Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом , в якому просять визнати за ними право користування кімнатою [ADDRESS]. Обгрунтували позов тим, що позивач [PERSON] проходив службу в органах внутрішніх справ України, а саме : в Подільському РУ ГУ МВС України в м.Києві, з 1992 р. за спільною згодою відповідача та Подільського РУ ГУ МВС України в м.Києві, а також на підставі рішення житлово-побутової комісії Подільського РУ ГУ, йому як працівнику міліції на сім»ю ( в складі дружини, дочки) надали для проживання кімнату, де по теперішній час постійно проживають та зареєстровані в даній кімнаті у гуртожитку. В зв»язку з відмовою відповідача видати ордер на займане жиле приміщення просять визнати за ним право користування на це жиле приміщення. В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали. Пояснили, що за весь час проживання сплачують за комунальні послуги, але для подальшої сплати за ці послуги необхідно укласти договір з комунальними підприємствами «Київгаз» та «Київенерго», а тому необхідно довести правомірність користування жилим приміщенням. Представник відповідача Кугот В.А. в судове засідання не з»явився, надав заперечення, в яких послався на відсутність у позивача ордера на житлове приміщення, який мало видати Подільське РУ ГУ МВС України в м.Києві на підставі ст.129 ЖК УРСР. Крім того, будинок, в якому проживає позивач, був переданий відповідачу лише в грудні 2010р, тобто набагато пізніше, ніж позивач став користуватись приміщенням. Подільська районна в м.Києві державна адміністрація не створювала перешкод позивачу в користуванні кімнатою та не пред»являла вимог про його виселення. Вислухавши позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову. Позивач з 1990р по 2003р. проходив службу в органах внутрішніх справ України 23 роки, звільнений 17.05.2010р. згідно пп. «а» (за віком) п.65 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішних справ України, на даний час пенсіонер МВС України. ( а.с. 25). В гуртожитку по [ADDRESS] позивач зареєстрований з 1992року, що підтверджується довідкою форми №3, виданої Центром комунального сервісу №42 ( а.с.16) . згідно цієї довідки в кімнаті також зареєстровані дружина позивача та його дочка з 1999р. Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради від 10.12.2010р. №1112 «Про питання організації управління районами в місті Києві», житловий будинок №8 по вул.Житньоторзькій було передано до сфери управління Подільської районної державної адміністрації та згідно з розпорядженням Подільської районної у м.Києві державної адміністрації від 08.02.2012р. №60 передано за закріплено за КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Подільського району» на праві оперативного управління та балансоутримувакча. В подальшому відповідно до розпорядження Подільської районної у м.Києві державної адміністрації №50 від 29.01.2015р. будинок передано на баланс КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м.Києва» та переданий до сфери управління Подільської РДА, приватизований житловий фонд станом нра 01.02.2015р. з метою його подальшого обслуговування, в тому числі і зазначений будинок. Позивач родиною з 3-х осіб перебуває на квартирному обліку з 09.07.2002р. по пільговій категорії «працівників МВС», станом на 25.02.2016р. номер загальної черги 2682, першочергова - 608, по категорії «працівник МВС» - 85. Як вбачається з листа ліквідаційної комісії Подільського управління поліції , порядок поселення до гуртожитку відбувався на підставі рапортів діючих працівників міліції щодо надання вільної кімнати для проживання у гуртожитку та рішень житлово-побутової комісії районного управління на поселення, яке підтверджувалось протоколом засідання комісії. Оскільки частина документів, пов»язаних з проживанням в гуртожитку працівників міліції до 2004 року у Подільському районному управління фактично втрачена, рапорт, рішення та протокол засідання житлово-побутової комісії не збереглися. ( а.с.26). Отже, факт поселення позивача відбувався на законних підставах. При зверненні до Подільської районної у м.Києві державної адміністрації щодо видачі ордера на жиле приміщення, позивачу було відмовлено з тих підстав, що будинок по [ADDRESS] визнаний непридатним для проживання, що не відповідає нормам ст.50 ЖК України. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами Житлового кодексу України. Згідно ст.52 ЖК України жилі приміщеня в будинках відомчого фонду надаються громадянам за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету підприємства, установи, організації, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної у місті, селищної, сільської Ради народних депутатів. Згідно ст.ст.127 ЖК України передбачено, що для проживання робітників у період роботи можуть використовуватись гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної в місті Ради народних депутатів. Згідно ст.128 ЖК України жила площа в гуртожитку надається за спеціальним рішенням адміністрації підприємства та відповідного профсоюзного комітету. Згідно ст.129 ЖК України на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на дану жилу площу. Ордер на жиле приміщення видається громадянинові на вільне жиле приміщення на підставі рішення виконавчого комітету районної, міської, районної у місті, селищної, сільської Ради народних депутатів про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського фонду ( ст.58 ЖК України). Як встановлено в судовому засіданні, поселення позивача та члів його сім»ї відбувалось на підставі рапортів діючих працівників міліції про надання вільної кімнати та рішень житлово-побутової комісії районного управління, які втрачені, ордер фактично не виданий, позивач майже 24 роки проживає з сім»єю в кімнаті [ADDRESS], сплачує за комунальні послуги відповідно до укладених договорів з КП «Центральний» Подільського району м.Києа, іншого житла вони не мають. З»ясувавши обставини справи, підтверджених доказами, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги суду доведені, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України представником відповідача не надано доказів, які б спростували факт проживання позивачів у кімнаті у гуртожитку, тим більше, як зазначено в запереченнях, претензій щодо їх проживання в гуртожитку вони не висували.

Outcome: approved