Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з цим позовом, у порядку, встановленому ст. 49 ЦПК України, збільшили розмір позовних вимог та змінили підстави позову, мотивували позов тим, що 25 липня 1996 року помер їх дід по лінії батька [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому на підставі сертифіката серії РН № 956318 право на земельну частку (пай) розміром 5,49 в умовних кадастрових гектарах по колишньому КСП «Червоний Партизан». Спадщину після смерті [PERSON] прийняли його дружина [PERSON] та син [PERSON], але юридично не оформили. 12 серпня 1996 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй на підставі сертифіката серії РН № 956319 право на земельну частку (пай) розміром 5,49 в умовних кадастрових гектарах по колишньому КСП «Червоний Партизан». Спадщину після смерті [PERSON] прийняв її син [PERSON], але юридично не оформив. 20 червня 2005 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на належні йому на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 760409 та ЯА № 763168 земельні ділянки площами 2,86 та 1,09 га. Вони (позивачі) є спадкоємцями [PERSON] першої черги за законом, спадщину прийняли, оскільки на день смерті спадкодавця постійно проживали разом із ним, але не можуть отримати свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі, у звязку з тим, що не збереглися сертифікати на право на земельну часту (пай) та відсутні оригінали державних актів на право власності на земельну ділянку. Крім цього, у звязку із тим, що свідоцтво про шлюб [PERSON] та [PERSON] не збереглося, неможливо документально підтвердити факт родинних відносин між ними. Позивачі просили суд встановити факт, що [PERSON] був чоловіком [PERSON], а також визнати за ними в рівних частинах у порядку спадкування після смерті [PERSON]: - право на земельну частку (пай) розміром 5,49 в умовних кадастрових гектарах, яке на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії РН № 956318 належало [PERSON], який помер 25 липня 1996 року, в порядку спадкування після смерті [PERSON]; - право на земельну частку (пай) розміром 5,49 в умовних кадастрових гектарах, яке на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії РН № 956319 належало [PERSON], яка померла 12 серпня 1996 року, в порядку спадкування після смерті [PERSON]; - право на завершення приватизації земельної ділянки площею 2,86 га, на яку на імя [PERSON] був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 760409, та одержання документів, що посвідчують право власності на цю земельну ділянку, на своє імя; - право на завершення приватизації земельної ділянки площею 1,09 га, на яку на імя [PERSON] був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 763168, та одержання документів, що посвідчують право власності на цю земельні ділянку, на своє імя. У судове засідання позивачі не зявилися, їх представник позовні вимоги підтримав з підстав, які зазначені у заяві про збільшення розміру позовних вимог та зміну підстав позову, просив їх задовольнити. У судове засідання представник Носівської міської ради Чернігівської області не зявився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що міська рада не заперечує проти задоволення позовних вимог та просить розгляд справи проводити без участі їх представника. У судове засідання представник третьої особи не зявився, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання повідомлявся, про причини неявки до суду не повідомив. Суд проводить підготовче засідання у відсутності позивачів, представника відповідача і третьої особи, та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов. У судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] дали показання про те, що вони добре знали [PERSON] та [PERSON], які перебували у зареєстрованому шлюбі. Вислухавши пояснення представника позивачів, вивчивши та дослідивши письмові докази, допитавши свідків, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя набув право на земельну частку (пай) розміром 5,49 в умовних кадастрових гектарах, як член колишнього КСП «Червоний Партизан», на його імя було виписано та видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РН № 956318, який зареєстровано в книзі реєстрації сертифікатів за № 611 від 8 грудня 2003 року, що підтверджується копією листа відділу Держгеокадастру у Носівському районі від 22 лютого 2017 року (а.с. 23), копією розпорядження Носівської РДА Чернігівської області (а.с. 24) та копією технічної документації (а.с. 25-26). 25 липня 1996 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 14). Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. З повідомлень Державного нотаріального архіву Чернігівської області № 1812/01-17 від 14 квітня 2017 року (а.с. 35) та Носівської районної державної нотаріальної контори № 584/01-16 від 19 квітня 2017 року (а.с. 47) вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. У судовому засіданні встановлено, що в силу п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР спадщину після смерті [PERSON] прийняли його дружина [PERSON] та син [PERSON], оскільки фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується копією довідки Носівської міської ради № 98/3 від 16 лютого 2017 року (а.с. 21) та про народження (а.