Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися в суд з позовом до відповідача Стегниківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно та визначення частки у спільному майні. В обґрунтування своїх вимог вказують на те, що житловий будинок [ADDRESS] є колишнім колгоспним двором, який станом на 15.04.1991 року належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та померлому [INFO] [PERSON]. [PERSON] який є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] отримав в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на земельні ділянки, які належали спадкодавцю, однак нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадкове майно, а саме ? частину житлового будинку який розташований по [ADDRESS] та належав спадкодавцю у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вказаний будинок. Тому просять визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] та визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину зазначеного будинку, як за членом колгоспного двору. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просить його задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засіданні не з'явилася, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Представник відповідача Стегниківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області в судове засіданні не з'явився, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Заслухавши пояснення позивачів, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 07.05.1947 року, що підтверджується відміткою в паспорті [PERSON] [NUMBER] виданого 26.09.1998 року Тернопільським РВ УМВС України в Тернопільській області. Як вбачається з копії свідоцтва про право власності виданого 14.06.1989 року виконкомом Тернопільської районної ради народних депутатів, житловий будинок [ADDRESS] є колишнім колгоспним двором, який належить колгоспному двору, який складається з 6-х членів, головою якого є [PERSON]. Згідно технічного паспорта виданого 24.08.1989 року Борю технічної інвентаризації житловий будинок [ADDRESS], 1974 року побудови, який належить [PERSON] має загальну площу 65,7 кв.м. [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,2501 га, яка розташована по [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності виданого 11.07.2013 року Реєстраційною службою Тернопільського районного управління юстиції. Згідно заповіту, складеного 18.09.2012 року та посвідченого секретарем Стегниківської сільської ради та зареєстровано в реєстрі за №224, [PERSON] заповів [PERSON] все своє майно з чого б воно не складалося та де б воно не знаходилося, та все те, що буде належати йому на день смерті. Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] в с. Стегниківці Тернопільського району Тернопільської області. За умовами ст. 120 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, майно колгоспного двору належить членам на праві сумісної власності. Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.95 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст. 369, 370, 372 Цивільного кодексу України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, розпоряджаються за згодою всіх співвласників, мають право на виділ належної їм частки чи на поділ майна. При цьому частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Як вбачається з довідки виданої 04.09.2014 року Стегниківською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, житловий будинок [ADDRESS] є колишнім колгоспним двором, який станом на 15.04.1991 року належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] (голова двору) та [PERSON]. Таким чином судом встановлено, що [PERSON] на день його смерті належала ? частина спірного житлового будинку. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. Відповідно до вимог ст. 1273 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитись від прийняття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. ( ст. 1268 ЦК України). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії 13.08.2014 року державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтво про право на спадкове майно після смерті [PERSON], а саме 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вказаний будинок. [PERSON], яка є спадкоємцем за законом, що має право на обов'язкову частку у спадковому майні померлого [PERSON], відмовилася від прийняття спадщини подавши відповідну заяву до нотаріальної контори. Згідно ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. За умовами ст. 370 співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У відповідності до ст.ст. 3, 11 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідного до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності. Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що в даному випадку порушене право власності позивачів, яке підлягає захисту шляхом визнання за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] та визнання за [PERSON] право власності на 1/2 частину зазначеного будинку, як за членом колгоспного двору. На підставі наведеного,

Outcome: approved