Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до Хмельницького обласного навчально курсового комбінату про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 4794 гривні 58 коп. , середньомісячного заробітку за затримку розрахунку при звільненні в сумі 19168 гривень, відшкодування моральної шкоди в сумі 3000 гривень. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] позов підтримала і пояснила, що позивача було звільнено з роботи 02 березня 2015 року за згодою сторін. Однак при проведенні розрахунку при звільненні її з роботи з нею розрахунок проведений не був в звязку з чим просить стягнути заборгованість по заробітній платі в 4794 гривні 58 коп. , середньомісячний заробіток за затримку розрахунку при звільненні в сумі 19168 гривень , моральну шкоду в сумі 3000 гривень. Розмір моральної шкоди обґрунтовує тими обставинами, що позивачка є пенсіонеркою , має пенсію в невеликому розмірі. якої не хватає на придбання ліків, оплатку комунальних послуг. Представник відповідача в судове засідання не зявився. подав заяву про слухання справи у його відсутності. позов визнав тільки в частині стягнення заборгованності по заробітній платі. Подав письмовий відзив в якому вказав, що заборгованність по заробітній платі позивача виникла через недофінансування відповідача з державного бюджету. Заслухавши представника позивача. вивчивши матеріали справи в повному обємі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивача було звільнено з роботи 02 березня 2015 року за згодою сторін згідно наказу № 4/15- к від 02 березня 2015 року, що підтверджується копією трудової книжки позивача. З довідки від 26 січня 2015 року за № 4 вбачається, що заборгованість по заробітній платі позивача становить за 2013 рік - 1084 гривні 05 коп., за 2014 рік - 4210 гривень 44 коп. , за 2015 рік - 0 гривень. Судом представнику позивача розяснювалось право подати заяву про збільшення позовних вимог, однак представник позивача підтримала позов в частині стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 4794 гривні 58 коп. і пояснила, що заяву про збільшення позовних вимог подавати не буде. З довідки відповідача від 26 січня 2016 року за № 4 вбачається, що позивачці за січень - лютий 2015 року було виплачено заробітну плату в сумі 2209 гривень 83 коп. В січні 2015 року було 19 робочих днів, в лютому 2015 року було 21 робочий день. , тому середньоденний розмір заробітної плати позивача становить 55 гривень 24 коп. Згідно ст.. 117 КЗпП України повний розрахунок зі звільненим працівником повинен проводитись в день звільнення , а тому суд вважає, що розмір середньомісячного заробітку за затримку розрахунку при звільненні з роботи повинен проводитись з 02 березня 2015 року , а не з вересня 2014 року, як вказує представник позивача. За період з 02 березня 2015 року по 01 грудня 2015 року минуло 187 робочих дні. Тому розмір середномісячного заробітку за затримку розрахунку при звільненні з роботи становить 10329 гривень 88 коп. Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України). При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в статті 117 КЗпП України відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який ухвалює рішення по суті спору. Установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення або в разі його відсутності в цей день наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі непроведення його до розгляду справи по день ухвалення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не позбавляє його відповідальності. У разі непроведення розрахунку у зв'язку з виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню в повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку працівник мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. Отже, право суду зменшити розмір середнього заробітку, що має сплатити роботодавець працівникові за час затримки виплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України, залежить від таких чинників: наявність спору між працівником та роботодавцем з приводу розміру належних до виплати працівникові сум за трудовим договором на день звільнення; виникнення спору між роботодавцем та працівником після того, коли належні до виплати працівникові суми за трудовим договором у звязку з його звільненням повинні бути сплачені роботодавцем; прийняття судом рішення щодо часткового задоволення вимог працівника про виплату належних йому при звільненні сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу. Така позиція висловлена Верховним судом України при розгляді справи №6-837цс15. З довідки відповідача від 26 січня 2016 року за №3 вбачається, що Хмельницькою обласною радою недофінансовано на суму 876 тисяч гривень, в тому числі недофінансовано по виплаті заробітної плати на суму 206,8 тисяч гривень. Тому суд вважає за необхідне в звязку з тим, що розмір заборгованості по заробітній платі в двічі менше за розмір середньомісячного заробітку , те, що Хмельницькою обласною радою недофінансовано на суму 876 тисяч гривень, в тому числі недофінансовано по виплаті заробітної плати на суму 206,8 тисяч гривень, суд вважає, що на користь позивача підлягає стягненню середньомісячний заробіток за затримку розрахунку при звільненні в сумі 2500 гривень. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода в сумі 1500 гривень. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує ступінь душевних страждань, яких зазнала позивачка в звязку з непроведенням з нею розрахунку при звільненні, тривалість часу непроведення розрахунку, те, що позивачка повинна була докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ст. 1 закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Враховуючи, що розгляд справи тривав 40 хвилин, а це 2/3 частини години, то на користь позивача підлягають стягненню витрати на оплату послуг адвоката в сумі 367 гривень 00 коп. ( 1376 гривень х 40 % х 2/3) Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору при подачі позову до суду, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 551 гривня 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial