Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом в якому просили стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 89962,50 грн, а саме 19962,50 грн за борговою розпискою від 18 серпня 2020 року, 70 000,00 грн моральної шкоди; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 79960 грн, а саме 28 750,00 грн та 1800 доларів США ( 51 210 по курсу НБУ на 21.12.2020 року та 50 000,00 грн моральної шкоди. В обґрунтування заявлених вимог посилалась на те, що 25.09.2008 року між [PERSON] та АКІБ « УкрСиббанк» був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11397663000 на суму 45 000 доларів США. Для забезпечення виконання вказаного договору, між [PERSON] ( яка діяла від себе та від імені [PERSON] ), [PERSON] , [PERSON] з одного боку та АКІБ « УкрСиббанк» з іншого боку був укладений договір іпотеки житлового приміщення від 25.09.2008 року та банку в іпотеку була передана двохкімнатна квартира номер [ADDRESS] . У зв,язку з фінансовою кризою 2008 року та супутнім фінансовим труднощам, що спіткали родини позивачів, у них виникли обставини, що перешкодили вчасному виконанню умов вищевказаних договорів та у них виникла прострочена заборгованість, яку кредитор намагався стягнути в примусовому порядку шляхом переоформлення права власності на заставлене майно. Однак, законної процедури переоформлення та стягнення вищевказаної нерухомості дотримано не було, в результаті чого було порушено права сторін. Вони звернулись до юриста [PERSON] , яка повинна була оскаржувати умови договорів та реєстраційні дії, що обули вчинені з заставленою нерухомістю. Для цього вони передали юристу оригіналу документів та сплачували значну частину коштів за складання процессуальних документів, відвідання суду, отримання довідок та інших дій. Відповідач інформувала їх, що засідання проходять добре, що прийнято відповідні рішення на їй користь. Вона посилалась на свій переїзд, не повертала документи, не надавала копій рішень, на які посилалась,і навіть не могла назвати номера справ. Однак, з заставленим майном знову іпотекотримачі вчинили реєстраційні дії по переоформленню квартири і знову перепродали у зв,язку з чим вони знов вимушені повторно захищати свої права в судовому порядку. Для з,ясування вищевказаних обставин вони надійслали запит до Фрунзенському районного суду м. Харкова, в відповіді суду було зазначено, що справ юристом [PERSON] в суді не велося. 16.06.2020 року [PERSON] анулював довіреність, видану ним [PERSON] . Крім того, [PERSON] було надіслано клопотання до суду з проханням, не приймати по довіреності від його імені до матеріалів справи. Також вони вважають, що [PERSON] , діючи як їх представник насправді діяла в співучасті, за змовою та в інтересах інших осіб. 18.08.2020 року відповідач написала розписки, в якій підтвердила, що станом на 18.08.2020 року юридичні зобов,язання вона виконала не в повному обсязі та зобов,язується повернути позивачу [PERSON] 34 000,00 грн в строк до 01.11.2020 року, а позивачу [PERSON] 28750,00 грн та 2000 доларів США також в строк до 01.11.2020 року. Внаслідок дій відповідача [PERSON] отримала психологічну травму після розкриття шахрайських дій відповідача, втрати через це грошових коштів, часу, не вирішені питання щодо власності на квартиру та закриття кредиту по ній. Всі ці події супроводжувалися для [PERSON] тяжкими психологічними стражданнями, мали як наслідок погіршення стану здоров,я, нервові зриви, безсоння, постійні головні болі, запаморочення, біль у зоні сердця, все це потребувало медичного лікування.Крім того, ці обставини призвели до судової тяганини, додаткових коштів, тяганиною в правоохоронних органах, на думку [PERSON] ,відповідачка завдала їй моральної шкоди в розмірі 70 000,00 грн. Внаслідок дій відповідача, [PERSON] втратив місце свого фактичного проживання, грошові кошти. Окрім того, сильні душевні страждання від викриття обману і бездіяльністю відповідача призвели його до психологічних страждань. Всі ці обставини на його думку додатково завдали йому моральної шкоди в розмірі 50 000,00 грн. Крім того, відповідачі просять стягнути витрати на професійну правничу допомогу з відповідача на їх користь та витрати по оплаті судового збору. В судовому засіданні позивачі та їх представник - адвокат Гапич Ю.Л. позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач до суду не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, правом на подання письмового відзиву на позов не скористалась. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно оригіналів розписок від 18.08.2020 року вбачається, що відповідачка визнала, що на 18.08.2020 року юридичні послуги нею були виконані не в повному обсязі та вона зобов,язалась повернути [PERSON] 34000,00 грн в строк до 01.11.2020 року та [PERSON] 28750,00 грн та 2000 доларів США. В той же строк до 01.11.2020 року. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України). Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів (п. 1 ст. 11 , ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (ст.ст. 530, 631 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події ( ч. 1 ст. 530 ЦК України). Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. З врахуванням вищезазначеного, відповідач має відшкодувати позивачу [PERSON] за розпискою від 18 серпня 2020 року у розмірі 19962,50 грн.; позивачу [PERSON] -79960,00 за розпискою від 18 серпня 2020 року. Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до частин першої-третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. За загальними положеннями, передбаченими статтею 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки, матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження завданої позивачам моральної шкоди та в судовому засіданні позивачами та їх представником не надані обгрунтування щодо стягнення з відповідача моральної шкоди, то ці вимоги задоволенню не підлягають. Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Так, статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Стаття 141 ЦПК України визначає порядок розподілу судових витрат між сторонами. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому, відшкодуванню підлягають лише документально підтверджені судові витрати. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. До матеріалів справи додані докази понесені на правничу допомогу адвоката витрат в розмірі 17518,68 грн., які складаються з договору № 0720-01 від 15.06.2020 року, калькуляції - рахунок, додатка до договору № 0720-01 від 21.12.2020 року на сумму 5000,00 грн ( консультація - 1000,00 грн., написання позовної заяви - 2000,00 грн., участь у судових засіданнях - 2000,00 грн.), договору № 0720-02 від 15.06.2020 року, калькуляція - рахунок, додатка до договору № 0720-02 від 21.12.2020 року на суму 5000,00 грн. ( консультація - 1000,00 грн., написання позовної заяви - 2000,00 грн., участь у судових засіданнях - 2000,00 грн.), додатка № 1/03 до договору № 0720-01 від 20.04.2021 року , де зазначено про участь у двох судових засідання, вартість робіт якого складає 6000,00 грн та витрати на залізничні квитки - 1318,68 грн та на відшкодування паливно мастильних матеріалів - 1200,00 грн). Суд вважає, що вимоги в частині стягнення витрат на правничу допомогу підлягають частковому задоволенню, а саме з урахуванням прийняття адвокатом участі за даною справою лише в одному судовому засіданні та суд не приймає в якості доказу - квитанції на відшкодування паливно мастильних матеріалів - 1200,00 грн., оскільки неможливо з,ясувати для яких цілей придбавались зазначені паливно мастильні матеріали та їх використання, тому підлягає стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі на користь [PERSON] - 7318,00 грн, на користь [PERSON] - 3000,00 грн.

Outcome: partial