Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

Позивачі звернулися з позовом, в якому просять суд визнати батьківство [PERSON] щодо [PERSON] та стягнути з відпвоідача на користь [PERSON] аліменти на утримання сина за минулий час в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, а саме за останні три роки, всього 36000,00 грн., а також просять стягувати з відповідача у подальшому щомісячно по 1000 грн. на користь позивачки на навчання дитини, починаючи від дня подання позову до суду і до закінчення навчання [PERSON] Обґрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] вказує на те, що з відповідачем вона була знайома з літа 1994 року, коли той почав приділяти до неї знаки уваги. Наприкінці літа 1994 року відповідач переїхав до неї жити на [ADDRESS], та з цього часу вони почали жити як одна родина. Від спільного проживання з відповідачем у них народився син - [PERSON], [INFO]. Батьком дитини є відповідач, однак ним заява про реєстрацію батьківства до органів РАЦС подана не була, хоча факт батьківства у подальшому ним не заперечувався. У зв'язку з цим, відповідний запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень був проведений в порядку, передбаченому ст. 133 Сімейного кодексу України. Отже, за таких обставин відповідач відмовився від подання в органи РАЦС заяву про реєстрацію батьківства. Коли постало питання про утримання дитини, відповідач твердо заявив, що це не його дитина і утримувати сина він не бажає. Приблизно через шість місяців після народження дитини відповідач пішов із сім'ї. Їй недостатньо коштів на утримання дитини, під час розгляду справи синові виповнилося 18 років та він продовжує навчання. Відповідач ніколи не надавав матеріальної допомоги на утримання дитини, проте вона до нього зверталася із такими проханнями. Позивачі у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та з метою встановлення факту батьківства просили призначити експертизу. Відповідач та його представник заперечували проти позову. Відповідач зазначив, що [PERSON] 18 років назад була жінкою легкої поведінки, з якою він, як чоловік періодично мав стосунки. Але вони разом не проживали, у шлюбі не перебували. При народженні дитини він не був присутній. Вислухавши пояснення сторін, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, такими що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] були знайомі з 1994 року, що підтверджується старими фотознімками наданими у судове засідання позивачкою та мали поміж собою близькі стосунки, про що свідчить характер деяких фотознімків, де вони разом проводять час, обіймаються, зустрічають свята у колі друзів. [INFO] року у [PERSON] та [PERSON] народився син - [PERSON]. Відповідач заперечує, що [PERSON] є його сином. Згідно висновку експерта № 255 від 17.10.2014 року гр. [PERSON] може бути біологічним батьком [PERSON], [INFO], народженого гр. [PERSON], [INFO] Вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON] і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв'язків, за результатами експертизи складає не менше 99,999 %. Відповідно до ст. 125 Сімейного кодексу України походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. Згідно із ст.128 Сімейного кодексу України - за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У судовому засіданні було встановлено, що відповідач не проживав з дитиною та не надавав їй матеріальної допомоги з 1994 року, при цьому [PERSON] зверталася до нього по таку допомогу, але її прохання залишалися без уваги. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідно до ст.ст.181,183,184 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу матері, батька або при нерегулярному, мінливому доході, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, - у твердій грошовій сумі. Договори про сплату аліментів та про припинення права на аліменти у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно між сторонами не укладалися, стягнень по іншим аліментним зобов'язанням відповідач немає. Іншого в судовому засіданні доведено не було. Також в судовому засіданні не доведено, що відповідач має стабільний регулярний дохід. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Так, згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Згідно із ст. 184 СК України розмір аліментів може бути визначений у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Як випливає зі змісту даної норми, нерегулярним доходом вважається дохід, що надходить із різною періодичністю, перервами. Дохід може бути нерегулярним, у випадку, якщо оплата праці відбувається по завершенні її виконання в частині або повністю. У відповідності до ст. 199 СК України батьки зобов'язані утримувати повнолітніх дітей, у випадку, якщо вони продовжують навчання й у зв'язку з чим потребують матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача щомісячно аліментів на повнолітню дитину у судовому порядку в розмірі 500,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з [INFO] року на весь час навчання дитини, але не більш ніж до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років. Згідно довідки [PERSON] у 2012 році вступив до Придніпровської державної академії будівництва та архітектури і навчається на денному відділенні факультету «Технології життєзабезпечення», ІV рівень акредитації. Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Враховуючи, що відповідач ухилявся від утримання дитини з 1994 року, суд вважає можливим стягнути із нього аліменти за період з 22.11.2009 року (позивач звернулася до суду із позовом 22.11.2011 року) по [INFO] року (досягнення [PERSON] повнолітня) у твердій грошовій сумі, по 500,00 грн. щомісячно. Відповідач може надавати допомогу оскільки є працездатним, обставини на яких зауважила позивач відповідачем не спростовані. Відповідно до ст. 88 ЦПК України на рахунок відповідача відносяться судові витрати.

Outcome: partial