Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] 10.08.2017р звернулася до суду з вищезазначеним позовом, вказуючи, що в період з 30.10.1992 року по 18.12.2014р вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], відповідачем у справі. Свої вимоги мотивує тим, що в період шлюбу на ім'я відповідача був придбаний житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], вартістю 13947грн. З посиланням на ст.60, ч.1 ст.70 Сімейного кодексу України, вважає, що придбаний ними в період шлюбу житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами за вищевказаною адресою, є їх спільною сумісною власністю та їм належить по ? частини цього майна. Зазначає, що в добровільному порядку провести поділ спільного сумісного майна подружжя відповідач не бажає. Просить визнати спірний житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами спільною сумісною власністю подружжя її та відповідача, визнавши за нею ([PERSON]) право власності на 1/2 частку житлового будинку, та за [PERSON] право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами за вищезазначеною адресою, зобов'язавши відповідача надати до суду технічний паспорт на вказаний житловий будинок. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала свої вимоги в повному обсязі, наполягала на задоволенні та надала суду пояснення, зазначені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] вимоги позову [PERSON] не визнав та суду пояснив, що заперечує проти поділу майна між ним та позивачкою, так як спірний житловий будинок придбаний ним за кошти, які були надані йому в борг, який надалі він самостійно віддавав. Також, зазначає, що фактичні шлюбні стосунки між ним та його колишньою дружиною ([PERSON]) були в 2013р розірвані, а майно, яке належало їм на праві спільної власності було поділено позивачкою та вивезено нею під час його ([PERSON]) відсутності вдома, при цьому, їх двоє синів після розлучення залишилися з ним. Крім того, зазначає, що надалі позивачка в новому шлюбі народила ще одну дитину, яку зареєструвала в будинку, в якому сама не мешкає з 2014 року. Вважає, що поділ їх спільного майна фактично відбувся в 2014р. Також, в судовому засіданні відповідач зазначив, що згоден з тим, що спірний житловий будинок придбаний за сумісні з позивачкою кошти, а саме 1100грн, які він отримав в борг у [PERSON] та за які в 2004р вони купили будинок. Згоден, що будинок вони з позивачкою шукали разом, в будинку разом мешкали, вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет. Вважає, що їх спільні діти також мають право на частку в спірному житловому будинку, тому визнає право позивачки лише на ? частку будинку. Свідок [PERSON], в судовому засіданні пояснив, що працював разом з відповідачем [PERSON] з 2000 р по 2007р, та останній в 2004р брав у нього в борг 1000 доларів США для купівлі будинку. Борг відповідач відав на протязі 2005р - 2006р частинами із заробітної плати. Свідок [PERSON], син сторін у справі, в судовому засіданні пояснив, що спірний житловий будинок його батьки купили за кошти, які батько ([PERSON]) брав у борг, а сам борг останній віддавав із заробітної плати. На момент придбання будинку його батьки проживали однією сім'єю, мали спільний бюджет. Свідок [PERSON], в судовому засіданні пояснила, що дійсно, її донька ([PERSON]) та відповідач [PERSON] купили житловий будинок за кошти, які останній зайняв на своїй роботі, а сам борг сторони віддавали разом. Зазначає, що в даному будинку на теперішній момент проживають два їх спільних сина та сам відповідач. Вважає, що її донька звернулася до суду на підставі того, що її очікування щодо переоформлення відповідачем житлового будинку на дітей, не виправдалися. Суд, заслухавши пояснення позивачки, відповідача, свідків, вивчивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, вважає позов обґрунтованим та таким, підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав: Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] знаходилися у зареєстрованому шлюбі з 30 жовтня 1992 року по 30 грудня 2014 року (дата набрання законної сили заочного рішення Краматорського міського суду Донецької області, справа №234/11767/14-ц, провадження №2/234/5313/14). З копії свідоцтва про шлюб від 20.08.2015р, встановлено, що позивач [PERSON] з 20 серпня 2015 року знаходиться в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], актовий запис №6. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25.01.2005 року відповідачу [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу від 21.12.2004 року належить на праві приватної власності житловий будинок [ADDRESS]. З наданої довідки із виконавчого комітету Красноторської селищної ради від 25.01.2018р за №162/02-40 вбачається, що в вищезазначеному житловому будинку зареєстровані: позивачка - [PERSON], відповідач - [PERSON], [PERSON], 1992 року народження, та [PERSON], 1993 року народження. У відповідності до ч.1 ст.60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ч.1 ст.61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. У відповідності до ст.63 зазначеного Кодексу сторони мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання вищезазначеним нерухомим та рухомим майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Частиною 1 ст.68 СК України передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Сукупністю досліджених письмових доказів та з огляду на показання свідків, показання позивачки та відповідача, судом встановлено, що спірний житловий будинок [ADDRESS], придбаний сторонами за час шлюбу за спільні сумісні кошти, а тому, у відповідності до ст.ст.60,61,70 СК України, суд вважає необхідним визнати вказаний будинок спільною сумісною власністю подружжя, поділити цей будинок між позивачкою та відповідачем, визнавши за кожним з них право власності на ? частку цього майна. Також, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею витрати по сплаті судового збору в розмірі 640грн.

Outcome: approved