Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості (відсотків) за договором позики та звернення стягнення на предмет іпотеки. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 29 грудня 2010 року між нею та відповідачкою [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений безвідсотковий договір позики грошей. Згідно вказаного договору відповідачка отримала від позивачки в борг - 8000 (вісім тисяч) доларів США (що за курсом НБУ, на день укладення договору, еквівалентно 63688 гривень 80 копійок). Кошти відповідачка [PERSON] повинна була повернути до 30 грудня 2011 року. Свої зобов'язання за договором позики відповідачі в повному обсязі не виконали, та повернули позивачці лише 2500 (дві тисячі п'ятсот) доларів США. 20 травня 2014 року рішенням Мелітопольського міськрайонного суду (суддя - Купавська Н.М., справа №320/1628/14-ц) було частково задоволено позовні вимоги позивачки та стягнуто заборгованість з відповідачів (по тілу позики в розмірі - 52722 гривні 66 копійок та 3% річних згідно ч.2 ст.625 ЦК України в розмірі - 1581 гривень 68 копійок за період з 28 березня 2013 по 31 березня 2014 року). Також позивачка зазначає, що у ВДВС Мелітопольського міськрайонного управління юстиції перебуває виконавче провадження з виконання вищевказаного судового рішення, але до теперішнього часу [PERSON] отримала лише 1700 (одна тисяча сімсот) гривень. У зв'язку з тим, що відповідачкою прострочено виконання грошового зобов'язання та договором позики не встановлено відсотків за користування позикою позивачка вважає, що вона має право на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості (відсотків) по договору позики. 23 березня 2015 року [PERSON] змінила свої позовні вимоги зазначивши, що зобов'язання не виконується протягом чотирьох років, тому заборгованість по 3% річних за три роки (за виключенням періоду з 28 березня 2013 року по 31 березня 2014 року) станом на 24 березня 2015 року становить - складає 4745 гривень, а заборгованість по обліковій ставці НБУ складає 22 265,68 грн., а разом - 27011 гривень 08 копійок. На забезпечення договору позики було укладено іпотечний договір від 29 грудня 2010 року. В іпотеку було передано квартиру [ADDRESS] в місті Мелітополі, власниками якої є відповідачі. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, хоча була належним чином повідомленою про час та місце його проведення. Повідомлень про причину її неявки суду не надходило. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] просив задовольнити позовні вимоги позивачки у повному обсязі та додатково пояснив, що 23.02.2015 року рішення Мелітопольського міськрайонного суду від 20 травня 2014 року було виконано в повному обсязі, але, у зв'язку з тривалістю невиконання своїх зобов'язань боржниками [PERSON], [PERSON], [PERSON], просить стягнути з них заборгованість по сплаті відсотків за користування грошовими коштами у розмірі 27 011 гривень 08 коп. та звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] в м. Мелітополі, оскільки ці платежі не стягувались за рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 20 травня 2014 року. У судове засідання відповідачка [PERSON] не з'явилась, хоча була належним чином повідомленою про час та місце його проведення, шляхом опублікування оголошення про її виклик до суду в газеті «Запорізька правда» від 19 березня 2015 року № 30-31 (23563-23564). У судовому засіданні відповідач [PERSON] просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивачки повністю. У судове засідання відповідачка [PERSON] не з'явилась, хоча була належним чином повідомленою про час та місце його проведення, шляхом опублікування оголошення про її виклик до суду в газеті «Запорізька правда» від 19 березня 2015 року № 30-31 (23563-23564). У судовому засіданні представник відповідачки [PERSON] просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивачки повністю, оскільки рішенням суду від 20 травня 2014 року з відповідачів вже стягнуто суду позики у розмірі 52 722 гривні, 66 коп.; 3% річних у розмірі 1 581,60 грн.; та витрати по сплаті судового збору у розмірі 543,04 грн.. Зазначений у позові договір позики є безвідсотковим про що зазначено у самому договорі, а тому вимоги про сплату 35 річних за невиконання зобов'язання є безпідставним. Крім того, зобов'язання про забезпечення виконання договору позики припинено, оскільки за основним зобов'язання ухвалено судове рішення про стягнення суми боргу. Крім того, сплив строк позовної давності, оскільки договір позики між [PERSON] та [PERSON] укладений до 30 грудня 2011 року, а з позовною заявою [PERSON] звернулась до Мелітопольського міськрайонного суду 03 лютого 2015 року. Представник відповідачки у судовому звернувся до суду с заявою про застосування строку позовної давності щодо вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки. Представник позивача у судовому засідання не просив поновити строк позовної давності по зверненню стягнення на предмет іпотеки, оскільки вважає що така вимога може бути заявленою до повного виконання боржником своїх зобов'язань. Суд, вивчивши матеріали справи, письмові докази, заслухавши думку сторін вважає, що у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості (відсотків) за договором позики та звернення стягнення на предмет іпотеки слід відмовити повністю з наступних підстав. Відповідно до нотаріального посвідченого безвідсоткового договору від 29 грудня 2009 року [PERSON] отримала від [PERSON] - 8000 (вісім тисяч) доларів США, що за курсом НБУ, на день укладення договору, еквівалентно 63688 гривень 80 копійок та зобов'язалась їх повернути у строк до 30 грудня 2011 року включно (а.