Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-26 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з вказаним позовом і свої уточнені позовні вимоги обґрунтовують тим, що вони є співвласниками квартир у багатоквартирному житловому будинку за [ADDRESS] . [PERSON] разом з батьками та з братом приватизував квартиру за № [NUMBER] , що розташована на 2-му поверсі п`ятиповерхового багатоквартирного житлового будинку за вказаною вище адресою , а [PERSON] , набув право власності на квартиру за №[NUMBER] у вищевказаному будинку на підставі договору купівлі - продажу нерухомого майна від 17 серпня 2016 року. Відповідно до викопіровки із плану кварталу на прибудинкову територію будинку за [ADDRESS] в загальному користуванні мешканців вказаного будинку також знаходиться вбудоване допоміжне приміщення загального користування, а саме: підвал, площею 117,8 кв.м, призначений для побутового заслуговування мешканців цього ж багатоквартирного житлового будинку. Разом з тим, 22 червня 2011 року Сумська міська рада прийняла рішення за №581-МР «Про затвердження переліку об`єктів права комунальної власності територіальної громади міста Суми», пунктом 2 якого передбачено оформлення за територіальною громадою м. Суми права власності, у тому числі, на нежитлове приміщення (підвал) площею 117,8 кв.м, що розташований за адресою: [ADDRESS] . У подальшому, 01 березня 2012 року між управлінням майна комунальної власності Сумської міської ради та ФОП [PERSON] укладено договір оренди вищевказаного нерухомого майна. Крім того, 26 грудня 2012 року Сумська міська рада прийняла рішення за № 2041 МР «Про внесення змін до рішення Сумської міської ради від 26 жовтня 2011-року за 856-МР «Про затвердження переліку об`єктів, які перебувають у комунальній гласності та підлягають приватизації», відповідно до якого вбудоване нежиле приміщення площею 117,8 кв. м, що розташоване у житловому будинку [ADDRESS] , підлягало приватизації шляхом його викупу. Також, 21 січня 2013 року на виконання вищевказаного рішення начальник управління майна комунальної власності Сумської міської ради Щербак В.І. видав наказ про приватизацію шляхом викупу вищевказаного нерухомого майна. У подальшому, 11 квітня 2013 року між ФОП [PERSON] та управлінням майна комунальної власності Сумської міської ради в особі начальника управління [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу шляхом викупу спірного нежилого приміщення, за умовами якого Сумська міська рада передала його у власність ФОП [PERSON] . Так, з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, по відповідно що договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 11 квітня 2013 року власником нежилого приміщення (підвалу) за адресою: [ADDRESS] є ФОП [PERSON] . До того ж, 06 грудня 2013 року з метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором за № 97/2013-КЛ від 06.12.2013 року, укладеного між ПАТ «Укргазбанк» та [PERSON] , останній передав спірне приміщення в іпотеку банку. За таких обставин, власники квартир в будинку за [ADDRESS] , позбавлені можливості користуватися підвалом, що належить їм на праві спільної сумісної власності, так як відповідач безпідставно приватизував дане майно, хоча вони як співвласники майна, згоду на передачу його у власність територіальній громаді м. Суми не надавали. Разом з тим, постановою Апеляційного суду Сумської області від 24 вересня 2018 року визнано незаконним рішення Сумської міської ради від 22.06.2011 року за № 581 МР в частині внесення допоміжного приміщення (підвалу), площею 117,8 кв.м. по [ADDRESS] до переліку об`єктів комунальної власності та визнано незаконним свідоцтво про право власності на вищевказане нежитлове приміщення. Крім того, судом установлено, що спірне нежиле приміщення, яке є предметом договору купівлі-продажу, укладеного між управлінням майна комунальної вла Сумської міської ради та ФОП [PERSON] , є допоміжним приміщенням і призначене для розміщення загальних будинкових комунікацій щодо забезпечення експлуатації будинку та обслуговування мешканців будинку і перебуває у спільній сумісній власності співвласників багатоквартирного будинку і не підлягає відчуженню. За таких обставин позивачі просять суд визнати незаконним та скасувати рішення Сумської міської ради від 26 грудня 2012 року за № 2041 МР «Про внесення змін до рішення Сумської міської ради від 26 жовтня 2011 року за № 856 - МР «Про затвердження переліку об`єктів, які перебувають у комунальній власності та підлягають приватизації» про включення нежилого приміщення (підвалу), площею, 117,8 кв.м, по [ADDRESS] до переліку об`єктів, які перебувають у комунальній власності та підлягають приватизації шляхом викупу; визнати недійсним договір купівлі - продажу нежитлового приміщення шляхом викупу в будинку за [ADDRESS] , укладеного 11 квітня 2013 року між ФОП [PERSON] та управлінням майна комунальної власності Сумської міської ради; зобов`язати ФОП [PERSON] усунути перешкоди у користуванні допоміжним приміщенням загального користування, а саме: підвалом, площею 117,8 кв.м., що розташоване за адресою: [ADDRESS] , шляхом його звільнення; а також стягнути у дольовому порядку з Сумської міської ради, ФОП [PERSON] та Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради на користь [PERSON] судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в розмірі по 704 грн. 80 коп. з кожного У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав зазначених у позові. Представник відповідача ФОП [PERSON] - адвокат Молібог Ю.М. у судове засідання не з`явилась, надала заперечення на позов та просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник відповідачів Сумської міської ради та Департамента забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради - Ромась І.М. у судове засідання не з`явилась, надала відзив на позовну заяву та просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази по справі, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з`ясованих обставин. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Так, [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартир у багатоквартирному житловому будинку [ADDRESS] . [PERSON] разом з батьками та братом приватизував квартиру [ADDRESS] , а [PERSON] набув право власності на квартиру № [NUMBER] у вищевказаному будинку на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 17 серпня 2016 року, тобто через чотири роки після прийняття відповідачем оскаржуваного рішення. Відповідно до викопіровки із плану кварталу на прибудинкову територію будинку [ADDRESS] , у загальному користуванні мешканців вказаного будинку також знаходилось вбудоване приміщення загального користування, а саме: підвал, площею 117,8 кв.м, який розташований в загальному підвальному приміщенні площею 896,31 кв.м. Рішенням Сумської міської ради № 581-МР від 22 червня 2011 року затверджено перелік об`єктів права комунальної власності територіальної громади міста Суми згідно з додатком, відповідно до якого, власником об`єкту по [ADDRESS] площею 117,8 кв.м є територіальна громада міста Суми, мета використання об`єкту - розміщення офісу. Вирішено оформити право власності на об`єкти права комунальної власності територіальної громади міста Суми, згідно з додатком до цього рішення, з видачею свідоцтва про право власності за територіальною громадою міста Суми. На підставі зазначеного рішення нежитлове приміщення загальною площею 117,8 кв.м по [ADDRESS] належить на праві власності територіальній громаді м. Суми. Відповідно до рішення Сумської міської ради № 2041-МР від 26 грудня 2012 року, внесено зміни до рішення Сумської міської ради від 26 жовтня 2011 року № 856-МР «Про затвердження переліків об`єктів, які перебувають у комунальній власності і підлягають приватизації» згідно з додатком до якого, нежитлове приміщення по [ADDRESS] відноситься до переліку об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Суми, які підлягають приватизації шляхом викупу. На виконання вищевказаного рішення Управлінням майна комунальної власності Сумської міської ради видано наказ від 08 лютого 2013 року про приватизацію шляхом викупу об`єкта комунальної власності територіальної громади міста Суми нежитлового приміщення площею 117,8 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] і орендується ФОП [PERSON] . Згідно з договором купівлі-продажу нежитлового приміщення шляхом викупу від 11 квітня 2013 року, Управління майна комунальної власності Сумської міської ради передало у власність ФОП [PERSON] нежитлове приміщення площею 117,8 кв.м, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яке є комунальною власністю територіальної громади міста Суми на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Відповідно до договору іпотеки № 521/2013-ІФ від 06 грудня 2013 року [PERSON] у забезпечення зобов`язання за кредитним договором № 97/2013-КЛ від 06 грудня 2013 року передав ПАТ «Укргазбанк» в іпотеку нежитлове приміщення, площею 117,8 кв.м, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.1ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що особа набуває права на його захист, у тому числі і судовий, лише у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] набув право власності на квартиру за №[NUMBER] у вищевказаному будинку на підставі договору купівлі - продажу нерухомого майна від 17 серпня 2016 року. Тобто став власником уже після викупу нежитлового приміщення ФОП [PERSON] . Крім того, також під час розгляду справи було встановлено, що будинок розташований за адресою: [ADDRESS] , у 60-х роках минулого століття опалювався за допомогою печей і спірне підвальне приміщення на той час було пристосоване до зберігання вугілля. Також було встановлено, що інші нежитлові приміщення, мешканцям вказаного будинку були передані як підвальні. Однак, суду доказів того, що позивачам [PERSON] та [PERSON] було виділено саме спірне підвальне приміщення, тобто те, де зберігалось вугілля, жодних не надано. Таким чином позивачами не було доведено, що їх права щодо користування підвальним приміщенням були порушені як мешканців будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи те, що судом не встановлено факту порушення, невизнання або оспорювання прав, свобод чи інтересів позивачів, суд приходить до висновку, що необхідно відмовити у задоволенні їх позову з підстав необґрунтованості вимог. Стосовно заходів забезпечення позову, суд зазначає наступне. У ході розгляду справи судом застосовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 13.10.2017 року, накладено арешт на нежитлове приміщення (підвал), площею 117,8 кв.м., що розташоване за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення шляхом викупу за №11 від 11.04.2013 року. Відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням. У зв`язку з цим заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 13.10.2017 року, підлягають скасуванню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору позивачу, якому відмовлено у задоволенні позову відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed