Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] , звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу в обґрунтування якого зазначила, що з 08 грудня 2018 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який зареєстрований Сватівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області 08.12.2018 року , актовий запис № 123. Від шлюбу вони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Спільне сімейне життя з відповідачем не склалось та фактично припинене з 06 червня 2020 року. Спільне господарство не ведеться. Майновий спір на даний час між ними відсутній. Подальше спільне життя з відповідачем вважає неможливим, а тому просить розірвати шлюб між ними. Позивачка в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність та наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу, строк для примирення просить не надавати. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що Сватівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] від 08 грудня 2018 року, актовий запис № 123 (а.с. 5). Від даного шлюбу подружжя має малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 19.02.2019 року (а.с.16). Після одруження відповідачка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Спільне сімейне життя з відповідачем не склалось та фактично припинене з 06 червня 2020 року. Спільне господарство не ведеться. Майновий спір на даний час між ними відсутній. За спільною домовленістю дитина залишається проживати з позивачкою. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, шлюб існує формально, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до\~ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка не просить змінювати прізвище на дошлюбне, а тому суд вважає за необхідне залишити їй прізвище набуте після укладення шлюбу. Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112, 115 Сімейного Кодексу України, та

Outcome: approved