Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що житловий будинок [ADDRESS] відносився до типу колгоспних дворів. Вони (позивачі) були членами даного колгоспного двору. У квітні 2016 року вони (позивачі) зверталися до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Носівського РУЮ з метою реєстрації права власності за собою на вищезазначений житловий будинок, але їм було відмовлено в реєстрації. Позивачі просили суд визнати за ними право власності на житловий будинок [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами, по 1/4 частині за кожним. В судове засідання позивачі не з'явилися, їх представник [PERSON] подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, просив їх задовольнити, справу розглянути без його участі та участі позивачів. В судове засідання представник Володьководівицької сільської ради Носівського району Чернігівської області не з'явився, сільський голова подав до суду заяву, в якій зазначив, що сільська рада не заперечує проти задоволення позову, просив справу розглянути без участі їх представника. Суд розглядає справу у відсутності сторін за наявними у справі доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією довідки Червонопартизанської сільської ради № 591 від 4 квітня 2016 року (а.с. 5) та копією розпорядження № 8 від 18 лютого 2016 року «Про перейменування вулиць та провулків населених пунктів на території Червонопартизанської сільської ради» (а.с. 29). Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. За таких обставин [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належить по 1/4 частині житлового будинку [ADDRESS], як членам колишнього колгоспного двору. З копії свідоцтва про шлюб (а.с. 6) вбачається, що 2 червня 2007 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище - [PERSON]. В судовому засіданні встановлено, що позивачі не зареєстрували у встановленому порядку право власності на належний їм житловий будинок. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В судовому засіданні встановлено, що позивачі зверталися до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Носівського РУЮ з метою реєстрації за собою права власності на вищезазначений житловий будинок, але їм було відмовлено, що підтверджується копією повідомлення від 31 березня 2016 року (а.с. 7). З матеріалів справи вбачається, що на будинок [ADDRESS] виготовлена технічна документація (а.с. 8-10). За таких обставин суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved