Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

позивачка [PERSON] 28.12.2020 р. звернулась в суд із позовом до відповідача [PERSON] , у якому просить стягнути із відповідача на її користь грошову компенсацію її частки у праві спільної сумісної власності у розмірі 1/2 вартості відчуженого майна транспортного засобу марки «Opel Astra Sports Tourer», 2012 року випуску, кузов № [NUMBER] , в розмірі 113\~257,65 грн., а також судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 15 вересня 2006 року, у шлюбі у них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З листопада 2019 року їх подружні відносини фактично припинились, вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх відносин. З листа-відповіді РСЦ ГСЦ МВС у Львівській області №31/13-с-95/А від 03.11.2020 р. вбачається, що за період з 2017 р. по 03.11.2020 р. за відповідачем [PERSON] були зареєстровані такі транспортні засоби: 20.03.2012 р. зареєстровано автомобіль марки «Mercedes-Benz», 2007 р.в., кузов [NUMBER] , об`єм двигуна 2148 см.куб, який 14.08.2019 р. перереєстрований на нового власника; 20.08.2019 р. зареєстрований автомобіль марки «Opel Astra Sports Tourer», 2012 року випуску, кузов № [NUMBER] , об`єм двигуна 1362 см.куб., який 23.05.2020 р. перереєстрований на нового власника. Із вказаного листа їй стало відомо, що автомобіль марки «Opel Astra Sports Tourer» був відчужений відповідачем без її згоди, хоча був придбаний під час перебування у шлюбі і використовувався ними під час спільного проживання. Відповідач її не повідомляв про вартість ціни продажу автомобіля, не погоджував її з нею, а тому вважає, що автомобіль був проданий не в інтересах сім`ї, а виключно для того, щоб приховати спільне майно від поділу. Згідно із висновком №204 від 15.12.2020 р. експертного автотоварознавчого дослідження, середня ринкова вартість автомобіля марки «Opel\~Astra\~Sports\~Tourer»\~станом на\~15.12.2020\~р.\~становить 226\~515,29\~грн.\~Із врахування\~того,\~що даний\~автомобіль є\~об`єктом права\~спільної сумісної\~власності подружжя\~та такий\~був відчужений\~без її\~згоди,\~вважає,\~що має\~право на\~грошову компенсацію\~у розмірі\~1/2\~частини його\~вартості,\~що становить\~113\~257,65\~грн.\~Разом із\~позовною заявою\~позивачкою подано\~заяву про\~попередній (орієнтовний)\~розрахунок суми\~судових витрат,\~відповідно до\~якої нею\~понесено судові\~витрати,\~які складаються\~із судового\~збору,\~поштових витрат,\~витрат за\~проведення експертизи\~та витрат\~на професійну\~правничу допомогу.\~ \~ Ухвалою від 19.01.2021 р. прийнято до розгляду позов та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче провадження. Згідно із ухвалою суду від 24.02.2021 р. відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Яцуляка Т.Р. про закриття провадження у справі. Відповідно до ухвали від 04.03.2021 р. підготовче провадження закрито, призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали з підстав, що наведені в такому. Позивачка [PERSON] додатково пояснила, що шлюб між нею та відповідачем розірвано відповідно до рішення Сихівського районного суду м.Львова від 18.12.2020 р. Від продажу відповідачем їх спільного автомобіля марки «Opel Astra Sports Tourer», останній їй жодних коштів не передавав. Просила позов задовольнити повністю. Окрім цього, представником позивача адвокатом Стефанишиним О.О. у судовому засіданні подано заяву про розмір фактично сплачених судових витрат, у якій вказано, що позивачка понесла такі судові витрати: 1\~133 грн. судовий збір; 3\~000 грн. вартість проведення експертного автотоварознавчого дослідження з визначення середньої ринкової вартості автомобіля; 5\~000 грн. витрати на правничу допомогу адвоката. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник адвокат Яцуляк Т.Р. позов не визнали, просили відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] надав пояснення про те, що він перебував із позивачкою у зареєстрованих шлюбних відносинах, шлюб між ними розірвано 18.12.2020 р., однак вони фактично не проживали як сім`я з листопада 2019 року. Кошти від продажу автомобіля марки «Opel Astra Sports Tourer» були ним поділено із позивачкою по 1/2. У присутності його батьків він дав сину [PERSON] гроші в сумі 4\~000 доларів США для передачі матері [PERSON] . Розписки про передачу грошей не було складено. Приблизно через пів години прийшла колишня дружина з претензіями, що сума не вся їй сплачена, оскільки в оголошенні була більша ціна автомобіля та наголосила, що потрібно ще доплатити 150-200 доларів США. Також зазначив, що автомобіль він продавав на веб-сайті «Авторіа», позивачка неодноразово йому говорила, щоб він зменшив ціну. Пропозиція продати автомобіль та поділити гроші із продажу була позивачки. Автомобіль був проданий за 8\~000 доларів США. Після продажу автомобіля, він купив автомобіль марки «Volkswagen» за ціною 6\~300 доларів США, з яких 2\~300 доларів США позичив у брата. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] надав показання про те, що він є батьком відповідача [PERSON] , а позивачка [PERSON] є його колишньою невісткою. Зазначив, що був свідком того, коли його син внукові передав гроші від продажу автомобіля, щоб той віддав матері. Орієнтовано через годину прийшла [PERSON] та сказала, що потрібно ще додати 200 доларів США. Свідки [PERSON] та [PERSON] , які є сусідами та товаришують сім`ями із учасниками справи, надали показання про те, що у позивачки [PERSON] були претензії до колишнього чоловіка з приводу того, що він не додав їй 200 доларів США від продажу їх спільного автомобіля марки «Opel». Також зазначили, що позивачка неодноразово наголошувала на тому, що [PERSON] поставив завелику ціну на автомобіль, тому такий довго неможливо продати. Неповнолітній свідок [PERSON] у судовому засіданні відмовився надавати показання відповідно до ст.63 Конституції України. Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до такого висновку. Частиною 1\~ст. 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1\~ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом позивачка [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем [PERSON] із 15.09.2006 р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 15.09.2006 р. Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №3272 (а.