Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Заводського районного суду міста Миколаєва із вказаним позовом, який в ході розгляду справи було уточнено. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка зазначила, що з 01 грудня 2010 року по 01 вересня 2015 року вона працювала на посаді чергового по охороні в товаристві з обмеженою відповідальністю «Пелла Дизайн» (далі за текстом - ТОВ «Пелла Дизайн»). Наказом №89К від 01.09.2015 року [PERSON] було звільнено із займаної посади за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 Кодексу Законів про працю України. При звільнені відповідачем не було виплачено позивачці заробітну плату у сумі 3091 гривня 75 копійок, яку [PERSON] просить стягнути з ТОВ «Пелла Дизайн» разом з середньомісячним заробітком за час затримки розрахунку у сумі 7501 гривня 20 копійок. Крім того, невиплатою заробітної плати позивачці було заподіяно моральну шкоду у сумі 1000 гривень 00 копійок, у зв'язку з негативним впливом ситуації, що сикалася на самопочуття [PERSON], стосунки в родині та можливість матеріального забезпечення сім'ї. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні, надавши пояснення, аналогічні змісту позовної заяви. Після обґрунтування своєї позиції [PERSON] було подано заяву про розгляд справи за її відсутністю. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду пред'явленого до нього позову був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутністю не надходило, таким чином, в силу ч. 2 ст. 77 ЦПК України суд вважає, що відповідач не з'явився до суду без поважних причин. З урахуванням заяви позивачкИ про відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи відповідно до вимог ст. 164 ч. 4, ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим прийняти заочне рішення на підставі доказів, що є у справі. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що згідно записам у трудовій книжці [PERSON], з 01 грудня 2010 року по 01 вересня 2015 року позивачка працювала на посаді чергового по охороні в товаристві з обмеженою відповідальністю «Пелла Дизайн». Наказом №89К від 01.09.2015 року [PERSON] було звільнено із займаної посади за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 Кодексу Законів про працю України. Згідно довідки ТОВ «Пелла Дизайн» №6/11 від 02.11.2015 року на момент звільнення розмір невиплаченої заробітної плати склав 3091 гривня 75 копійок. Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Таким чином, установивши під час розгляду справи про стягнення середнього заробітку у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі непроведення його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Здійснення відповідних розрахунків визначено в Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. Так, абзацом третім пункту 2 Порядку встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку). Вказана позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21 січня 2015 року по справі 6-195цс14. Згідно пункту 6 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 року, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 17.12.2015 року ТОВ«Пелла Дизайн» було зобов'язано надати відомості про середню заробітну плату [PERSON] за останні 2 місяці роботи згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Вказана ухвала виконана відповідачем не була. Згідно довідки управління Пенсійного фонду України в Заводському районі міста Миколаєва від 17.12.2015 року, розмір заробітної плати позивачки у липні 2015 року становив 3836 гривень 91 копійка за 23 робочих дні; у серпні 2015 року - 1822 гривні 27 копійок за 20 робочих днів. Таким чином, середньоденна заробітна плата за останні два місяці роботи складає 131 гривня 60 копійок. Термін затримки розрахунку, в межах пред'явлених позовних вимог, складає 57 робочих дні. З огляду на викладене, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку дорівнює 7501 гривня 20 копійок (131 гривня 60 копійок х 57 робочих днів). Розмір вказаної суми заборгованості та правильність її розрахунку у судовому засідання оспорені не були. З огляду на викладене, суд, оцінивши та проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги про стягнення на користь позивача заборгованості з заробітної плати та середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст. 2371 КЗпП України , відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Таким чином, у зв'язку з тим порушення законних прав [PERSON] з боку відповідача призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя, суд, виходячи із принципу добросовісності, розумності та справедливості вважає обґрунтованими позовні вимоги щодо стягнення на користь позивачки моральної шкоди у сумі 1000 гривень. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, у зв'язку із задоволенням позовних вимог з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1218 гривень у дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved