Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

Позивачі звернулися до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Київ» про стягнення грошових вкладів з відповідними відсотками, що знаходяться на банківському рахунку. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 30 жовтня 2013 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний банк «Київ» (надалі - ПАТ «АКБ «Київ») був укладений Договір банківського строкового вкладу «Прибутковий плюс» № 147050 (надалі - Договір). На виконання умов Договору відповідач прийняв від [PERSON] у тимчасове користування до 30 січня 2014 року грошові кошти у сумі 80 000 грн. 00 коп. та нарахуванням відсотків на суму вкладу із розрахунку 15,50 % річних. Разом з тим, [INFO] [PERSON] померла, у зв'язку з чим відкрилася спадщина на вищезазначений банківський вклад з відповідними відсотками у розмірі 86 944 грн. 97 коп. Згідно отриманих позивачами Свідоцтв про право на спадщину за законом [PERSON] та [PERSON] у спадщину перейшли по 1/3 частині грошових вкладів, а [PERSON] та [PERSON] - по 1/6 частині грошових вкладів. У зв'язку з зазначеним позивачі, як спадкоємці за законом після померлої [PERSON], звернулися до відповідача із заявами про виплату їм грошових коштів у зв'язку зі смертю вкладника. Вказані заяві підтверджувалися свідоцтвом про смерть вкладника від 27 лютого 2014 року та свідоцтвами про право на спадщину за законом. Разом з тим, згідно письмових відповідей відповідача від 13 листопада та 29 грудня 2014 року позивачам було повідомлено, що у зв'язку із недостатністю коштів на кореспондентському рахунку банку виконання розрахункових документів та зобов'язань перед кредиторами банку не здійснюються у встановлені законодавством строки. Таким чином, відповідач, відмовивши позивачам у виплаті їм грошових коштів, порушив взяті на себе зобов'язання, передбачені умовами Договору, а також права позивачів, які у відповідності з положеннями ст.ст. 316, 317, 321 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), після оформлення права власності на спадщину, є власниками належного їм спадкового майна у вигляді грошових коштів, чиї права як власників, гарантуються та є непорушними. На підставі вищенаведеного, позивачі просили стягнути з ПАТ «АКБ «Київ» на користь [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] грошові кошти у вигляді грошових вкладів з відповідними відсотками у розмірі 86 944 грн. 97 коп., які знаходяться на рахунку [NUMBER], згідно частки кожного, а саме - [PERSON]. у розмірі 1/3 частки грошових вкладів, [PERSON] - 1/3 частки грошових вкладів, [PERSON] - 1/6 частки грошових вкладів, [PERSON] - 1/6 частки грошових вкладів. [PERSON] як позивач та представник співпозивачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити його. Відповідач у судове засідання свого представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що [PERSON] як позивач та представник співпозивачів проти заочного розгляду справи не заперечував, суд на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що 30 жовтня 2013 року між [PERSON] та ПАТ «АКБ «Київ» був укладений Договір банківського строкового вкладу «Прибутковий плюс» № 147050 (а.с. 12-14), відповідно до умов п.п. 1.1, 1.2. якого вкладник розміщує в банку тимчасово вільні грошові кошти у сумі 80 000 грн. 00 коп. на вкладний (депозитний) рахунок [NUMBER] строком на 92 календарних дня, а саме до 30 січня 2014 року. Також, відповідно до п. 1.3. Договору відповідач зобов'язався нараховувати проценти на суму вкладу з розрахунку 15,50 % річних. При цьому, відповідно до п. 3.4 Договору після закінчення строку, на який був залучений депозит, банк зобов'язується повернути вкладнику суму депозиту та нараховані проценти згідно з умовами цього Договору. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] свої зобов'язання за Договором виконала належним чином, що підтверджується платіжним дорученням № 15271545 від 30 жовтня 2013 року (а.с. 15). Разом з тим, [INFO] [PERSON] померла, у зв'язку з чим відкрилася спадщина на вищезазначений банківський вклад з відповідними відсотками. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і припинилися внаслідок смерті. Положеннями ч. 2 ст. 1228 ЦК України передбачено, що право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним. У відповідності з п. 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України самостійною підставою заміни кредитора в зобов'язанні є правонаступництво. Так, як встановлено в судовому засіданні, згідно свідоцтв про право на спадщину за законом від 16 жовтня 2014 року, виданих державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори Шершун Н.К. за реєстраційними №№ 1-103, 1-104, 1-105 [PERSON] у власність перейшла 1/3 частка у спадщині, а [PERSON] та [PERSON] - по 1/6 частки у спадщині, яка складається з грошових вкладів з відповідними відсотками, що знаходяться у ПАТ «АКБ «Київ» на рахунку [NUMBER], залишок коштів на якому станом на 25 вересня 2014 року складає 86 944 грн. 97 коп., згідно з довідкою за № 20.2.1/2259, виданою ПАТ «АКБ «Київ» 08 жовтня 2014 року (а.с. 18, 20, 22). Крім того, згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 грудня 2014 року, виданого державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори Шершун Н.К. за реєстраційним № 1-245 [PERSON] у власність перейшла 1/3 частка у спадщині, яка складається з грошових вкладів з відповідними відсотками, що знаходяться у ПАТ «АКБ «Київ» на рахунку [NUMBER], залишок коштів на якому станом на 25 вересня 2014 року складає 86 944 грн. 97 коп., згідно з довідкою за № 20.2.1/2259, виданою ПАТ «АКБ «Київ» 08 жовтня 2014 року (а.с. 16). Отже, позивачі, які є спадкоємцями померлої [PERSON], отримали право на вклад померлої в ПАТ «АКБ «Київ» та проценти, нараховані на суму вкладу. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] як спадкоємець за законом після померлої [PERSON] та представник інших співпозивачів 16 жовтня, 11 листопада та 24 грудня 2014 року звертався до відповідача із заявами про виплату позивачам грошових коштів за Договором. У відповідь на вказані заяви відповідач листами від 13 листопада та 29 грудня 2014 року відмовив позивачам в поверненні вкладу посилаючись на те, що у зв'язку з недостатністю коштів на кореспондентському рахунку банку виконання розрахункових документів та зобов'язань перед кредиторами банку не здійснюються у встановлені законодавством строки (а.с. 24, 25). Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Також, слід зазначити, що згідно вимог ч. 3 ст. 1058 ЦК України до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. При цьому, положеннями ст. 1074 ЦК України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Таким чином, з огляду на вказані положення закону, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач свої зобов'язання по поверненню вкладу з нарахованими процентами не виконав, вимоги позивачів щодо стягнення з відповідача на їх користь грошових коштів у вигляді грошових вкладів з відповідними відсотками у розмірі 86 944 грн. 97 коп. згідно частки у спадщині кожного, є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відтак, суд присуджує до стягнення з ПАТ «АКБ «Київ» на користь [PERSON]., [PERSON] суму заборгованості за договором банківського вкладу у розмірі по 28 981 грн. 65 коп., а на користь [PERSON] та [PERSON] - по 14 490 грн. 83 коп. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору, які сплачено позивачами за подання позову до суду, а саме: на користь [PERSON] та [PERSON] по 289 грн. 82 коп., а на користь [PERSON] та [PERSON] по 144 грн. 91 коп., виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 316, 317, 321, 512, 525, 526, 629, 1058, 1060, 1074, 1218, 1228 ЦК України та

Outcome: approved