктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Позивачем [PERSON] вказаний доказ наданий з порушенням встановлених ЦПК\~України строків. На підставі ч. 8 ст.\~83 ЦПК\~України, докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Окрім того, відповідно до положень\~ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух»\~- право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням транспортного засобу з установленим терміном дії. Відповідно до визначень\~ПДР\~України, затверджених\~постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі. Відповідно до пункту 2.1 статті 2\~ПДР\~водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. До матеріалів справи позивачем [PERSON] не надано до матеріалів справи посвідчення водія. Отже, в матеріалах справи відсутні докази, що [PERSON] правомірно експлуатував автомобіль в момент ДТП (або на підставі права власності, або права господарського відання, або оперативного управління, або на основі договору оренди або у звязку із переданим йому власником посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб). Тобто, позивач [PERSON] не довів, що він має право вимоги на відшкодування шкоди, оскільки він не є власником автомобіля, а належних документів (доказів), які б підтверджували його право законного володіння автомобілем в момент ДТП, ним до матеріалів справи не надано. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 28.08.2017\~року до страхової компанії надійшли повідомлення про ДТП від [PERSON] та [PERSON] Із заявою про страхове відшкодування до [PERSON]\~«Українська пожежно-страхова компанія» 30.11.2017 року звернувся безпосередньо власник транспортного засобу - [PERSON], якому фактично було сплачено страхове відшкодування 02.02.2018 року. У заяві позивач просив страховика оцінити та відшкодувати шкоду, завдану внаслідок ДТП. Автомобілю ВАЗ\~2107\~держ. номер [NUMBER]. Суд зазначає, що докази звернення позивачем [PERSON] до страхової компанії щодо отримання страхового відшкодування йому, як потерпілому на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання ним повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду із відповідною заявою про страхове відшкодування до матеріалів справи не надано. За приписами п.\~35.1 ст.\~35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім'я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви. У відповідності до вимог п.\~36.2 статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV, страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Із зазначеного вище вбачається, що страхове відшкодування, за наслідками ДТП, сплачено страховиком власнику транспортного засобу, лише після узгодження із ним розміру страхового відшкодування. Доказів заперечення власника транспортного засобу проти суми виплат до матеріалів справи не надано. Визначаючись щодо відшкодування позивачу [PERSON] моральної шкоди, суд виходить з такого. Відповідно до статті 23\~ЦК\~України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Згідно із частиною другою статті 1167\~ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. На підставі положень п. 5 постанови Пленуму ВС України від 31.03.1995 №\~4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Згідно позову [PERSON] отримав тілесні ушкодження, що підтверджуються висновками магнитно-резонансної томографії від 28.08.2017, що також зазначено у виписках медичної картки. Оцінюючи вказані документи із зібраними по справі доказами у їхній сукупності, суд дійшов висновку, що в наявних документах не зазначено, що захворювання є наслідком ДТП, відсутній причинний звязок між подією та наслідками. Крім того, згідно постанові Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 15.11.2017\~по справі про адміністративні правопорушення зазначено, що внаслідок ДТП травмованих немає. Також судом встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було відкрито кримінальне провадження №\~12017080050003775 від 28.08.2017\~ за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.\~1 ст.\~286 КК\~України. Постановою про закриття кримінального провадження від 12.09.2017\~встановлено, що в результаті даної дорожньо-транспортної пригоди за медичною допомогою зверталась [PERSON], інших травмованих немає. Отже в цій частині позову слід відмовити. Щодо вимог позивача про відшкодування моральної шкоди у звязку з тим, що пошкодження транспортного засобу спричинило йому незручності у пересуванні його та його родичам, суд виходив з наступного. Дійсно, у результаті ДТП автомобіль ВАЗ 2107 отримав механічні пошкодження, що безумовно змінило звичайний спосіб його життя, спричинило йому незручності, а тому він міг відчувати себе знервованим, тому з цього приводу він отримав моральну шкоду. Однак, заявлена ним сума, на думку суду, є завищеною, у звязку з чим, з огляду на засади виваженості, розумності та справедливості, відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, в сумі 3000\~гривень. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь який її розмір може мати суто умовний вираз. Що стосується стягнення з відповідачів солідарно на користь позивача витрат, повязаних з наданням правової допомоги у розмірі 30\~000,00\~грн., слід зазначити наступне. У позові позивач [PERSON] просив стягнути з відповідачів солідарно 2\~100\~грн. витрат на правову допомогу. В подальшому, позивачем збільшено суму до 30\~000\~грн. У матеріалах справи наявний оригінал квитанції ПАТ\~«Акцент Банк» №\~3421160 від 10.07.2018\~про сплату позивачем [PERSON] на користь ТОВ\~«Персона Гранд» 30\~000,00\~грн. за оплату юридичних послуг. Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу. Частиною 3 статті 137 ЦПК\~України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 4 цієї ж статті встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено рішення (правова позиція, викладена у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.05.2018). При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Судом встановлено, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження понесення витрат на правову допомогу, зокрема, відсутні акт приймання-передачі наданих послуг, відсутні відомості щодо часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а тому у стягненні судових витрат на правову допомогу слід відмовити. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За таких обставин, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення цивільного позову частково. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 1166, 1167, 1168, 1187, 1192 ЦК України,

Outcome: partial