Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], який є співвласником нерухомого майна та законним представником неповнолітніх співвласників, в якому просять зобовязати [PERSON] не чинити позивачам перешкод у користуванні земельною ділянкою площею 0,0550 га. кадастровий номер 7410100000:02:034:5239, що знаходиться за адресою: місто Чернігів, вулиця Лермонтова, 6; встановити порядок користування даною ділянкою, виділивши позивачам по 1/6 частці земельної ділянки, які вони успадкували після смерті доньки [PERSON], яка померла 30.10.2014 року. Також позивачі поросять усунути перешкоди у користуванні квартирою №77 по проспекту Миру, 35 шляхом вселення та зобовязати [PERSON] не чинити перешкод в користуванні даною квартирою, надавши ключі від вхідних дверей квартири. Обгрунтували позивачі свої вимоги тим, що відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом їм належить по 1/6 частці квартири та земельної ділянки. Власниками інших часток як квартири, так і земельної ділянки є [PERSON] та їх неповнолітні онуки [PERSON] Єлізавета Василівна, [PERSON], [PERSON], законним представником яких є їх батько [PERSON] Оскільки частки у спільному майні не виділені, а тому виникають конфлікти щодо володіння та користування нерухомим майном, у звязку з чим неодноразово викликалася міліція. [PERSON], як законний представник неповнолітніх [PERSON] Єлізавети Василівни, [PERSON], [PERSON] в інтересах дітей подав зустрічний позов, в якому просить припинити право часткової власності [PERSON] та [PERSON] на належні їм частки у квартирі та земельній ділянці (по 1/6 за кожним), визнавши за неповнолітніми дітьми у рівних частинах (по 1/9 частині за кожним) право власності на вказані частки у квартирі та земельній ділянці, сплативши позивачам з депозитного рахунку суду компенсацію за частки у спільному майні. Зустрічний позов обґрунтовано тим, що спірна квартира є однокімнатною (загальна площа 40,9 кв.м., житлова 31,7 кв.м., її поділ в натурі є неможливим, в утриманні даної квартири позивачі ніколи не приймали участі, адже у них є своє житло, тобто в спірній квартирі вони не проживали, не користувалися нею, а покійна дружина [PERSON] здавала її в оренду. Також частки позивачів у земельній ділянці є незначними, вказану ділянку [PERSON] подарував своїй дружині [PERSON] у 2007 році, а позивачі внаслідок смерті дружини успадкували по 1/6 частині земельної ділянки, якою вони ніколи не користувалися, а тому через постійні сварки з позивачами, які звинувачують [PERSON] у смерті своєї доньки, спільне користування вказаними вище обєктами нерухомості є неможливим, у звязку з чим є необхідність припинення права власності [PERSON] та [PERSON] на їх частки у спільному майні, з визнанням права власності на ці частки за їх неповнолітніми онуками з виплатою відповідної компенсації. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні свій позов підтримали, а проти зустрічного позову заперечували, посилаючись на те, що наміру вселятися у однокімнатну квартиру [ADDRESS] вони не мають, адже кожен з них забезпечений житлом. Проте, вони не бажають, щоб вказана квартира здавалася в оренду, а хочуть, щоб квартира стояла і чекала до повноліття дітей, або ж щоб відповідач та діти проживали у ній. Позовну вимогу про встановлення порядку користування земельною ділянкою по вул. Лермонтова, 6 в м. Чернігові позивачі обґрунтували тим, що таким чином вони хочуть мати вплив на [PERSON], щоб останній не чинив перешкод у спілкуванні з онуками, а наміру якось використовувати дану земельну ділянку, вони не мають. Позивач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона хоче виділити частку у земельній ділянці для того, щоб на ній поставити стілець і безперешкодно спілкуватися з онуками. Заслухавши пояснення позивачів, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд знаходить підстави для задоволення зустрічного позову та відмови у задоволенні первісного позову, виходячи з наступного. Встановлено, що [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], яка померла 30.10.2014 року. Від даного шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилося троє дітей - [PERSON] Єлізавета Василівна, [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З довідки КП «Деснянське» від 09.12.2015 року вбачається, що [PERSON] разом з неповнолітніми дітьми зареєстровані в [INFO] (а.с.72) Після смерті [PERSON] позивачі, як батьки покійної, а також відповідач [PERSON], як чоловік покійної і їх неповнолітні діти успадкували, як спадкоємці за законом першої черги, майно, що належало [PERSON], а саме, кожен з них успадкував по 1/6 частині в однокімнатній квартирі [ADDRESS] та по 1/6 частині земельної ділянки площею 0,0550 га. кадастровий номер 7410100000:02:034:5239, що знаходиться за адресою: місто Чернігів, вулиця Лермонтова, 6 (а.с.7-17) Через спільну часткову власність на однокімнатну квартиру між сторонами виникають суперечки через відсутність домовленості щодо її використання, адже [PERSON] продовжував здавати квартиру у найм, як це робила його покійна дружина, з чим позивачі не згодні, у звязку з чим сторони неодноразово викликали міліцію. Спірна квартира складається з однієї кімнати площею 40,9 кв.м., з яких 31,7 кв.м. - житлової, у звязку з чим виділити кожному із співвласників їх частки є неможливим. Земельна ділянка площею 0,0550 га. по вул. Лермонтова, 6 в м. Чернігові, співвласниками якої внаслідок спадкування стали позивачі, була подарована 18.12.2007 року [PERSON] її чоловіком [PERSON] та [PERSON], що свідчить про те, що позивачі цією ділянкою ніколи не користувалися (а.с.71) Вказана земельна ділянка належала [PERSON] та [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку та розташована у межах садибної ділянки №6 по вул. Лермонтова в м.Чернігові, що слідує з генерального плану (схеми) Чернігівського міжміського бюро технічної інвентаризації (а.с.20,70) Сторони в судовому засіданні не заперечували, що спільне володіння і користування нерухомим майном, співвласниками якого вони являються, є неможливим, однак позивачі таким чином хочуть мати вплив на [PERSON] у питанні спілкування з онуками. Також позивач [PERSON] в судовому засіданні повідомив, що відповідач йому надав ключі від спірної квартири, а тому перешкод йому на даний час не здійснюється. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ст. 365 ЦК України, право власності особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї. Позивачі забезпечені житлом, в якому вони зареєстровані (Бєлова, 23 корп. 4 кв.7 та Доценка, 13 кв.98 в м. Чернігові), а тому припинення їх часток у праві власності на квартиру та земельну ділянку, які є не значними і не можуть бути виділені в натурі для використання за призначенням, жодним чином не погіршує житлових та майнових прав позивачів, тобто не завдасть їм істотної шкоди. Вартість часток у праві власності позивачів на квартиру та земельну ділянку визначена згідно звіту про незалежну оцінку 1/3 частини квартири загальною площею 40.9 кв.м. [ADDRESS], виконаного приватним підприємством «Експертна фірма «АС Експерт» та звіту з експертної грошової оцінки 1/3 частини земельної ділянки по вулиці Лермонтова, 6 в м. Чернігові, грошові кошти в розмірі вартості часток внесені на депозит суду (а.с.76-110) Суд, відповідно до ч.4 ст. 10 ЦПК України розяснив позивачам їх право заявляти клопотання про призначення судової експертизи для визначення вартості їх часток у спільному майні, проте позивачі зазначили, що вартість вони не оспорюють, бо взагалі не згодні з тим, щоб їх право власності було припинено, адже це дозволить законному представнику неповнолітніх дітей розпорядитися нерухомим майном на шкоду дітям, а також вони втратять можливість впливати на відповідача у вирішенні питання спілкування з онуками. З доводів сторін та з матеріалів справи вбачається, що виділити частки із земельної ділянки та встановити порядок користування однокімнатною квартирою між співвласникам неможливо через їх незначні частки у праві спільної часткової власності, спільне володіння і користування як квартирою, так і земельною ділянкою є неможливим, адже спричиняє конфлікти між позивачами та [PERSON], а також припинення права власності на частки квартири та земельної ділянки не завдасть шкоди інтересам позивачів, а навпаки відповідає інтересам неповнолітніх онуків позивачів, адже частки у праві власності дітей на обєкти нерухомого майна збільшуються, а доводи позивачів щодо можливості продажу нерухомого майна батьком дітей є лише їх припущенням. Крім того, суд враховує, що позивачі забезпечені житлом, в якому вони зареєстровані (Бєлова, 23 корп. 4 кв.7 та Доценка, 13 кв.98 в м. Чернігові), а тому припинення їх часток у праві власності на квартиру та земельну ділянку жодним чином не погіршує житлових та майнових прав позивачів, адже вони отримають відповідну компенсацію. У звязку з тим, що позивач [PERSON] в судовому засіданні повідомив, що [PERSON] йому вже надав ключі від спірної квартири, тобто на час розгляду справи судом перешкод не чинить, а також, враховуючи, що суд знайшов підстави для задоволення зустрічного позову про припинення права власності позивачів на їх частки у спільній власності з виплатою компенсації, у звязку з чим відсутні підстави для задоволення первісного позову. Відповідачем заявлено вимогу про компенсацію витрат на правову допомогу адвоката [PERSON], що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №01 від 05.02.2016 року в розмірі 2500 грн. та калькуляцією витрат (а.с.133, 134) Витрати на правову допомогу підлягають компенсації відповідно до положень ст.ст. 84, 88 ЦПК України і з врахуванням вимог Закону України «Про розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Розмір цього відшкодування має відповідати граничним розмірам, встановлених Законом України «Про розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Відповідно до вимог ч.1 ст.1 Закону України «Про розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» компенсації підлягають витрати за участь особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Розмір компенсації не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за одну годину роботи. Враховуючи категорію складності справ, суд вважає за можливе стягнути з позивачів на користь відповідача витрати на правову допомогу, надану адвокатом при складанні зустрічної позовної заяви та участі у судовому засіданні (2,5 години роботи) в розрахунку 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи (551 грн. 20 коп.), як це передбачено Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Проте, у суду відсутні підстави для стягнення з [PERSON] та [PERSON] понесених відповідачем витрат на сплату комісії за внесення коштів на депозит суду, адже такі витрати не є судовими у розумінні ст. 79 ЦПК України. Також, відповідно до ст.88 ЦПК України з [PERSON] та [PERSON] належить стягнути понесені [PERSON] витрати по сплаті судового збору при предявленні зустрічного позову у звязку з його задоволенням.

Outcome: approved