Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-29 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з вказаним позовом до відповідача, яким просять суд визнати право власності на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS], загальною площею 90,5 кв.м., житловою площею 46,4 кв.м., в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON], померлого [INFO] року. Представник позивача подала клопотання про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Представник Доброславської селищної ради Комінтернівського району Одеської області не заперечував проти задоволення позову, справу просив розглянути у свою відсутність (лист від 25.07.2018 року). Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні правовідносини: За життя [PERSON] на підставі запису в погосподарській книзі № 6, Доброславської (Комінтернівської) селищної ради Лиманського (Комінтернівського) району Одеської області, належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований на території Доброславської (Комінтернівської) селищної ради Лиманського (Комінтернівського) району Одеської області, [ADDRESS], що встановлено судом зі змісту довідки № 02-20/2541 від 22.09.2017 року виконавчого комітету Доброславської селищної ради Лиманського району Одеської області. [PERSON] помер [INFO] року (свідоцтво про смерть [NUMBER] від 30.10.2003 року, видане відділом реєстрації актів громадянського стану Комінтернівського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 115). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Зі змісту спадкової справи заведеної до майна [PERSON] спадкоємцями є саме позивачі. 05.02.2018 року державним нотаріусом Лиманської районної державної нотаріальної контори Одеської області винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки у спадкоємця відсутні правовстановлюючи документи на житовий будинок, і за життя спадкодавця його право на цей будинок не було зареєстровано в установленому законом порядку. В теперішній час спадкоємці до майна [PERSON] позбавлені можливості в інший, позасудовий спосіб, оформити своє право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючи документи на нерухоме майно. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. В силу положення ст. 529 ЦК УРСР [PERSON] (дружина померлого [PERSON]) та [PERSON] (син померлого [PERSON]) відносяться до спадкоємців першої черги до майна [PERSON] Відповідно до ст. 560 ЦК УРСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Матеріалами справи доведено, що позивачі не мають можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на домоволодіння, що за життя належало спадкодавцю. За загальним правилом до складу спадщини входять всі права спадкодавця, що не припинились у зв'язку із смертю. При вирішенні даного спору суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самого спадкодавця на момент закінчення будівництва будинку, а також положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування в Україні», постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР». Зокрема, за змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР № 45/5 від 31 жовтня 1975 року, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Таким чином, суд дійшов висновку, що за життя [PERSON] набув право власності на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS], і це право підлягає успадкуванню в загальному порядку. Оскільки Законом України «Про нотаріат» не передбачена можливість видачі спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину за законом чи за заповітом за відсутності правовстановлюючого документу, суд вважає, що тільки в судовому порядку позивач має можливість захисту свого права та законного інтересу. Отже позовні вимоги є обгрунтованими і підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved