Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа - Бердянська регіональна товарна біржа «Нерухомість Приазов'я» про визнання договорів міни дійсними, визнання права власності на квартиру на квартиру [ADDRESS] в м. Бердянську. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що з 19.01.1994 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. На момент укладення шлюбу кожен з ним мав свої житло. Так, [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20.01.1997 року належала однокімнатна квартира [ADDRESS] в м. Бердянську. [PERSON] на підставі договору міни від 25.07.1998 року належала однокімнатна квартира [ADDRESS] в м. Бердянську. Вони вирішили об'єднати належне їм житло в одне та звернулися до Бердянської регіональної біржі «Нерухомість Приазов'я». 15.03.1999 року [PERSON] уклав з [PERSON] договір міни, за яким передав останній у власність свою квартиру, а вона йому - належну їй на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 02.10.1998 року 1/3 частину двокімнатної квартири [ADDRESS] 15.03.1999 року [PERSON] уклала з [PERSON], яка діяла в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON], договір міни, за яким передала останнім у власність свою квартиру, а вони їй - належні їм на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 02.10.1998 року 2/3 частини двокімнатної квартири [ADDRESS] Вказані вище договори міни були зареєстровані на Бердянській регіональній товарній біржі «Нерухомість Приазов'я» в «Журналі реєстрації угод» від 15.03.1998 року за №68 та №69 та 24.03.1999 року в Бердянському підприємстві з технічної інвентаризації за №10658. 22.04.2013 року відомості про належність [PERSON] та [PERSON] квартири [ADDRESS] м. Бердянську внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Всі умови за договорами міни сторони виконали у повному обсязі. Проте у квітні 2014 року їм стало відомо, що в повному обсязі розпоряджатися своєю нерухомістю вони не вправі, оскільки при укладанні договорів міни не додержані вимоги закону про їх нотаріальне посвідчення. Просили визнати дійсними договори міни від 15.03.1999 року; визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину, за [PERSON] - на 2/3 частини двокімнатної квартири [ADDRESS] м. Бердянську, що складається з: коридору №1 площею 6,2 кв.м., шафи №2 площею 0,5 кв.м., ванної №3 площею 2,6 кв.м., туалету №4 площею 1,0 кв.м., кухні №5 площею 7,9 кв.м., жилої кімнати №6 площею 11,6 кв.м., жилої кімнати №7 площею 18,9 кв.м., лоджії площею 3,4 кв.м., лоджії площею 4,1 кв.м., загальною площею 52,5 кв.м., в тому числі жилою - 30,5 кв.м. [PERSON], [PERSON] подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, просили позов задовольнити [PERSON], [PERSON] та [PERSON] подали до суду заяви про визнання позову. Представник Бердянської регіональної товарної біржі «Нерухомість Приазов'я», повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. До суду не надходило заяв про неможливість розгляду справи у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідност.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушений, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ст.ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Згідно ст. ст. 316 - 320 ЦК України право власності - це урегульовані законом суспільні відносини по володінню, користуванню та розпорядженню майном. Відповідно до ст. 715 ЦК України за договором міни (бартеру) кожна із сторін зобов'язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар. Кожна із сторін договору міни є продавцем того товару, який він передає в обмін, і покупцем товару, який він одержує взамін. Право власності на обмінювані товари переходить до сторін одночасно після виконання зобов'язань щодо передання майна обома сторонами, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 716 ЦК України до договору міни застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, договір контрактації або інші договори, елементи яких містяться в договорі міни, якщо це не суперечить суті зобов'язання. За змістом ст. 657 ЦК України (ст. 227 ЦК України 1963 р.) договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами , і відбулося повне або часткове виконання договору , але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення , суд може визнати такий договір дійсним . У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Статтею 10 ЦПК України встановлено, що позивач повинен довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 57-59 ЦПК України, зазначені ним обставини. З пояснень сторін, наданих суду документів судом встановлено, що 15.03.1999 року [PERSON], [PERSON] на підставі договорів міни придбали у [PERSON], [PERSON], [PERSON] двокімнатну квартиру [ADDRESS] Договір міни був укладений на БРТБ «Нерухомість Приазов'я» та в подальшому зареєстрований в Бердянському комунальному підприємстві з технічної інвентаризації. Сторони підтверджують факт відсутності будь-яких претензій щодо виконання зобов'язань за договорами міни від 15.03.1999 року. Таким чином обидві сторони повністю виконали угоди, що потребують нотаріального посвідчення відповідно до вимог ст. 657 ЦК України. З огляду на викладене суд вважає позовні вимоги [PERSON], [PERSON] обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved