Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулась до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що за рішенням Кролевецького районного суду від 4 червня 2015 року з відповідача [PERSON] стягнуто на її користь аліменти на дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 350 грн. щомісяця на кожну дитину з індексацією відповідно до закону до досягнення дітьми повноліття. 18 червня 2015 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано, після чого діти проживають разом з нею. Аліменти, стягнуті рішенням суду на дітей, відповідач сплачує регулярно, однак вказаних коштів недостатньо, щоб забезпечити дітей всім необхідним. На сьогодні сума стягуваних з відповідача аліментів (350 грн. на кожну дитину) не відповідає мінімальному розміру аліментів, встановленому законом, та є недостатньою для належного забезпечення дітей. Дохід відповідача складає близько 7000 грн. щомісяця, інших утриманців, крім їх спільних дітей, він не має. Враховуючи викладене, позивачка просить змінити розмір аліментів, стягнутих за рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 4 червня 2015 року, та стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Сторони в судове засідання не зявились. Позивачка надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує повністю (а.с. 16). Відповідач надав заяву, в якій зазначив, що позов визнає повністю, просить проводити судове засідання без його участі (а.с.26). Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання сторін, суд вирішив можливим розглянути справу справу у їх відсутність. Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Перевіряючи наявність підстав для задоволення позову, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с. 8, 9). Діти проживають разом з матірю, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Кролевецької міської ради Сумської області №1803 від 6 лютого 2018 року (а.с.13). 18 червня 2015 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.10). Рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 4 червня 2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 350 грн. щомісяця на кожну дитину з індексацією відповідно до закону до досягнення дітьми повноліття (а.с.11-12). Встановленим в суді фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У статті 19 та частинах 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст.9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобовязання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи інших осіб. При цьому, держава визнала право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини щодо належного матеріального забезпечення є законодавчо передбачена можливість зміни визначеного рішенням суду розміру аліментів залежно від зміни певних життєвих обставин. У відповідності до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни його матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч.2 ст.182 СК України (із змінами згідно ЗУ №2037-VIII від 17.05.2017 року) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» з 1 січня 2018 року розмір прожиткового мінімуму на дитину віком від до 6 років становить 1492 грн., на дитину віком від 6 до 18 років - 1860 грн., тому розмір аліментів на дитину віком до 6 років повинен становити не менше 746 грн. (50 відсотків прожиткового мінімуму), на дитину віком від 6 до 18 років - не менше 930 грн. (50 відсотків прожиткового мінімуму). За таких умов, зважаючи на законодавчо змінений мінімальний розмір аліментів на одну дитину, підвищення вартості продуктів харчування, одягу, товарів першої необхідності, житлово-комунальних послуг, розмір аліментів 350 грн. на кожну дитину не може задовольнити необхідні потреби дітей. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що є всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову і зміни розміру аліментів, встановлених рішенням Кролевецького районного суду від 4 червня 2015 року, та стягнення з відповідача аліментів на дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення старшою дитиною повноліття. Враховуючи положення ст.430 ЦПК України підстави для допуску рішення суду до негайного виконання відсутні. З розяснень п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи наведені розяснення, суд вважає за необхідне стягнути аліменти у зміненому розмірі з дня набрання рішенням суду законної сили. Крім того, суд вважає за необхідне, після вступу даного рішення в законну силу, відкликати виконавчий лист, виданий на підставі рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 4 червня 2015 року по справі № 579/747/15-ц 2/579/208/15 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved