Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з позовом до відповідачів про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку. Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що вони є співвласниками житлового будинку в м. Луцьку по вул. Ясенова, 1 з розподілом часток відповідно 43/100 та 57/100. Вказаний будинок був побудований в 1963 році і в подальшому в різний час здійснювались добудови та реконструкції як самого будинку, так і господарських будівель та споруд. При цьому, земельна ділянки ними не приватизована. Вказують, що відповідач [PERSON] проживає за адресою: [INFO] і його земельна ділянка межує із земельною ділянкою, на якій розміщене їх домоволодіння. Відповідно до рішення Луцької міської ради від 29.04.2009 року №39/44 [PERSON] приватизував земельну ділянку. В липні 2015 року [PERSON] звернувся за виготовленням технічної документації із землеустрою для будівництва та обслуговуванню житлового будинку на належній йому земельній ділянці і, отримавши виготовлену документацію, виявив, що у площу переданої йому у власність земельної ділянки включено частину земельної ділянки по вул. Ясенова, 1 в м. Луцьку, на якій розміщене їх домоволодіння, про що їх було повідомлено. Зазначають, що в досудовому порядку не можуть вирішити даний спір, оскільки земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками вирішуються виключно судом. В звязку з чим, просять суд визнати недійсним та скасувати державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯИ №080415 від 16.11.2009 року, виданий на імя [PERSON] на підставі п. 32 рішення Луцької міської ради №39/44 від 29.04.2009 року та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, кадастровий номер 0710100000:31:020:0011. В судове засідання позивачі не зявились, проте подали суду заяву, в якій просять справу слухати у їх відсутності, позов підтримують та просять задовольнити. Крім того, подали заяву про збільшення позовних вимог, якою просили визнати недійсним та скасувати п. 32 рішення Луцької міської ради №39/44 від 29.04.2009 року в частині передачі у власність [PERSON] земельної ділянки, що перебуває у їх користуванні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позов визнає та не заперечує щодо його задоволення. Представник відповідачів Управління Держкомзему в Луцькому району та Луцької міської ради подали суду заяви про слухання справи у їх відсутності. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачі є власниками житлового будинку в м. Луцьку по вул. Ясенова, 1 з розподілом часток відповідно 43/100 та 57/100, що вбачається із технічного паспорту (а.с. 4-12), а також договору дарування частини житлового будинку від 20.11.2007 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. ). Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №080415 від 16.11.2009 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0661 га в м. Луцьку по вул. Ковельській, 85 (а.с. 13). Вказаний державний акт виданий на підставі рішення Луцької міської ради №39/44 від 29.04.2009 року «Про передачу у власність громадянам міста земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та надання в оренду» (а.с. 14). Як зясовано судом і чого не заперечили сторони, внаслідок приватизації відповідачем земельної ділянки було зайнято частину земельної ділянки, належної позивачам. Відповідно до ч. 2 ст. 120 Земельного кодексу України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Частиною 2 ст. 373 ЦК України передбачено, що право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 1 ст. 155 Земельного кодексу України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним У відповідності до ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Таким чином, аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підставний та його слід задовольнити.

Outcome: approved