Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

Позивачі, [PERSON] та [PERSON], з урахуванням уточнених позовних вимог, звернулись до суду із позовом до ТОВ «Полікор», третя особа: [PERSON], - про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що 19.08.2016 р. близько 14 год. на перехресті вул. Шолохова м. Ватутіне вул. Шевченка с. Юрківка Звенигородського району Черкаської області, з вини водія автомобіля «Мерседес-Бенс спринтер» сталась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої пасажир автомобіля «ВАЗ 21083» - [PERSON] отримала тілесні ушкодження, а належний [PERSON] зазначений автомобіль отримав механічні пошкодження: пошкодження капоту, переднього лівого крила, декоративної решітки, передньої лівої фари, лобового скла. 19.08.2016 р. [PERSON] ГУНП у Черкаській області за цим фактом відкрито кримінальне провадження та внесено відповідні відомості до ЄРДР за №12016250140000903. Згідно висновку експерта №05-9-01/372 від 13.09.2016 р., [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя. 29.10.2016 р. постановою [PERSON] ГУНП в Черкаській області закрито кримінальне провадження . Постановою Соснівського районного суду в справі №712/153/17-п від 13.01.2017 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України та прийнято рішення про закриття провадження у справі в звязку з пропуском терміну накладання стягнення. На час скоєння пригоди [PERSON] не надав потерпілим відомостей щодо наявності чи відсутності полісу страхування, внаслідок чого позбавив їх можливості відшкодувати наявні у них матеріальні витрати та завдану моральну шкоду від страхової компанії. Відповідач є власником джерела підвищеної небезпеки, автомобіля «Мерседес-Бенс спринтер», р.н.з. СА 7035 ВЕ, а [PERSON] перебував в трудових відносинах в ТОВ «Полікор», тобто вчинив дорожньо-транспортну пригоду при виконанні службових обовязків. ТОВ «Полікор», подав до суду копію Договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту №024056/4409/1000285 від 19.04.2016 р., укладеного між ТОВ «Полікор» та СК «Уніка», за умовами якого встановлено ліміт відшкодування матеріальної шкоди, зокрема, шкоди нанесеної майну третіх осіб в розмірі 50000 грн.., та шкоди нанесеної життю, здоровю третіх осіб в розмірі 50000 грн.. При цьому, відповідно до п.5.2. розділу 5 Договору, вказано, що страховому відшкодуванню не підлягає завдана постраждалим від ДТП моральна шкода. Тобто, Страховик за умовами Договору не несе зобовязання по виплаті моральної шкоди. Отримавши Договір №024056/4409/1000285 від 19.04.2016 р. позивач [PERSON] звернулась до Страховика із заявою про виплату їй завданих матеріальної та моральної шкоди, за результатами розгляду якої було відшкодовано матеріальні збитки в сумі 3230,21 грн. на лікування та 161,51 грн. моральної шкоди, яка розрахована Страховиком, як пять відсотків передбачених договором, від суми страхового відшкодування. За наслідками ДТП позивач [PERSON] зазнала моральних страждань, які полягали у втраті сну, порушенні нормального устаткованого способу життя, переживань з приводу можливих подальших негативних наслідків, які можуть настати через завдані їй фізичні ушкодження. Неможливість забезпечити себе матеріально, адже через завдані тілесні ушкодження та пошкодження транспортного засобу, не могла виконувати свою трудову діяльність, за рахунок якої вона існує приватна підприємницька діяльність виїзна торгівля продуктами харчування. Розмір завданої [PERSON] моральної шкоди оцінює в сумі 15000 грн., з яких 161 грн. 51 коп. їй було сплачено страховиком, тому стягненню з відповідача підлягає різниця - 14838 грн. 49 коп. Позивач [PERSON] зазнав внаслідок ДТП моральної шкоди, яка полягає у пригніченому та знервованому стані, так як внаслідок ДТП постраждала фізично його матір [PERSON] і період лікування призвів до постійного переживання за можливі майбутні наслідки отриманої травми. Також [PERSON], та [PERSON] на час скоєння ДТП, як згадувалось вище, здійснювали підприємницьку діяльність, яка полягала у виїзній торгівлі з використанням для перевезення товару транспортного засобу «ВАЗ 21083», р.