Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом та заповітом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилаються на те, що [INFO] року помер рідний син позивачки [PERSON] та рідний брат позивачки [PERSON] До першої черги спадкоємців за законом належать діти померлого [PERSON], [PERSON] та мати [PERSON] За своє життя 07.07.2009 року [PERSON] було складено заповіт відповідно до змісту якого квартиру [ADDRESS] він заповів [PERSON] У встановлений законом строк вони звернулися до П»ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини на майно, що залишилось після смерті їх сина та брата, яке вони приймають, проте 19.03.2016 року їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та заповітом на спадкове майно після смерті [PERSON], через те, що неможливо встановити склад спадкового майна, а саме частку, належну померлому у квартирі. В зв»зку з цим, позивачі були вимушені звернутися з даним позовом до суду, просили суд про визнання за [PERSON] права власності на 1/12 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування обов»язкової частки після смерті сина [PERSON], який помер [INFO] року та визнання за [PERSON] права власності на 5/12 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті брата [PERSON], який помер [INFO] року. Позивач [PERSON] в судовому засіданні як позивач та представник позивача [PERSON] підтримала вимоги позову в повному обсязі та просила суд про їх задоволення. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти вимог позову, що пред»явлені до її довірителя, пояснюючи це тим, що останній не є належним відповідачем по справі, просила відмовити в їх задоволенні, оскільки її довіритель не оспорює права власності на спадкове майно в певних частках за позивачами. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, в своїй письмовій заяві просила проводити розгляд справи без її участі, проти позову заперечувала з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов. Представник третьої особи по справі в судове засідання не з»явився, надавши суду свої письмові пояснення по справі. Просить розглядати справу без його участі. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності, виданого Головним управлінням житлового забезпечення виконавчим органом КМР від 22.06.2007 року, згідно наказу Головного управління житлового забезпечення від 18.06.2007 року №1102-С та зареєстрованому у Київському міському БТІ 03.07.2007 року на квартиру [ADDRESS] померлому [PERSON] належить ціла квартира (а.с. 8). Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 21.04.2010 року було задоволено позовні вимоги [PERSON] частково, визнано за ним право власності на ? частину вказаної вище квартири, його вселено до жилого приміщення та виділено в користування кімнату в квартирі площею 18.1 кв.м. (а.с. 9). Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 29.06.2010 року рішення першої інстанції в частині визначення порядку користування квартирою та виділення у користування позивача кімнати скасовано, відмовлено в задоволенні таких вимог, в решті рішення суду залишено без змін (а.с. 10-12). Також судом встановлено, що позивач [PERSON] є рідною матір»ю (а.с. 7), а позивач [PERSON] рідною сестрою померлого [PERSON] Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] [INFO] року помер. (а.с. 4). Після його смерті відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS]. До першої черги спадкоємців за законом належать діти померлого [PERSON], [PERSON] та мати [PERSON] За своє життя 07.07.2009 року [PERSON] було складено заповіт відповідно до змісту якого квартиру [ADDRESS] він заповів позивачу [PERSON] Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Частиною 1 ст. 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб»єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Відповідно до ч. 1 ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Відповідно до ч.1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов»язкова частка). Судом встановлено, що позивачі як спадкоємці за законом та зав заповітом з метою прийняття спадщини у встановлений законом строк звернулися до П»ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини на майно, що залишилось після смерті їх сина та брата, яке вони приймають. Проте позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та за заповітом на спадкове майно після смерті сина та брата, через те, що неможливо встановити склад спадкового майна, а саме частку, належну померлому у квартирі. В зв»зку з цим, позивачі були вимушені звернутися з даним позовом до суду. Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів в суді є визнання права. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржується або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог [PERSON] та [PERSON] в повному обсязі, оскільки вони є доведеними та обґрунтованими. Позивачка [PERSON] мати померлого [PERSON] є непрацездатною особою похилого віку, що підтверджується копіями посвідчень, наявних в матеріалах справи, тому має право на обов»язкову частку в спадковому майні після померлого сина, яка складає 1/12 частку спірної квартири. Позивачка [PERSON] має право на спадкування за заповітом, залишеним [PERSON] на 5/12 частки спірної квартири.

Outcome: approved