Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-06 00:00:00

Позивачі звернулися до Шевченківського районного суду м. Києва з вищевказаною позовною заявою, посилаючись на те, що [INFO] померла [PERSON], яка є родичкою позивачів у справі та після смерті якої залишилася спадщина у вигляді Ѕ частки квартири [ADDRESS], яка належала спадкодавці на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Третьою київською державною нотаріальною конторою 19 вересня 2008 року, право власності на яку зареєстровано Комунальним підприємством Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 07 жовтня 2008 року. Позивачі, бажаючи прийняти спадщину звернулися до Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори та отримали свідоцтво про право на спадщину за заповітом квартири [ADDRESS] у наступних частках: 6/10 частки на ім'я [PERSON], 2/10 частки на ім'я [PERSON], та 2/10 частки на ім'я [PERSON] і відповідно їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом квартири [ADDRESS] у наступних частках: 3/10 частки на ім'я [PERSON], 1/10 частки на ім'я [PERSON], та 1/10 частки на ім'я [PERSON] у зв'язку з відсутністю (втратою) одного з правовстановлюючих документів на спадкову квартиру, а саме свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації державної адміністрації Шевченківського району міста Києва від 26 квітня 1994 року. Отримати дублікат вказаного документа неможливо, у зв'язку зі смертю [PERSON] Згідно довідки, яка видана КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 10 квітня 2018 року за даними реєстрових книг Бюро, [ADDRESS] на праві власності зареєстрована на ім'я [PERSON] на підставі: Ѕ частки свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації держадміністрації Шевченківського району м. Києва 26 квітня 1994 року та Ѕ частка на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Київською державною нотаріальною конторою №3 від 19 вересня 2008 року №1-579. На підставі викладеного позивачі просять суд визнати право власності на 3/10 частки за [PERSON], 1/10 частки - за [PERSON], 1/10 частик - за [PERSON] на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON], яка померла [INFO], а саме на Ѕ частки квартири [ADDRESS]. Позивачі в судове засідання не з'явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Представник позивачів в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивачів, позов підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, надіслав до суду заяву про слухання справи за відсутності представника відповідача, щодо вирішення справи поклався на розсуд суду. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлялася належним чином, своїх пояснень щодо позову не надав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив. [INFO] померла [PERSON], яка є родичкою позивачів у справі, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER]. За життя, [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON], [PERSON], [PERSON], відповідно до заповіту посвідченого Першою київською державною нотаріальною конторою 18 червня 2015 року, зареєстровано в реєстрі за №9-614. 22 березня 2018 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до Двадцять першої київської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини за заповітом. [PERSON] 18 червня 2015 року склала заповіт, згідно з яким належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] заповіла [PERSON] - 6/10 частки, [PERSON] - 2/10 частки, [PERSON] - 2/10 частки, який посвідчений державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Праведник Н.О. На запит Двадцять першої київської державної нотаріальної контори, Шевченківською районною в м. Києві державною адміністрацією було повідомлено, що квартира [ADDRESS] приватизована на ім'я [PERSON] та [PERSON] згідно з розпорядженням відділу приватизації державної адміністрації Шевченківського району м. Києва від 25 квітня 1994 року №7303. На запит Двадцять першої київської державної нотаріальної контори, КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» повідомило, що з даними реєстрових книг Бюро квартира [ADDRESS] на праві власності зареєстрована на імя [PERSON] на підставі: Ѕ частина на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації райдержадміністрації Шевченківського району м. Києва від 26 квітня 1994 року; Ѕ частина на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Київською державною нотаріальною конторою №3 від 19 вересня 2008 року №1-579. 12 вересня 2018 року державним нотаріусом Двадцять першої київської державної нотаріальної контори Леоновою В.О. були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом квартири [ADDRESS] у наступних частках: 6/10 частки на ім'я [PERSON], 2/10 частки на ім'я [PERSON], та 2/10 частки на ім'я [PERSON]. 12 вересня 2018 року державним нотаріусом Двадцять першої київської державної нотаріальної контори Леоновою В.О. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом квартири [ADDRESS] у наступних частках: 3/10 частки на ім'я [PERSON], 1/10 частки на ім'я [PERSON], та 1/10 частки на ім'я [PERSON] у зв'язку з відсутністю (втратою) одного з правовстановлюючих документів на спадкову квартиру, а саме свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації державної адміністрації Шевченківського району міста Києва від 26 квітня 1994 року. З огляду на наведені обставини та постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій позивач по справі має обґрунтовані труднощі в позасудовому оформленні своїх спадкових прав. Згідно ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно зі ст.. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. У відповідності до ст.. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України). Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Разом з тим, відповідно до роз'яснень, наданих у п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України, передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 66 Закону України «Про нотаріат» на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, державним нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України. Враховуючи, що в силу ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє позивача, як спадкоємця, права на спадщину на квартиру; враховуючи обов'язок спадкоємця відповідно до ст. 1297 ЦК України звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно та його подальшу державну реєстрацію (ст. 1299 ЦК України) - відтак, право позивача підлягає захисту в суді, оскільки відсутні умови для одержання в нотаріальній конторі на її ім'я свідоцтва про право на спадщину на спадкове нерухоме майно. Згідно зі ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Даючи оцінку зібраним по справі доказам, враховуючи, що позивачами доведено їхнє право на спадкування після померлої [INFO] - [PERSON], суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved