Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON],який вподальшому уточнила та просить визнати за нею право власності на 53/100 частини будинку №24 по вулиці Пушкіна смт Тарутине Тарутинського району Одеської області. Свої вимоги мотивує тим, що будинок №24 по вулиці Пушкіна смт Тарутине Тарутинського району Одеської області складається з двох квартир. Так, 10 березня 1998 року вона уклала договір купівлі-продажу, посвідчений державним нотаріусом Тарутинської державної нотаріальної контори Одеської області та зареєстрований в реєстрі за №288, згідно якого придбала у власність 53/100 частини будинку №24 по вулиці Пушкіна смт Тарутине Тарутинського району Одеської області. На підставі договору купівлі-продажу від 20 червня 2000 року , посвідченого державним нотаріусом Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області 47/100 частин будинку №24 по вулиці Пушкіна смт Тарутине Тарутинського району Одеської області належали [PERSON], які згодом після його смерті успадкувала його дружина [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом виданим 24 жовтня 2014 року державним нотаріусом Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24 жовтня 2014 року. При зверненні до державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] виконавчого комітету Тарутинської селищної ради Тарутинського району Одеської області з заявою щодо державної реєстрації права власності на 53/100 частини будинку №24 по вулиці Пушкіна смт Тарутине Тарутинського району Одеської області на підставі договору купівлі - продажу від 10 березня 1998 року, посвідченого державним нотаріусом Тарутинської державної нотаріальної контори Одеської області та зареєстрованого в реєстрі за №288, позивачці було відмовлено в реєстрації у звязку з тим, що у вказаному договорі купівлі-продажу помилково було зазначено не 53/100 частини, а 43/100 частини будинку, відповідно, під час реєстрації права власності в Тарутинському БТІ за нею також помилково було зареєстровано 43/100 частини будинку №24 по вулиці Пушкіна смт Тарутине Тарутинського району Одеської області. Внаслідок зазначеної помилки, при складанні часток співвласників будинку, сума не дорівнює одиниці, що унеможливлює реєстрацію. Оскільки виправити зазначену помилку в позасудовому порядку не можливо, а право позивачки на 53/100 частин будинковолодіння не визнається, вона просить в порядку ст.392 ЦК України визнати за нею право власності на 53/100 частини спірного будинку. Ухвалою суду відкрито провадження за вказаним позовом та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомлення сторін. Одночасно запропоновано відповідачу у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Тарутинського районного суду Одеської області зустрічний позов та відзив на позовну заяву. Копію ухвали надіслано сторонам. Відповідачка [PERSON] отримавши копію ухвали у встановлений судом строк зустрічний позов та відзив на позовну заяву не подала, натомість надала суду заяву, в якій позов позивачки визнала в повному обсязі та просила справу розглянути за її відсутністю (а.с.27). Позивачка [PERSON] до судового засідання не зявилась, надала суду клопотання, в якому зазначила, що на позовних вимогах наполягає та просить розглянути справу за її відсутністю (а.с.36). Оскільки сторони в судове засідання не зявились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Стаття 41 Конституції України визначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 статті 318 ЦК України встановлено, що усі суб'єкти права власності є рівними перед законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частина 1 статті 321 ЦК України регламентує, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що 10 березня 1998 року [PERSON] уклала договір купівлі-продажу, посвідчений державним нотаріусом Тарутинської державної нотаріальної контори Одеської області та зареєстрований в реєстрі за №288, згідно якого придбала у [PERSON] 43/100 частини будинку №24 по вулиці Пушкіна смт Тарутине Тарутинського району Одеської області (а.с.7). Співвласником іншої частини будинку є [PERSON], якій належить 47/100 частини будинку №24 по вулиці Пушкіна смт Тарутине Тарутинського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом виданим 24 жовтня 2014 року державним нотаріусом Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області (а.с.29) та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24 жовтня 2014 року (а.с.30). При зверненні до державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] виконавчого комітету Тарутинської селищної ради Тарутинського району Одеської області з заявою щодо державної реєстрації права власності на 53/100 частини будинку №24 по вулиці Пушкіна смт Тарутине Тарутинського району Одеської області на підставі договору купівлі - продажу від 10 березня 1998 року, посвідченого державним нотаріусом Тарутинської державної нотаріальної контори Одеської області та зареєстрованого в реєстрі за №288, позивачці було відмовлено в реєстрації у звязку з тим, що у вказаному договорі купівлі-продажу помилково було зазначено не 53/100 частини, а 43/100 частини будинку, відповідно, під час реєстрації права власності в Тарутинському БТІ за нею також помилково було зареєстровано 43/100 частини будинку №24 по вулиці Пушкіна смт Тарутине Тарутинського району Одеської області, внаслідок зазначеної помилки, при складанні часток співвласників будинку, сума не дорівнює одиниці, що унеможливлює реєстрацію (а.с.35). Тож, якщо ціла частка будинку становить одиницю, то при складанні часток усіх співвласників, їх сума повинна також дорівнювати одиниці. Розмір частки відповідачки [PERSON] ніким не оспорюється і становить 47/100, тому розмір частки позивачки [PERSON] як другого співвласника мав би становити 53/100, а не 43/100, як зазначено в договорі купівлі-продажу від 10 березня 1998 року. Якщо частка позивачки [PERSON] становила б 43/100, тоді при складанні усіх часток співвласників житлового будинку ціла частка становила б 90/100, що є менше одиниці. Той факт, що на момент укладення договору купівлі-продажу від 10 березня 1998 року [PERSON] належало саме 53/100 частини спірного будинку, а не 43/100, як зазначено в договорі, підтверджується оглянутою в судовому засіданні інвентарною справою на будинок №24 по вулиці Пушкіна смт Тарутине Тарутинського району Одеської області (а.с.9-13). Так, з матеріалів інвентарної справи вбачається, що будинок №24 по вулиці Пушкіна селища Тарутине Тарутинського району Одеської області загальною площею 235.1 кв.м складається з квартири №1 загальною площею 123.8 кв.м, що 53/100 частини будинку та квартири №2 загальною площею 111.3 кв.м, що є 47/100 частин будинку. З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії ЕЕК №324894 від 24 жовтня 2014 року вбачається, що [PERSON] належить 47/100 чистин будинку №24 по вулиці Пушкіна селища Тарутине Тарутинського району Одеської області, а саме квартира №2 загальною площею 111.3 кв.м. Отже, [PERSON] належить квартира №1 загальною площею 123.8 кв.м, тобто 53/100 частини будинку №24 по вулиці Пушкіна селища Тарутине Тарутинського району Одеської області, якою вона фактично і користується до теперішнього часу. За результатом судового розгляду судом встановлено, що по справі мають місце обставини, передбачені ст. 392 ЦК України, оскільки позивачка фактично будучи власником 53/100 часток житлового будинку №24 по вулиці Пушкіна селища Тарутине Тарутинського району Одеської області, не може розпорядитися своїм майном, оскільки допущена помилка в договорі купівлі-продажу зазначеного будинку від 10 березня 1998 року, в звязку з чим порушуються її права як власника. Тому на підставі ст.392 ЦК України за позивачкою слід визнати право власності саме на 53/100 частини будинку №24 по вулиці Пушкіна селища Тарутине Тарутинського району Одеської області. На підставі викладеного,

Outcome: approved