н. [NUMBER], та внаслідок пошкодження зазначеного автомобіля, тривалий час не могли в повній мірі працювати, адже вивозити товар було нічим, що беззаперечно порушило звичайний уклад життя та поглибило негативний пригнічений стан. Моральну шкоду [PERSON] оцінює в 15000 грн.. Просили позов задовольнити та віднести на рахунок відповідача понесені ним витрати по сплаті судового збору та на правову допомогу в сумі 3000 грн. Відповідач, ТОВ «Полікор», позов не визнав з підстав, наведених у письмових запереченнях та відзиві на уточнену позовну заяву. Зазначив, що надані позивачами довідки [PERSON] обєднаної ДПІ ГУ ДФС у Черкаській області (Ватутінське відділення) в якості підтвердження трудової діяльності, за рахунок якої вони існували, а саме: виїзної торгівлі продуктами харчування з використанням для перевезення товару пошкодженого транспортного засобу, не є доказами здійснення такої діяльності, а підтверджує лише факт, що [PERSON], перебуває на обліку як платник єдиного податку ІІ групи з 31.08.2004 р., а [PERSON] - як платник єдиного податку ІІ групи з 28.07.2008 р. по 27.12.2016 р.. Інші копії документів, що знаходяться у матеріалах справи підтверджують їх реєстрацію, як субєкта підприємницької діяльності та обраний ними спосіб сплати податків, але жодним чином не підтверджують психоемоційного стану, викликаного моральною травмою та/або завдання моральної (немайнової) шкоди позивачів, зокрема: втрата сну, порушення нормального устаткованого способу життя, переживань з приводу можливих подальших негативних наслідків, які можуть настати через фізичні ушкодження. Неможливість забезпечити себе матеріально через завдані тілесні ушкодження, що порушило звичайний уклад життя та поглибило негативний пригнічений стан, які є припущеннями, на чому не може ґрунтуватися доказування. Також позивачами не доведені документально витрати на правову допомогу, а також розрахунок таких витрат. При розгляді справи в суді [PERSON] не заявляв клопотання про допуск [PERSON] до участі у справі в якості особи, яка надає правову допомогу, а фактично приймає участь при розгляді цієї справи в якості представника. У задоволенні позову просили відмовити в повному обсязі. Від третьої особи, [PERSON], який не заявляє самостійних вимог, пояснень щодо позову або відзиву не надходило. У вступному слові позивач, [PERSON], додатково зазначив, що 19.08.2016 р. внаслідок ДТП постраждала його мати, [PERSON], яку одразу госпіталізували до лікарні на швидкій, та було пошкоджено належний йому автомобіль «ВАЗ 2108», який транспортували до [PERSON] [PERSON] ж дня в лікарню, де він перебував разом із матірю, приїхав водій [PERSON] та представник ТОВ «Полікор», які хотіли уладнати цю ситуацію, але запропонували йому допомогу без конкретизації та відмовились від будь-якого нотаріального її оформлення. Після цього більше їх не бачив, контакти обірвались. Його мати, [PERSON], перебувала в лікарні приблизно 10-11 днів, для перевірки завданих травм додатково здійснили в місті Черкаси коштовне обстеження головного мозку (МРТ), тому через хвилювання за її стан здоровя зазнав моральних страждань. Після пошкодження транспортного засобу не міг займатись підприємницькою діяльністю, та користуватись транспортним засобом, які взаємоповязані, що значно вплинуло на образ його життя та професійну діяльність. Внаслідок цієї пригоди втратив постійних клієнтів та вимушено припинив на деякий час підприємницьку діяльність, повязану з громадським харчуванням та роздрібною торгівлею. Страхова компанія відшкодувала йому матеріальну шкоду приблизно через три місяці. Вважає, що саме через вину водія [PERSON] та бездіяльність ТОВ «Полікор» внаслідок пошкодження його автомобіля та отримання тілесних ушкоджень його матірю через спричинену ДТП йому було завдано саме моральної шкоди. Позивач, [PERSON], у вступному слові додатково зазначила, що їхала разом із сином в його автомобілі «ВАЗ 21083», і раптово на повороті в с. Юрківка трапилось лобове зіткнення з автомобілем «Мерседес» під керуванням [PERSON], через що вона сильно вдарилась головою та втратила свідомість. На місце пригоди прибула швидка та її госпіталізували на стаціонарне лікування. [PERSON] ж дня в лікарню до неї прийшов водій разом з представником ТОВ «Полікор», запропонували допомогу, але не конкретизували. Після цього їх більше не бачила та їй вони не дзвонили. Їй було поставлено діагноз «струс головного мозку» а також «підозра на перелом шийного хребта», який не підтвердився після рентгену. За рекомендацією лікаря вимушена була додатково зробити вартісне обстеження - МРТ головного мозку в місті Черкаси. Крім того, вона зареєстрована, як фізична особа підприємець, і разом із сином, [PERSON], здійснювала підприємницьку діяльність, повязану із приготуванням їжі для громадського харчування, а тому через перебування в лікарні та пошкодження автомобіля приблизно на 2 місяці втратили покупців. Відповідачем навмисно затягувався розгляд справи у суді, надавали різні договору страхування, але добровільно не відшкодували завдану їй моральну шкоду. Страхова компанія повернула їй гроші за стаціонарне лікування, а також частково компенсувала моральну шкоду. Представник позивача, адвокат [PERSON], у вступному слові додатково пояснила, що винність водія [PERSON], який на час пригоди перебував у трудових відносинах з ТОВ «Полікор», підтверджується постановою Черкаського районного суду. Між сторонами виникли деліктні зобовязання, і позивачі скористались своїм правом на звернення до суду на підставі положень п.1, п.3 ч.2 ст.23, ст.