Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 24.02.2013 року помер їхній батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS], вони є спадкоємцями за законом першої черги, своєчасно звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, але постановами нотаріуса від 18.02.2016 року та від 07.02.2017 року їм відмовлено в оформленні спадкових прав через відсутність державної реєстрації права власності на квартиру на імя спадкодавця. Позивачі просять суд визнати за ними право власності в порядку спадкування по 1/2 частині за кожним квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивачів підтримав позовні вимоги. За ухвалою суду від 26.05.2017 року, яку занесено до журналу судового засідання, до участі у справі в якості співвідповідача було залучено Білоцерківську міську раду Київської області. Представники відповідачів в судове засідання не зявилися, про час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі, заяви щодо розгляду справи без участі представників відповідачів до суду не надходило, а тому на підставі ст.ст.224-226 ЦПК України суд вважав за можливе провести заочний розгляд даної справи за згодою представника позивачів. Заслухавши пояснення представника позивачів, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Так, по справі встановлено, що 24.02.2013 року помер [PERSON] батько позивачів, що стверджується копіями свідоцтв про його смерть та про народження позивачів. З матеріалів справи вбачається, що спадщину за законом після смерті [PERSON] прийняли позивачі, подавши 20.06.2013 року заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, інші спадкоємці першої черги за законом відсутні, мати позивачів [PERSON] померла 22.05.1995 року. Наведене стверджується матеріалами спадкової справи № 143/2013 щодо майна померлого 24.02.2013 року [PERSON], копію якої надано Першою Білоцерківською міською державною нотаріальною конторою Київської області. За ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. В ст.1261 ЦК України вказано, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно зі ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. За ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. В судовому засіданні встановлено і вище вказано, що позивачі, як спадкоємці першої черги за законом, прийняли спадщину у встановлений строк. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру /заповіти/спадкові договори/ від 20.06.2013 року № 34335359, інформація про заповіти від імені спадкодавця [PERSON] відсутня. З копій постанов державного нотаріуса Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області від 18.02.2016 року № 381/02-31 та від 07.02.2017 року № 317/02-31 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після померлого 24.02.2013 року батька [PERSON] через відсутність державної реєстрації права власності на квартиру на імя спадкодавця. Як розяснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно зі ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. А відповідно до ч.1 ст.1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Як встановлено судом, нотаріусом було відмовлено позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину після смерті батька. За ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Серед способів захисту цивільних прав та інтересів, передбачених ч.2 цієї статті, вказано, зокрема, визнання права. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно копії довідки ЖБК «Першотравневець» від 06.05.1992 року № 115, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], пайові внески в сумі 6255 крб.03 коп. він виплатив 30.01.1991 року, акт прийняття в експлуатацію будинку затверджений рішенням міськвиконкому № 799 від 30.12.1977 року. Відповідно до ст.15 Закону України «Про власність», який втратив чинність з 27.04.2007 року, але діяв на час сплати пайових внесків спадкодавцем, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. В п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначається, що у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Оскільки спадкодавець повністю вніс пайовий внесок за квартиру, то став її власником, а вказана квартира входить до складу спадщини. За ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Мінюсту України від 07.02.2002 року за № 7/5, зареєстрованого в Мінюсті України 18.02.2002 року за № 157/6445, державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно здійснюють підприємства бюро технічної інвентаризації у межах визначених адміністративно-територіальних одиниць /п.1.3/. А відповідно до п.1.4 цього Положення, державна реєстрація прав власності на нерухоме майно -це внесення запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно у звязку з виникненням, існуванням або припиненням права власності на нерухоме майно, що здійснюється БТІ за місцезнаходженням обєктів нерухомого майна на підставі правовстановлювальних документів коштом особи, що звернулася до БТІ. Відповідно до ст.3 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації. Згідно копії довідки Комунального підприємства Київської обласної ради «Південне бюро Технічної інвентаризації» від 22.01.2016 року № 66 в матеріалах спадкової справи, згідно паперових носіїв станом на 01.01.2013 року право власності на квартиру [ADDRESS] було зареєстровано за [PERSON] на підставі довідки ЖБК «Першотравневець» за № 115 від 06.05.1992 року. А відповідно до п.9 ч.1 ст.27 вказаного вище Закону, державна реєстрація права власності на інших речових прав проводиться в т.ч. на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. За ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. А тому з врахуванням всього наведеного суд дійшов висновку, що обраний позивачами спосіб захисту їх майнових прав узгоджується з вимогами закону та встановленими по справі обставинами, і вважає за можливе визнати за ними право власності в рівних частках за кожним в порядку спадкування за законом після померлого 24.02.2013 року батька [PERSON] на спадкове майно у вигляді квартири [ADDRESS], оскільки спадкодавець набув права власності на дане нерухоме майно у встановленому діючим на той час законом порядку, до спадкоємців перейшло це право, але вони позбавлені можливості оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку.

Outcome: approved