Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні підтримав позов з підстав зазначених у позовній заяві та пояснив, що за час подружнього життя сторонами було куплено будівлю по вулиці Незалежності 8А в смт Кельменці. За спільні кошти сторони збудували будівлю і здійснювали в ній підприємницьку діяльність. Тому [PERSON] вважає, що спірне майно є спільним і може бути поділене. Нежитлова будівля молодіжно-розважального комплексу за згодою [PERSON] була передана в іпотеку. У 2015 році шлюб між сторонами було розірвано. [PERSON] вважає, що має право на ? частку спірної будівлі молодіжно-розважального комплексу. Спору щодо іншого майна і щодо боргів між [PERSON] і [PERSON] немає. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав позов та пояснив, що він та [PERSON] спільно побудували нежитлову будівлю молодіжно-розважального комплексу. В будівництво були вкладені кошти, які [PERSON] отримала від продажу успадкованого нею будинку. Нежитлову будівлю молодіжно-розважального комплексу збудували не за кредитні кошти. Іншого майна, яке сторони придбали під час перебування у шлюбі, немає. [PERSON] в даний час здійснює підприємницьку діяльність. Представник третьої особи товариства з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Форінт [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що спірне майно не може бути спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], оскільки було придбане з метою підприємницької діяльності і використовувалося з цією метою. у 2007 році [PERSON] звернувся до банку і зазначив, що є приватним підприємцем. Кошти були надані [PERSON] для розвитку підприємницької діяльності. Спірна нежитлова будівля молодіжно-розважального комплексу була передана в іпотеку. Крім того, [PERSON] має інше майно, а саме ? квартири, а також має корпоративні права у ТОВ „Пастораль груп. [PERSON] передав майно в статутний фонд, тобто відчужив частину майна. [PERSON] просить відмовити у позові. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 18 вересня 1992 року. Вказана обставина стверджується копією свідоцтва про укладення шлюб виданого 18 вересня 1992 року на бланку серії І-МИ №447695. 10 лютого 2015 року згідно рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області по цивільній справі №717/186/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, шлюб між сторонами було розірвано. За час перебування у шлюбі сторони збудували нежитлову будівлю молодіжно-розважального комплексу з підвальним приміщенням, яка розташована за адресою: вулиця [PERSON] буд.8 смт. Кельменці Кельменецький район Чернівецька область. Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, яке підтверджує право власності [PERSON] на таке приміщення видано 29 березня 2007 року. Вказана обставина стверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно, копією інформаційної довідки №146157924 сформованої 20.11.2018 року. Вартість нежитлової будівлі молодіжно-розважального комплексу з підвальним приміщенням визначена оцінювачем в сумі 3187 479 гривень і не оспорюється сторонами. Вказана обставина стверджується копією звіту №КО150202 про оцінку майна нежитлової будівлі, молодіжно-розважального комплексу, розташованого за адресою: Чернівецька область, Кельменецький району, смт. Кельменці, вулиця Незалежності будинок 8а. Між сторонами склалися правовідносини з приводу поділу спільного сумісного майна подружжя. Відповідач після розірвання шлюбу між сторонами відмовився в добровільному порядку поділити спільне сумісне майно сторін. Таким чином, відповідач порушив права позивачки. Статтею 60\~СК України\~визначено,\~що майно,\~набуте подружжям\~за час\~шлюбу,\~належить дружині\~та чоловікові\~на праві\~спільної сумісної\~власності незалежно\~від того,\~що один\~з них\~не мав\~з поважної\~причини (навчання,\~ведення домашнього\~господарства,\~догляд за\~дітьми,\~хвороба тощо)\~самостійного заробітку\~(доходу).\~Згідно до\~статті 68\~СК України,\~розірвання шлюбу\~не припиняє\~права спільної\~сумісної власності\~на майно,\~набуте за\~час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до\~Цивільного кодексу України. Відповідно до ст.ст. 69, 70 СК дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини першої статті 62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно до частини 1 статті 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Спірне майно, а саме нежитлова будівля молодіжно-розважального комплексу з підвальним приміщенням, яка розташована в смт Кельменці вулиця Головачука [PERSON], є предметом іпотеки. Вказана обставина стверджується копією договору іпотеки від 28 квітня 2007 року. 09 серпня 2018 року акціонерне товариство „[PERSON] Аваль та ТзОВ „Фінансова компанія „Форінт уклали договір відступлення прав за іпотечними договорами, згідно до якого акціонерне товариство „[PERSON] Аваль відступило і передало ТзОВ „Фінансова компанія „Форінт свої права за іпотечним договором укладеним між акціонерним товариством „[PERSON] Аваль та [PERSON] предметом якого була іпотека спірного майна. 09 серпня 2018 року акціонерне товариство „[PERSON] Аваль та ТзОВ „Фінансова компанія „Форінт уклали договір згідно до якого ТзОВ „Фінансова компанія „Форінт сплатило акціонерному товариству „[PERSON] Аваль загальну вартість прав вимоги, а акціонерне товариство „[PERSON] Аваль відступив ТзОВ „Фінансова компанія „Форінт права вимоги за кредитним договором №014/05/240 від 27 квітян 2007 року укладеним між акціонерним товариством „[PERSON] Аваль та [PERSON] Згідно до статті 24 Закону України „Про іпотеку відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобовязанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобовязанням. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували, що спірне майно було придбане [PERSON] за кошти від своєї підприємницької діяльності і не в інтересах сімї. Відтак, суд вважає, що відсутні підстави для застосування правової позиції закріпленої у постанові ВСУ від 18 травня 2016 року по справі №6-1327цс15. Суд вважає, що посилання третьої особи ТзОВ „Фінансова компанія „Форінт про те, що спірне майно було придбане особисто [PERSON] за кошти від своєї підприємницької діяльності, а не за кошти які були спільною сумісною власністю подружжя, і не в інтересах сімї є припущенням. Рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути кошти в рахунок відшкодування витрат понесених на сплату судового збору. Зокрема, згідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~ Інші\~судові витрати,\~повязані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі ст. ст. 60, 68,69,70,71 СК України, ст.ст. 183, 358, 364 ЦК України,

Outcome: approved