ст. 1167, 1172, 1188 ЦК України. Відповідач ТОВ «Полікор» не намагався владнати добровільно, жодних дій не вчинив, а тому позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача, ТОВ «Полікор», [PERSON], та третя особа, [PERSON], у судовому засіданні проти заявлених вимог заперечили з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву, просили у їх задоволенні відмовити. Ухвалою суду від 27.12.2017 р. до участі в розгляді справи було залучено в якості співвідповідача ПрАТ «Страхова компанія «Уніка». Позовні вимоги до ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» було залишено без розгляду ухвалою суду від 27.02.2018 р. за клопотанням представника позивачів. Заслухавши вступне слово учасників справи, вивчивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 19.08.2016 р. на перехресті вул. Шолохова в м. Ватутіне вул. Шевченка в с. Юрківка Звенигородського району Черкаської області, сталося зіткнення автомобілів [NUMBER] (власник ТОВ «Полікор»), під керуванням водія [PERSON], та «ВАЗ 21083», д.н.з. [NUMBER], під керуванням власника [PERSON], внаслідок якого пасажир [PERSON] отримала тілесні ушкодження, а автомобілі отримали механічні пошкодження. [PERSON] ГУНП у Черкаській області за цим фактом 19.08.2016 р. внесено відповідні відомості до ЄРДР за №12016250140000903. (т.1 а.с.11). Відповідно до листка непрацездатності серія АГХ №592408 [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у Ватутінській міській лікарні в період з 19.08.2016 р. по 29.08.2016 р., із зазначенням 30 серпня стати до роботи (а.с.14). Згідно висновку експерта №05-9-01/372 від 13.09.2016 р., складеного на підставі постанови слідчого Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області, [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя (а.с.15). 29.10.2016 р. постановою слідчого Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області кримінальне провадження закрито на підставі ст..284 ч.1 п.2 КПК України за відсутністю складу кримінального правопорушення (т.1 а.с. 20). На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно правова відповідальність власника транспортного засобу «Mersedes-Bens», д.н.з. [NUMBER], ТОВ «Полікор», була забезпечена згідно Полісу №АІ/9560492, укладеного з ПрАТ «СК «Уніка» строком його дії з 20.04.2016 р. до 19.04.2017 р. включно (т.2 а.с.6). Згідно Наказу ТОВ «Полікор» №117 від 26.12.2013 р. «Про закріплення службового автомобіля» було закріплено за водієм автотранспортних засобів [PERSON] автомобіль [NUMBER] (т.2 а.с.19). 22.08.2016 р. водій [PERSON] звернувся із заявою до ПрАТ «СК «Уніка» про відшкодування потерпілій стороні збитків, отриманих у звязку з ДТП, що сталась 19.08.2016 р., а саме власнику ВАЗ 21083, [PERSON] (т.2 а.с. 17). 31.08.2016 р. позивач, [PERSON], звернувся до ПрАТ «СК «УНІКА» із заявою про виплату матеріального збитку, отриманого у звязку з пошкодженням 19.08.2016 р. під час ДТП належного йому автомобіля [NUMBER] (т.2 а.с.7-9). На підставі зібраних документів Страховиком було визнано дану подію страховою, визначено попередню суму страхового відшкодування у розмірі 12000 грн., з розміром якої погодився [PERSON], та на підставі Наказу про виплату страхового відшкодування №00200892 від 20.10.2016 р. згідно платіжного доручення №037458 від 24.10.2016 перерахувано зазначену суму позивачу (т.2 а.с.10-11 Том 2) Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 13.01.2017 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП України та закрито провадження у звязку з пропуском терміну накладення стягнення (а.с.23). 13.10.2017 р. позивач, [PERSON], звернулась до ПрАТ «СК «УНІКА» із письмовою заявою про виплату їй страхового відшкодування у звязку із завданою їй матеріальною та моральною шкодою внаслідок ДТП, яка сталася 19.08.2016 р. (т.2 а.с.28-30). ПрАТ «СК «Уніка» на підставі Полісу ОСЦПВ №АІ/9560492 та постанови суду від 24.01.2017 р., а також отриманих від [PERSON] документів, визнав дану подію страховою, про що складено 07.11.2017 р. страховий акт №00200895, та на підставі Наказу про виплату страхового відшкодування №00200895 від 07.11.2017 р. згідно платіжного доручення №047825 від 13.11.2017 перерахували позивачу, [PERSON], в рахунок відшкодування витрат на лікування 3230 грн. 21 коп. та моральну шкоду 161 грн. 51 коп. відповідно до ст.26-1 Закону (т.2 а.с.31-37). Відповідно до положень ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси\~фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Згідно усталеної судової практики, викладеної в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р., із змінами, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості, а також майнового стану цивільного відповідача. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства» (Abdulaziz, CabalesandBalkandaliv. theUnitedKingdom) від 28 травня 1985 року, серія А, № 94, п.96), але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування. З урахуванням конституційної значущості життя, як невідчужуваного та непорушного блага, що належить людині від народження і охороняється державою, законодавець урегулював обсяг та характер відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав і передбачив комплекс заходів, спрямованих на своєчасне та повне відшкодування моральної шкоди потерпілому і є одним із способів захисту особистих немайнових прав людини. Встановлення Законом обовязку відшкодувати моральну шкоду є засобом реалізації потерпілим гарантованого державою усім громадянам забезпечення прав. Згідно \~п.1 ч.2 ст.23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з … ушкодженням здоровя … Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості (ч.3 ст.23 ЦК України). Згідно ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана … ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті, зокрема, незалежно від вини фізичної чи юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано … ушкодженням здоровя … фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (згідно ч.1 ст.1167 ЦК України) Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.(ст..1187 ЦК України). При цьому юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків (ст.1172 ЦК України). Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (ст. 1194 ЦК України). Суд вважає доведеними належними і допустимими доказами, які не спростовані відповідачем, що позивач, [PERSON], отримала ушкодження здоровя - тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень і спричинили короткочасний розлад здоровя, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди спричиненої автомобілем [NUMBER], належного ТОВ «Полікор», що є підставою для відшкодування моральної шкоди незалежно від вини фізичної чи юридичної особи. При визначенні розміру моральної шкоди [PERSON] суд враховує, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач з незалежних від неї причин через вимушену непрацездатність перебувала на стаціонарному лікуванні в період з 19.08.2016 р. по 29.08.2016 р. включно, що «поза сумнівом» призвело до моральних страждань, повязаних з ушкодженням її здоровя, зміни способу життя, переживань з приводу можливих негативних наслідків через «закриту черепно-мозкову травму зі струсом головного мозку», а також позбавлення її на цей час можливості займатись підприємницькою діяльністю. Посилання позивача, як на додаткову підставу відшкодування моральної шкоди, що внаслідок пошкодження належного її сину автомобіля [NUMBER], який вона та [PERSON] використовували для спільної підприємницької діяльності судом до уваги не приймаються, оскільки належними і допустимими доказами ці твердження не доведені. Позивач, вказавши про тривалість завданих їй моральних страждань протягом 2016-2017 р.р. через бездіяльність відповідача та третьої особи, яка полягала в умисному ненаданні їй договору страхування, судом не береться до уваги, оскільки [PERSON] звернулась до ПрАТ «СК «Уніка» із заявою лише 13.10.2017 р., хоча знала і могла знати про договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів (Полісу ОСЦПВ №АІ/9560492), за яким її сину, позивачу [PERSON], згідно його заяви від 31.08.2016 р. до страхової компанії було сплачено страхове відшкодування внаслідок пошкодження при ДТП його автомобіля [NUMBER], а тому суд вважає їх безпідставними. З урахуванням викладених обставин, враховуючи короткочасність та характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, повязану з вимушеною непрацездатністю і відповідними наслідками, а також відсутності порушення здібностей позивача або позбавлення її можливості їх реалізації, суд,

Outcome: partial