Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

Позивачка 29.12.2017року звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 04.11.2011року помер її батько [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно, а саме: земельні ділянки площами 0,3742 га та 1,15379га, що розташовані на території Твіржанської сільської ради Мостиського району Львівської області та призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Стверджує, що за життя батько склав заповіт від 11.08.2011року, яким вищевказані земельні ділянки заповів їй (позивачці). Однак, у встановлений законом строк вона не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у звязку із тим, що протягом цього строку здійснювала постійний догляд за своєю свекрухою [PERSON], яка проживала разом із нею та протягом 2012-2015 років хворіла. В подальшому, протягом 2015-2017років здійснювала догляд за своєю матірю [PERSON], яка також періодично хворіла та померла 06.01.2017року. Зазначені обставини ускладнювали їй належним чином оформити свої спадкові права. З огляду на наведене, просить суд ухвалити рішення, яким визначити їй додатковий строк, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. В судове засідання позивачка не зявилася, проте подала заяву, в якій просить суд справу розглянути у її відсутності та зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] міської ради Львівської області у судове засідання не зявився, а подав заяву, в якій просить суд розглянути справу без його участі та зазначає, що не заперечує проти позову. Представник третьої особи [PERSON] державної нотаріальної контори, у судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву, в якій зазначає, що проти позову не заперечує. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 04.11.2011року відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] (батька позивачки). До складу даної спадщини входить право власності на земельні ділянки площами 0,3742 га та 1,15379га, що розташовані на території Твіржанської сільської ради Мостиського району Львівської області та призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належали померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №737494 від 13.05.2009року та Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №050363 від 22.04.2004року. Як вбачається із матеріалів справи, за життя спадкодавець [PERSON] склав заповіт від 11.08.2011року, яким вищевказані земельні ділянки заповів своїй дочці [PERSON] (позивачці у справі), яка бажає прийняти спадщину та отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину, однак після смерті батька у шестимісячний строк вона не звернулася вчасно в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №51679704 від 23.04.2018року вбачається, що спадкова справа після смерті спадкодавця [PERSON] в нотаріальній конторі не заводилася, що свідчить про те, що із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті останнього до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався. Дружина спадкодавця [PERSON] [PERSON] померла 06.01.2017року. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами: копією свідоцтва про смерть спадкодавця [PERSON]; копією свідоцтва про смерть [PERSON]; копією свідоцтва про народження [PERSON]; копією свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON]; копією довідки Твіржанської сільської ради Мостиського району Львівської області №1319 від 29.11.2016року; копією заповіту [PERSON] від 11.8.2011року; копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №737494 від 13.05.2009року; копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №050363 від 22.04.2004року; інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину; заповіти/спадкові договори) щодо спадкодавців [PERSON] та [PERSON] Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною першою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України в п.24 постанови від 30 травня 2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» розяснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Також слід зазначити, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови, фактичне користування і володіння майном спадкодавця або ж проживанням із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України від 26.09.2012 по справі № 6-85цс12, у спорі про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч.3 ст.\~1272\~ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви, ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч. 3\~ст. 1272 ЦК України\~не застосовуються. Крім того, згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України у справі 6-1215цс16 від\~14 вересня 2016 року,\~якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, зокрема, через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Окрім цього, суд вважає необхідним зазначити, що\~наказом Міністерства\~юстиції України\~№296/5\~від 22.02.2012\~року затверджено «Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» котрий передбачає, що спадкоємець має право звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини шляхом надіслання такої заяви поштою. Звертаючись до суду із даним позовом, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини\~позивач вказувала на\~те, що вона у встановлений законом строк не могла звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], оскільки протягом цього періоду здійснювала постійний догляд за своєю свекрухою [PERSON], яка проживала разом із нею та протягом 2012-2015років постійно хворіла, та в подальшому протягом 2015-2017років здійснювала догляд за своєю матірю [PERSON], яка також періодично хворіла та померла 06.01.2017року. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Однак, в порушення вимог ст.81 ЦПК України, позивачка не надала суду доказів того, що здійснення нею догляду за своєю свекрухою та матірю в указаний період було повязано з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для неї на вчинення дій щодо прийняття спадщини у встановлений законом строк, тобто не виконала свій процесуальний обовязок із доведення тих обставин, на які посилалася як на підставу своїх вимог. Суд не вважає постійні хвороби свекрухи та матері позивача\~ поважними причинами пропуску позивачем вказаного строку, які б об'єктивно унеможливлювали чи в інший спосіб перешкодили позивачу здійснити своє право на подання заяви про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк до нотаріуса (особисто або надіслати заяву поштою) за отриманням свідоцтва про право на спадщину, а інших причин для цього позивач не вказала. Таким чином, позивач не надала належних та допустимих доказів того, що\~протягом часу з листопада 2011 по грудень 2017 року у неї були поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини після смерті батька. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, переглядаючи 6 червня 2018 року судові рішення справі №\~592/9058/17-ц (касаційне провадження № 61-200 св 18), вказав на те, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (ст. 15 ЦК України). Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Правила ч. 3 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо:\~1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. За змістом цієї статті, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини,\~повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця\~на вчинення цих дій, які має оцінити суд з урахуванням доводів і заперечень учасників справи та її фактичних обставин. Пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин, при відсутності будь-яких перешкод і труднощів для подання заяви не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного або оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку. Враховуючи вищенаведене, на підставі встановлених обставин справи та належним чином оцінених судом доказів, суд вважає, що причини, на які\~посилалась позивач як на підставу для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини, не є поважними причинами пропуску вказаного строку, що унеможливили чи в інший спосіб перешкодили їй здійснити своє право на подання заяви про прийняття спадщини, а тому приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: dismissed