Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом та просили визнати заповіт, складений [PERSON] від 12 серпня 2013 року, посвідчений Четвертою одеською державною нотаріальною конторою реєстровий номер № 2-104 недійсним. В обґрунтування вимог посилалися на те, що 13.06.2014р., помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому на праві власності [ADDRESS]. При зверненні до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, зясувалося, що [PERSON], 12.08.2013р., склав заповіт, за яким заповідав належну йому квартиру сторонній особі, а саме [PERSON] Позивачі вважають, що заповіт має бути визнаний недійсним, оскільки померлий, на час складання заповіту, не розумів значення своїх дій та не міг керувати ними, через те, що за декілька років до смерті зловживав спиртними напоями, через це в нього ставався розлад свідомості з порушенням орієнтування, наявністю маревних і галюцинаторних переживань, після чергового вживання алкоголю, у померлого наставала амнезія та повна втрата памяті. Через зазначене вважають, що волевиявлення померлого не було вільним та не відповідало його волі. Відповідач в судове засідання не зявився, про місце та час його проведення повідомлений належним чином (а.с. 138), причини неявки не повідомляв, заява про розгляд справи за його відсутності не надходила. Суд ухвалює заочне рішення відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, про що не заперечували позивачі. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що 13.06.2014р., помер [PERSON] (а.с. 10). Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому на праві власності [ADDRESS] (а.с. 7). При зверненні спадкоємців першої черги за законом до нотаріальної контори, а саме [PERSON], як матері померлого (правонаступником якої є [PERSON], - а.с. 130-136) та [PERSON], як доньки померлого, із заявами про прийняття спадщини, зясувалося, що [PERSON], 12.08.2013р., склав заповіт, за яким заповідав належну йому квартиру невідомій, сторонній особі, а саме [PERSON] Зазначений заповіт було посвідчено Четвертою одеською державною нотаріальною конторою 12.08.2013р., реєстровий номер № 2-104 (а.с. 8). Також встановлено, що [PERSON], страждав хронічним стійким психічним розладом у вигляді органічного розладу особистості поєднаного ґенезу (інтоксикаційного, судинного, посттравматичного) з психоорганічним та амнестичним синдромами і вираженим зниженням інтелектуально мнестичних функцій, що підтверджується історіями хвороб [PERSON], висновком посмертної судово-психіатричної експертизи № 530 від 30.09.2015р., (а.с. 122). Крім того, встановлено, що [PERSON], на момент складання заповіту, а саме 12.08.2013р., не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними (а.с. 127). Висновки судової психіатричної експертизи підтверджуються матеріалами справи, показаннями свідків, щодо зловживання [PERSON], (в тому числі і в день складання заповіту) спиртними напоями, через що ставався розлад свідомості з порушенням орієнтування, наявністю маревних і галюцинаторних переживань, після кожного чергового вживання алкоголю, у померлого наставала амнезія та повна втрата памяті. В силу частин 1-3 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами першою другою статті 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 59 ЦПК України визначено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. В силу ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. В силу ч. 2 ст. 1257 ЦК України, за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що [PERSON] [INFO], який помер 13.06.2014р., на час складання заповіту, а саме 12.08.2013р., посвідченого Четвертою одеською державною нотаріальною конторою реєстровий номер № 2-104, не був здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, отже волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, а тому цей заповіт має бути визнаний недійсним. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві\~ пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: approved