с.6). У шлюбі у них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.7,8 свідоцтва про народження). Встановлено, що рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 18.12.2020 р. шлюб між сторонами розірвано, однак фактично їх шлюбні відносини припинені з листопада 2019 року, що учасниками справи не оспорюється. \~ \~ \~ \~За час перебування у шлюбі 20.08.2019 р. подружжям [PERSON] та [PERSON] придбано автомобіль марки «Opel Astra Sports Tourer», який було оформлено на відповідача [PERSON] . Відповідно до частин першої та другої\~статті 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і\~стаття 368 ЦК України. Конструкція\~статті 60 СК України\~свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим, зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя у судовому порядку у разі оспорювання ним поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17. В ході розгляду справи сторони не заперечували того факту, що вказаний автомобіль є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. А відтак, в силу ч.2\~ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню,\~\~суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання. Згідно\~ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ст. 69 СК України). Частиною 1\~статті 70 СК України\~передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч.1, ч.4\~ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~Цивільним кодексом України. Встановлено, що автомобіль марки «Opel Astra Sports Tourer» у відповідності до договору купівлі-продажу 4641/2020/2010654 транспортного засобу від 23.05.2020 р. відповідачем продано, ціна транспортного засобу за домовленістю сторін складає 182\~500 грн. (а.с.82). Разом з тим, відповідач [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що ним продано вказаний автомобіль за 8\~000 доларів США. Частина четверта\~статті 65 СК України\~передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. У випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Відповідач [PERSON] позов не визнав та надав показання про те, що після продажу вказаного автомобіля, він дав позивачці [PERSON] половину його вартості, а саме 4\~000 доларів США. Вказане також підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . За загальними правилами доказування, визначеними статтями\~12,\~81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України\~передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На підтвердження своїх заперечень стороною відповідача не надано жодних доказів, які б підтверджували те, що він дійсно передав позивачці кошти за половину вартості проданого ним автомобіля. Показання свідків\~\~суд не може брати до уваги, так як такі показання не підтверджують беззаперечно факт надання коштів відповідачем позивачці. Більше того, жоден із свідків не був очевидцем того, коли [PERSON] передавав кошти [PERSON] , та навіть якщо передавав, то у якому розмірі. Із врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що спірний автомобіль марки «Opel Astra Sports Tourer», 2012 року випуску, придбано за час шлюбу та за спільні грошові кошти, у подальшому продано відповідачем, який не компенсував позивачці половину його вартості, тому остання має право на отримання грошової компенсації 1/2 частки його вартості. При визначенні суми грошової компенсації, яка підлягає стягненню в користь позивачки з відповідача, суд не приймає як належний доказ вартості відчуженого автомобіля висновок №204 експертного автотоварознавчого дослідження з визначенням середньої ринкової вартості автомобіля за адвокатським запитом Стефанишина О.О. від 15.12.2020 р., оскільки даним висновком визначено лише орієнтовну ринкову вартість станом на 08.12.2020 р. Разом з тим, сторонами не оспорюється, що транспортний засіб марки «Opel Astra Sports Tourer», 2012 року випуску, було продано за 8\~000 доларів США, відтак із відповідача слід стягнути на користь позивачки половину вартості відчуженого автомобіля, а саме 4\~000 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти України станом на момент продажу (23.05.2020 р.) становить 107\~080 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, слід зазначити таке.\~ Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, із відповідача на користь позивачки слід стягнути 1 071 грн. 20 коп. судового збору, що пропорційно відповідає розміру задоволених вимог. \~ \~ \~ \~Щодо судових витрат позивачки, а саме оплати вартості проведення експертного дослідження в сумі 3\~000 грн., такі витрати не підлягають стягненню з відповідача, оскільки вказаний висновок при ухваленні даного рішення не прийнятий як належний доказ вартості майна, відчуженого відповідачем. Відповідно до ч. 2\~ст. 137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3\~ст. 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 4\~ст. 137 ЦПК України\~передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно із п. 2 ч. 3\~ст. 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Зважаючи на наведені норми процесуального закону, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», «Данілов проти України»). Аналогічні висновки містяться у додатковій постанові Верховного Суду від 24.01.2019 року по справі № 910/15944/17. Частиною 5\~статті 137 ЦПК України\~встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Встановлено, що правнича допомога позивачці [PERSON] надавалась адвокатом Стефанишиним О.О. відповідно до Договору про надання правової допомоги №23/07 від 23.07.2020 р. Разом із заявою про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, представником позивача [PERSON] подано до суду: Договір про надання правової допомоги №23/07 від 23.03.2020 р., укладений між ним та [PERSON] , додаткову угоду від 23.07.2021 р., розрахунок вартості послуг, наданих адвокатом від 01.04.2021 р. та квитанції до прибуткового касового ордера, згідно із якими позивачкою [PERSON] сплачено адвокату Стефанишину О.О. всього 5\~000 грн. Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, із врахуванням того, що іншою стороною заявлено клопотання про зменшення таких витрат, суд вважає, що понесені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5\~000 грн. є не співмірними із складністю справи та обсягом правничої допомоги у справі, відтак розмір таких витрат слід зменшити до 3\~000 грн., які слід стягнути із відповідача в користь позивачки.

Outcome: partial