Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] , 05.11.2019 року звернулася в суд із позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON] , який зареєстрований Верхньосиньовидненською селищною Сколівського району Львівської області 28.10.2005 року, актовий запис №29. Ухвалою судді від 25.11.2019 року, після отримання судом інформації про місце проживання (перебування) відповідача, який не є підприємцем, вказаний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження із визначенням дати підготовчого засідання. Ухвалою судді від 17.12.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позов обґрунтовує тим, що з 28.10.2005 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] . Вказує на те, що чоловік зловживає алкогольними напоями, влаштовує сварки. Протягом останніх років стосунки між ними розладились, відсутнє взаєморозуміння і взаємоповага, кожен живе окремим життям зі своїми інтересами. Також зазначає, що відповідач створив нову сім`ю, а тому проживають окремо, понад п`ять років шлюбних відносин не підтримують. Просить суд позовні вимоги задовольнити, судові витрати покласти на відповідача. Позивачка [PERSON] 24.01.2020 року у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила такі задовольнити, термін на примирення не надавати та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за його відсутності не скористався та не повідомив суд про причини неявки у засідання. Відзив на позовну заяву не подав. У зв`язку з викладеним, судом ухвалено рішення про заочний розгляд на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, давши належу оцінку доказам у справі, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Виходячи із наведених вище процесуальних норм та роз`яснень, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Сторони вступили у шлюб 28.10.2005 року, який був зареєстрований Верхньосиньовидненською селищною радою Сколівського району Львівської області, актовий запис № 429, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданий відділом РАЦС Сколівського РУЮ Львівської області. Від спільного проживання у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Статтею 110 СК України визначено право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу одним із подружжя, а підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя встановлені ч. 1 ст. 112 вказаного Кодексу. У відповідності до вимог ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя від 21.12.2007 № 11 проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що позивач не бажає миритися, має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу. Також,\~судом встановлено,\~що причиною\~розладу у\~сім`ї\~стали різні\~погляди сторін,\~ що\~призвело до\~фактичного припинення\~шлюбних відносин. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе, оскільки сторони не бажають миритися. Сторони шлюбні відносини не підтримують вже більше п`яти років. Відтак, перебування у шлюбі суперечить інтересам сторін, порушує їх особисті немайнові права, оскільки сімейні особисті немайнові відносини між подружжям не складаються через відсутність взаєморозуміння, неприязні стосунки, сварки, розходження в поглядах на життя, а їх шлюб носить формальний характер. Таким чином, на переконання суду, подальше спільне життя сторін і збереження їх шлюбу є недоцільним, буде суперечити інтересам позивачки. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересах їхніх дітей, що мають істотне значення, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу. На підставі ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст.115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом беззаперечно встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, втратили одне до одного почуття поваги і любові, стали чужими людьми і це підтверджується зібраними у справі доказами та поведінкою відповідача, який не з`являється в судове засідання та не спростовує позов у зв`язку з чим суд вважає, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження їх шлюбу стало неможливим та недоцільним, тому позов підлягає задоволенню із ухваленням заочного рішення. Окрім того, з відповідача на користь позивача, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, слід стягнути понесені судові витрати, що документально підтверджені в сумі 768,40 грн. по сплаті судового збору.

Outcome: approved