с.6). Відповідно до пункту третього цього договору, він є безвідсотковим (а.с.6) На забезпечення договору позики, 29 грудня 2010 року, між [PERSON], [PERSON], [PERSON] як употекодавцями з одного боку, та [PERSON] як іпотекодержателем з іншого боку було укладено договір іпотеки, відповідно до якого в іпотеку було передано квартиру [ADDRESS] в місті Мелітополі, власниками якої є іпотекодавці (а.с.7). Відповідно до пункту 1 договору іпотеки, предметом іпотеки є квартира [ADDRESS], якою забезпечується виконання [PERSON] щодо повернення боргу у сумі 8 000 доларів США та усіх стягнень, передбачених цим договором. Згідно з частиною першою статті 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Таким чином, судом встановлено, що договір від 29 грудня 2009 року укладений між [PERSON] та [PERSON] за яким [PERSON] отримала від [PERSON] - 8000 (вісім тисяч) доларів США є договором позики, умовами цього договору передбачено, що він є безвідсотковим і діє до 30 грудня 2011 року. Іпотека, відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку» - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Строк дії договору іпотеки від 29 грудня 2010 року повинен співпадати із строком дії основного зобов'язання - договору позики від 29 грудня 2010 року, який встановлений до 30 грудня 2011 року. Згідно з частиною першою статті 17 цього ж Закону, іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору. 20 травня 2014 року рішенням Мелітопольського міськрайонного суду було частково задоволено позовні вимоги позивачки та стягнуто заборгованість з відповідачів, а саме по тілу позики в розмірі - 52722 гривні 66 копійок та 3% річних згідно ч.2 ст.625 ЦК України в розмірі - 1581 гривень 68 копійок за період з 28 березня 2013 по 31 березня 2014 року, а у задоволенні позовних вимог до [PERSON] та [PERSON] було відмовлено (а.с.8). Позивачка [PERSON] скористалась своїм правом на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції до апеляційного суду та ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 04 липня 2014 року рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області було залишено без змін (а.с.27). Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що боргові зобов'язання [PERSON] перед [PERSON] виконані в повному обсязі, сплачено визначену рішенням суду суму основного боргу та 3% річних за невиконання зобов'язання, що підтверджується постановою державного виконавця Притуляк Н.С. від 26 лютого 2015 року про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з відсутністю зобов'язань відповідачки перед позивачкою (а.с.30). Відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 № 898-IV іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Враховуючи викладене, та те, що відповідачкою було виконане основне зобов'язання та сплачено позивачці суму боргу у повному обсязі, а також те, що позивач з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки не пред'явив до 30.12.2014 року (граничний строк звернення до суду за позовною давністю), суд вважає, що на підставі цього слід відмовити у задоволенні вимоги позивачки про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] в місті Мелітополі Запорізької області. Що стосується вимоги позивача про стягнення відсотків солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] суд ставиться критично, оскільки договір позики укладався тільки між [PERSON] та [PERSON] (а.с.6), а відповідачі [PERSON], [PERSON] є іпотекодавцями відповідно до договору іпотеки (а.с.7), а тому така вимога є безпідставною та такою, яка не може бути пред'явленою до вказаних вище осіб. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п.3 Договору позики від 29 грудня 2009 року вказаний договір є безвідсотковий. Крім того у зв'язку з тим, що відповідачка прострочила виконання зобов'язання за вказаним вище договором підлягає стягнення 3 (трьох) відсотків річних за кожен рік прострочення зобов'язання. Позовна давність на звернення до суду із позовною заявою, відповідно до ст..257 ЦК України складає 3 роки, тому строк перд'явлення вимоги [PERSON] про стягнення 3 (трьох) відсотків річних за кожен рік прострочення зобов'язання сплив 31 грудня 2014 року. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості (відсотків) за договором позики та звернення стягнення на предмет іпотеки слід відмовити у повному обсязі.

Outcome: dismissed