Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

Позивачі звернулись в суд із позовом про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. В судовому засіданні позивачі та їх представник адвокат [PERSON] позов підтримали та пояснили, що [PERSON] та [PERSON] постійно проживають та зареєстровані в [INFO]. На протязі більше 10 років позивачі відкрито, безперервно володіють вищезазначеною квартирою, доглядають та утримують її. За весь час володіння даною квартирою до позивачів ніхто жодних претензій не предявляв, позовів про її повернення не заявляв. Про те, що вищезазначена квартира зареєстрована за [PERSON] їм стало відомо нещодавно, коли вони оформляли субсидію. Дана квартира була куплена батьками позивачів у 1996 році у [PERSON], яка проживала одиноко та померла 10 грудня 1997 року. Договір купівлі-продажу належним чином оформленим не був. У 2002 році їх батьки переїхали на постійне проживання в [INFO], де проживають і на даний час. Тому позивачі та їх представник просять визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS]. Представник відповідача - Кременецької міської ради в судове засідання не зявився, однак надіслав заяву в якій просить справу слухати у відсутності їх представника та позовні вимоги визнає. [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, однак надіслали заяву в якій позовні вимоги визнають та просять справу слухати у їх відсутності. Суд, заслухавши пояснення позивачі та їх представника, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Згідно свідоцтва на право власносі на житло від 04 липня 1994 року та довідки № 24 від 19.01.2016 року, виданої Кременецьким районним комунальним бюро технічної інвентаризації, квартира [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] (померла). Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] померла 10 грудня 1997 року. Згідно інформаційної довідки зі Спадковго реєстру від 01.12.2016 року, за параметрами запиту на імя [PERSON] у Спадковому реєстрі інформація відсутня. З 2002 року [PERSON] та [PERSON], які є батьками позивачів, проживаю в [INFO], що стверджується актом обстеження на факт проживання в [INFO] від 03.12.2015 року. Згідно довідки № 301 від 04.04.2016 року, виданої Розтоцькою сільською радою Кременецького району Тернопільської області, [PERSON] з 2004 року проживає в [INFO]. Згідно акту обстеження на факт проживання осіб в квартирі [ADDRESS] від 03.12.2015 року, [PERSON] та [PERSON]. з 1996 року і по данй час постійно проживають у вищезазначеній квартирі, добросовісно, відкрито та безпосередньо володіють даною квартирою. [PERSON] та [PERSON] з 1996 року зареєстровані в [INFO], що стверджується будинковою книгою. Згідно договору про надання послуг з вивезення побутових відходів від 01 червня 2012 року; паспорта на газове обладнання № 00181012069; робочого проекту на газопостачання від 05.11.2008 року та договору № 226 на гарантійне обслуговування від 14 жовтня 2009 року, щодо квартири [ADDRESS], споживача наданих послуг по вищезазначених документах є позивачі по справі. Відповідно до ч. 1\~ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено\~ЦК. У відповідності до п. 9 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності на інших речових прав» (надалі - Постанова), при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Також, п. 9 вказаної Постанови, враховуючи положення статей\~335\~і\~344 ЦК, визначено, що право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Ураховуючи положення п. 8\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК\~про те, що правила\~ст.344 ЦК\~про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що\~ЦК\~набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення\~ст. 344 ЦК\~поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. Згідно п.13 Постанови можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей\~15,\~16 ЦК, а також ч.4\~ст.344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Як передбачено пунктом 14 Постанови, виходячи зі змісту частини першої\~статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Право власності (ч.ч.1,2\~ст.328 ЦК України) набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України). Позивачі достовірно довели факт набуття ними права власності за набувальною давністю, оскільки вони добросовісно і відкрито володіють нерухомим майном на протязі більше 10 років. Інших осіб, які б заявляли вимоги щодо повернення вказаного нерухомого майна, не має, а отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. При заволодінні вказаною квартирою позивачі не знали і не могли знати про відсутність у них підстав для набуття права власності на неї, оскільки перебуваючи неповнолітніми вважали, що разом із батьками мають право на вказану квартиру і правомірно вселились у квартиру та не приховували свого проживання у ній. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволення в повному обсязі і є правові підстави для визнання за [PERSON] та [PERSON] права власності за набувальною давністю на квартиру [ADDRESS], що зареєстрована за [PERSON], яка померла 10.12.1997 року. На підставі наведеного,

Outcome: approved