с. 17). Таким чином, [PERSON] та [PERSON] успадкували після смерті [PERSON] в рівних частинах належне йому на підставі сертифіката серії РН № 956318 право на земельну частку (пай). Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя набула право на земельну частку (пай) розміром 5,49 в умовних кадастрових гектарах, як член колишнього КСП «Червоний Партизан», на її імя було виписано та видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РН № 956319, який зареєстровано в книзі реєстрації сертифікатів за № 612 від 8 грудня 2003 року, що підтверджується копією листа відділу Держгеокадастру у Носівському районі від 22 лютого 2017 року (а.с. 23), копією розпорядження Носівської РДА Чернігівської області (а.с. 24) та копією технічної документації (а.с. 25-26). 12 серпня 1996 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 15). У судовому засіданні встановлено, що в силу п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР спадщину після смерті [PERSON] прийняв її син [PERSON], оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується копією довідки Козарівської сільської ради № 203 від 11 квітня 2016 року (а.с. 20) та копією свідоцтва про народження (а.с. 17). Таким чином, [PERSON] успадкував після смерті [PERSON] в цілому належне їй на підставі сертифіката серії РН № 956319 право на земельну частку (пай) та 1/2 частину права на земельну частку (пай), яке належало [PERSON], та було нею успадковане після його смерті. 20 червня 2005 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 18). Відповідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя заповіту не складав, спадкова справа після його смерті не заводилася, що підтверджується інформаційними довідками зі Спадкового реєстру від 19 квітня 2017 року (а.с. 50; 51), а тому спадкування після його смерті здійснюється за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї. У судовому засіданні встановлено, що Видіш [PERSON] на день смерті проживав та був зареєстрований в [INFO], разом із [PERSON], [PERSON] [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією довідки Козарівської сільської ради № 201 від 11 квітня 2016 року (а.с. 22). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON], [PERSON] та Видіш [PERSON] є дітьми [PERSON] [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 7; 11; 16) та про шлюб (а.с. 8). У судовому засіданні встановлено, що Видіш [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який 18 жовтня 2004 року було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 19). Таким чином, в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадщину після смерті [PERSON] [PERSON] прийняли його діти: [PERSON], [PERSON] та Видіш [PERSON] У судовому засіданні встановлено, що за життя [PERSON] відповідно до вимог чинного законодавства України розпочав процес приватизації земельних ділянок площами 2,86 га та 1,09 га, на його імя були виготовлені державні акти на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 760409 та ЯА № 763168, які зареєстровані в книзі записів державної реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку фізичних осіб за № 151 та № 152 від 18 серпня 2005 року, але не встиг отримати правовстановлюючі документи на ці земельні ділянки у звязку із смертю, що підтверджується повідомленнями відділу Держгеокадастру у Носівському районі від 7 квітня 2016 року (а.с. 27). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України. Відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ листом від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування» роз'яснив, що в разі, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). У судовому засіданні встановлено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) серії РН № 956318 та РН № 956319, видані на імя [PERSON] та [PERSON], втрачені, що підтверджується оголошенням у газеті «Носівські вісті» (а.с. 54). Позивачі позбавлені можливості отримати дублікати втрачених сертифікатів. З матеріалів справи вбачається, що позивачам відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на спадкові земельні ділянки та право на земельну частку (пай) у звязку з відсутністю документів, які необхідні для вчинення нотаріальної дії, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 478/02-31 від 29 березня 2017 року (а.с. 42). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» одним із документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). У судовому засіданні встановлено, що свідоцтво про шлюб [PERSON] та [PERSON] не збереглося, у звязку із чим позивачі не можуть документально підтвердити, що [PERSON] та [PERSON] були чоловіком та дружиною. Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Встановлення факту родинних відносин необхідне позивачам для успадкування майна, яке залишилося після смерті [PERSON] та [PERSON], та було успадковане їх батьком [PERSON] [PERSON] Добуті по справі докази суд визнає належними і допустимими, та такими, що підтверджують те, що померлі [PERSON] та [PERSON] були чоловіком та дружиною. Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані на законі, а тому підлягають задоволенню. Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивачів, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивачів.

Outcome: approved