Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Посилається на те, що із вона відповідачем перебуває в шлюбі зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, 21 травня 2013 року, за актовим записом №569. У вказаному шлюбі народились діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що більше року не проживають разом з відповідачем. З червня 2020 року він нехтує батьківськими обов`язками, не спілкується із дітьми, не цікавиться їх духовним та фізичним розвитком. Вказує, що діти проживають разом із нею та перебувають на її повному утриманні. У зв`язку із тим, що відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання не надає, а інших джерел доходу немає, вимушена вийти з декретної відпустки на роботу. Відповідач офіційно не працює, але має заробіток та може надавати матеріальну допомогу на утримання дітей та її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку, він є здоровою, працездатною, матеріально забезпеченою людиною, інших утриманців у нього немає, стягнень за виконавчими документами не проводиться. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень, на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з моменту подачі заяви до суду та до досягнення дітьми повноліття; стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з моменту подачі заяви до суду та до досягнення дитиною трьохрічного віку. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 березня 2021 року відкрито спрощене провадження по даній справі та призначено судове засідання. Позивачка в судовому засіданні не заперечувала проти заочного рішення, позовні вимоги підтримала в частині стягнення аліментів на утримання дітей, в цій частині просила позов задовольнити, на себе аліменти передумала стягувати, оскільки вийшла працювати, також пояснила, що відповідач перебував в Польщі на заробітках, добровільно надсилав у 2020 році кошти на утримання спільних дітей в сумі 8000-9000 тисяч гривень щомісячно. Протягом останніх чотирьох місяців матеріальну допомогу не надавав. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату і місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що згідно ст. 281 ч. 1 ЦПК України належить постановити ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 21 травня 2021 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.10). В шлюбі у сторін народились діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.11-12). Діти на даний час проживають спільно з матір`ю. Факт реєстрації позивачки з дітьми підтверджується довідкою ПП «Ремжитлосервіс» №450 від 18.02.2021року про склад сім`ї (а.с.13). Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір. Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. При цьому, згідно частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини другої статті 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. В п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, №3 зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» встановлено з 1 січня, прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень для дітей віком від 6 до 18 років - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Відповідач є працездатним та відповідно до ст.180 СК України зобов`язаний утримувати своїх дітей. Між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів. Стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться. При ухваленні рішення про стягнення аліментів, суд керується інтересами дітей, які мають право на достойний рівень матеріального забезпечення. Оскільки спільні діти сторін проживають разом із матір`ю, так як [PERSON] є їхнім батьком та на нього покладено однаковий із [PERSON] обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення їхніх дітей, при цьому добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі по 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень, на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 11 березня 2021 року і до досягнення дітьми повноліття, тому позов в цій частині підлягає задоволенню. При цьому, доказів того, що у відповідача немає можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі відповідачем не надано. Позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання позивачки не підлягають до задоволення, оскільки позивачка їх не підтримала, крім того вона працює на посаді помічника вихователя в дитячій установі. На підставі викладеного та

Outcome: partial