Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, трьох відсотків річних та інфляційний втрат. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що вона з 13 травня 1992 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. 22 грудня 1997 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького районного управління юстиції Запорізької області в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено актовий запис № 210 про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] Від шлюбного життя сторони мають двох доньок: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Позивачка вказує, що починаючи із дня припинення шлюбних відносин між позивачкою та відповідачем [PERSON] їхні доньки проживали разом з позивачкою та знаходились на її повному утриманні. Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 02 лютого 1998 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньок у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 лютого 1998 року до досягнення дітьми повноліття. Позивачка зазначає, що згідно довідки-розрахунку заборгованості, затвердженої начальником Жовтневого ВДВС Запорізького МУЮ, станом на 04 квітня 2014 року [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів на утримання доньок [PERSON] та [PERSON] за період з 07.08.2008 року по [INFO] року в сумі 32943,85 грн. Також позивачкою вказано, що відповідач по справі [PERSON] був обізнаний щодо наявності рішення Запорізького районного суду Запорізької області про стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання їхніх доньок та до серпня 2008 року сплачував аліменти вчасно, заборгованості не мав. Але, починаючи з серпня 2008 року відповідач [PERSON] повністю ігнорує свої обов'язки батька, покладені на нього законодавством, а також рішенням суду про стягнення аліментів, внаслідок чого утворилась заборгованість зі сплати аліментів. Таким чином, позивачка вважає, що оскільки станом на [INFO] року відповідач [PERSON] має заборгованість по аліментам на утримання доньок [PERSON] та [PERSON] в розмірі 32943,85 грн., тому з відповідача на її користь підлягають стягненню також три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 1001,93 грн. та індексу інфляції за весь період прострочення в розмірі 218,57 грн. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та просила їх задовольнити та стягнути з відповідача суму неустойки за прострочення сплати аліментів, суму трьох відсотків річних та інфляційних втрат. Позивачка в судовому засіданні підтвердила той факт, що аліменти вона отримувала, але не всі. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] та зазначив, що виконавчий лист по рішенню Запорізького районного суду Запорізької області від 02.02.1998 року було направлено на виконання за місцем його праці, та з нього щомісячно стягувались аліменти на утримання доньок. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази кожний окремо та у їх сукупності, дійшов наступних висновків. Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 58 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, одержані з порушенням порядку, встановленого законом і обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що з 13 травня 1992 року [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу 22 грудня 1997 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького районного управління юстиції Запорізької області в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено актовий запис № 210 про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] Від шлюбного життя сторони мають двох доньок: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження. Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 22 січня 1998 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньок у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 лютого 1998 року до досягнення дітьми повноліття. Позивачка в своїй позовній заяві посилалась на довідку-розрахунок заборгованості, затвердженої начальником Жовтневого ВДВС Запорізького МУЮ, станом на 04 квітня 2014 року [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів на утримання доньок [PERSON] та [PERSON] за період з 07.08.2008 року по [INFO] року в сумі 32943,85 грн. На адресу суду Жовтневий відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції направив постанову про скасування довідки-розрахунку від 29.04.2014 року у зв'язку з тим, що 03.03.2015 року до відділу звернулась [PERSON] про скасування розрахунку заборгованості від 29.04.2014 року так як аліменти були сплачені, але не в повному обсязі. Враховуючи вищенаведене, позивачка сама відмовилась від заявлених в позовній заяві сум, які підлягали стягненню з відповідача. Разом з тим, позивачка на пропозицію суду позовні вимоги щодо стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, трьох відсотків річних та інфляційний втрат не уточнила, нового розрахунку до суду не надала. Натомість на запити суду було надано довідки з місця роботи відповідача, в яких зазначено, що з нього стягуються аліменти на утримання дітей. Щодо доводів позивачки про часткову не сплату аліментів, судом встановлено що виконавчий лист був втрачений та виданий дублікат виконавчого листа, у зв'язку з відправленням його за місцем роботи відповідача, отже втрата оригіналу виконавчого листа відбулась не з вини відповідача. Крім того відповідач добровільно сплачував аліменти без виконавчого листа, у період втрати виконавчого листа, та на підтвердження цього факту надав до суду квитанції. Згідно Постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 03.04.2014 року з 02.01.2013 року звернуто стягнення на заробітну плату [PERSON] проводиться утримання в розмірі 50% до погашення заборгованості, далі 1/3 згідно виконавчого листа. Отже, за відповідачем [PERSON] рахувалась заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей, але згідно вказаної Постанови дана заборгованість погашається шляхом відрахування із заробітної плати. Враховуючи все вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, у зв'язку з тим, що позивачкою, не надано доказів та не вказано суму заборгованості відповідача по сплаті аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed