Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання житлового будинку та земельної ділянки об'єктом права спільної сумісної власності подружжя та визначення часток. Посилається на те, що з 05 травня 2005 року по 03 грудня 2013 року вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. 03 квітня 2003 року, відповідач придбав старий житловий будинок з лампачу, за суму 6970 грн., який побудований в 1940 році, загальною площею 46,80 кв.м., який розташований по [ADDRESS] Даний будинок розташований на земельній ділянці площею 0,1 га, яка 07 вересня 2005 року була приватизована, тобто під час перебування сторін у шлюбі. Вказує, що за період перебування у зареєстрованому шлюбі, вони спільними зусиллями, фактично відновили даний будинок, крім зовнішніх стін та фундаменту. Вартість будинку збільшилась та становить 320000 грн., оскільки за період перебування в шлюбі, вони спільними зусиллями виконали наступні роботи, а саме: замінені внутрішні стіни, укріплено фундамент та зовнішні стіни, повністю перебудовано мансарду та перекриття між першим поверхом та мансардою, поміняно дах, вікна, двері, підлогу, електрику, оздоблено стіни, проведено газ, воду, каналізацію, побудовано нову огорожу. Зазначає, що гроші на оплату будівельних матеріалів та робіт надавала її мати - [PERSON], яка тривалий час знаходилась на заробітках за межами України, а вони приймали участь у відновленні будинку особистою працею. Просить визнати житловий будинок та земельну ділянку, які розташовані по [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON], визнавши за позивачкою право власності на ? частину житлового будинку та земельної ділянки, які розташовані по [ADDRESS] та частково скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] 27 травня 2014 року позивачкою подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій вона просить визнати за нею право власності на ? частину будівельних матеріалів та вартості робіт, які були використані на реконструкцію житлового будинку та паркану, розташованих по [ADDRESS] Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 23 червня 2014 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] в частині визнання житлового будинку та земельної ділянки об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнання за нею права власності на ? частину земельної ділянки, яка розташована по [ADDRESS] часткового скасування державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] залишено без розгляду. 22 квітня 2015 року позивачкою уточнено позовні вимоги, просить визнати за нею право на ? частину будівельних матеріалів, виробів та конструкції, які були використані на реконструкцію житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] зазначених в додатку № 2 висновку експертизи № 14159 від 09 лютого 2015 року на суму 73981 грн. та на ? частину вартості будівельно-монтажних робіт, які були використані на реконструкцію житлового будинку розташованого по [ADDRESS], зазначених в додатку № 1 висновку експертизи № 14159 від 09 лютого 2015 року на суму 28909 грн., та визнати за нею право власності на ? частину будівельних матеріалів, виробів та конструкції, які були використані на реконструкцію огорожі, розташованої по [ADDRESS], зазначених в додатку № 4 висновку експертизи № 14159 від 09 лютого 2015 року на суму 21393 грн. 50 коп. та на ? частини вартості будівельно-монтажних робіт, які були використані на реконструкцію огорожі, розташованої по [ADDRESS], зазначених в додатку № 3 висновку експертизи № 14159 від 09 лютого 2015 року на суму 11430 грн. 50 коп. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити з підстав вказаних в позові. В судовому засіданні відповідач та його представник [PERSON] позовні вимоги не визнали, просили в задоволені позовних вимог відмовити. Заслухавши пояснення сторін, свідків, експерта, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. За змістом ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно набуте нею, ним до шлюбу; майно набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 2 жовтня 2013 р. у справі № 6-79цс13, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України, власність у сім'ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя, залежно від якого регулюється питання розпорядження таким майном. Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які є підставами виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені в ст. 60 СК України. За змістом цієї норми майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи зазначену вище норму права та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Частиною 3 ст. 368 Цивільного кодексу України, передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Згідно ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як вбачається з ч.3 ст.331 ЦК України, до завершення будівництва особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 08 травня 2005 року по 03 грудня 2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб та копією про розірвання шлюбу (а.с.10-10зв.). 03 квітня 2003 року відповідач [PERSON] придбав житловий будинок, житловою площею 30,10 кв.м., що розташований в [ADDRESS] який розташований на земельній ділянці загальною площею 46,80 кв.м., що підтверджується договором купівлі продажу від 03 квітня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Балан Р.Б. (а.с.12). Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], [PERSON], на підставі рішення Чернівецької міської ради від 24 лютого 2005 року № 673, належить земельна ділянка площею 0,1000 га, яка розташована по [ADDRESS] (а.с.13). Як встановлено в судовому засіданні реконструкція будинку відбувалася з 2004 року без відповідного дозволу. Так, свідок [PERSON] суду показав, що із сторонами знайомий, являється їхнім сусідом. Бачив, як у 2006 -2007 роках, позивачка та відповідач проводили ремонті роботи будинку, одне одному допомагали. Даний будинок був у поганому стані. Сторони побудували другий поверх, перекрили заново дах, зняли стару штукатурку, перештукатурили заново. Їм допомагали якісь люди, але більше працювали вони удвох. До приходу позивачки, була стара дерев'яна огорожа, потім побудували нову. Свідок [PERSON] суду показала, що вона являється сусідкою сторін. Бачила, що сторони спочатку розбивали старий будинок, який поступово відновлювали, знімали дах, побудували другий поверх. Раніше огорожі там не було, спочатку вони поставили сітку, а з часом побудували кам'яну огорожу. Бачила також там будівельників, батька та брата позивачки. Будівництво тривало роками. Свiдок [PERSON] суду показав, що він разом із своїми синами та братом проводили ремонтні роботи по [ADDRESS], а саме: підкопував каміння у фундаменті будинку, потім заливав його, обтягував арматурою, демонтував стару підлогу, побудував пів будинку із цегли, заливав бетон, накривав дах, робив дренаж, добудував кімнату, де підняли три стіни, поштукатурив їх та накрив її шифером, інші стіни залишились старі, чистив колодязь, другий поверх не піднімав та не будував мансарди. Дані ремонті роботи проводив на протязі трьох місяців, чи у 2003 році чи в 2004 році, точно пригадати не може. На той час, відповідач із позивачкою разом не проживали. Вказав, що арматуру в кількості 2-ох тон для будинку він особисто продав їм. Роботи по будівництві оплачував відповідач. Коли він проводив будівельні роботи, огорожа була із металевої сітки. Позивачку бачив, коли закінчував будівельні роботи. Свiдок [PERSON] суду показав, що сторін знає, допомагав проводити будівельні роботи, а саме проводив в будинку електрику, ставив автомати. Це було в 2007 -2008 році, точної дати не пригадує. На той момент сторони перебували в шлюбі. Про оплату він домовлявся із відповідачем, якому він проводив електрику, взамін відповідач шліфував йому підлогу. Свiдок [PERSON] суду показав, що із сторінами перебуває в дружніх відносинах. Придбаний відповідачем будинок був у запущеному стані. Спочатку відповідач проводив дренажні роботи, оскільки в ньому була волога. В передній частині будинку саман був потрісканий, тому було перебудовано половина будинку цеглою та залитий повністю фундамент під весь будинок. В будинку між кухнею та коридором та між двома кімнатами були зняті стіни, оскільки вони були не несучі. Коли було залито новий фундамент, мінялись деякі балки, оскільки вони були старі, штукатурні роботи, обтягували сіткою, міняли вікна та двері. Коли сторони почали проживати, це було 2005-2006 роки, то вони обшивали будинок арматурою, залили цементом укріплення будинку. В 2006-2007 роках, відповідач із батьком позивачки заливали спайки, розібрали дах будинку, зробили конструкцію даху, підняли мансарду. Також за час їхньої проживання, вони проводили в будинку електрику. Роботи виконували відповідач, батько позивачки, робочі, позивачка також допомагала. Дах спочатку перекрили бляхою, а пізніше метало черепицею. Огорожу сторони будували разом. Роботи, які виконували з приводу ремонту даху та другого поверху проводились, коли відповідач проживав із позивачкою, а роботи, які проводились по укріпленню будинку, дренажу проводив відповідач до проживання із позивачкою. Роботи по укладенню підлоги проводили сторони разом. У 2007-2008 році, вони почали проживати в даному будинку. До цього жили в гуртожитку. До укладення шлюбу сторони проживали разом в громадському шлюбі десь біля року. Свідок [PERSON] суду показав, що допомагав сторонам проводити ремонті роботи влітку 2007 році, коли вони робили дах, він допомагав його перекривати, конструкція даху була, він укладав метало черепицю. Хто робив каркас даху йому не відомо. Дані роботи він проводив із [PERSON], відповідачем та батьком позивачки. Пізніше, приблизно в 2009 році, він шпаклював на першому поверсі стіни в будинку. Стіни на другому поверсі були із гіпсокартону, на той момент вони були пошпакльовані. Підлога в будинку була відшліфована відповідачем. Свідок [PERSON] суду показав, що сторін знає, він допомагав проводити ремонтні роботи, а саме: у 2007 році допомагав накривати дах. Також заливав підвал, коли саме не пригадує. Дах перекривали він, Гаврилюк, відповідач та батько позивачки. Дана робота не оплачувалась, оскільки вони один одному допомагали. Судом встановлено та даний факт визнається сторонами, що сторони проживали спільно з 2004 року у гуртожитку, ще до реєстрації шлюбу, спільними зусиллями за спільні кошти та власною працею приймали участь у реконструкції будинку, побудові огорожі, в даний час відповідач проживає на першому поверсі, а позивачка з дитиною на другому поверсі. Відповідно до висновку № 14150 судової будівельно-технічної експертизи, вартість реконструкції житлового будинку по [ADDRESS] відповідно до складеного локального кошторису становить 205780 грн., вартість матеріалів, виробів і конструкцій - 147962 грн., вартість будівельних робіт - 57818 грн. Вартість житлового будинку становить по [ADDRESS], у зв'язку з проведеною реконструкцією, в порівнянні з вартістю житлового будинку без проведеної реконструкції збільшилась на 464601 грн. Вартість будівництва огорожі по [ADDRESS] відповідно до складеного локального кошторису становить 65648 грн., в тому числі вартість матеріалів, виробів і конструкцій становить 42787 грн., вартість будівельних робіт становить 22861 грн. Суд приходить до висновку, що реконструкція спірного будинку здійснювалася за час спільного проживання сторін у шлюбі, будинок не зданий в експлуатацію, право власності на самочинне будівництво не зареєстровано, а тому спільним сумісним майном сторін є використані у процесі здійснення реконструкції будинку конструктивні елементи, будівельні матеріали і вироби. Отже, кожен із сторін має право власності на ? частину будівельних матеріалів, виробів та конструкції, які були використані в процесі реконструкції житлового будинку по [ADDRESS] зазначених в додатку №2 до висновку експертизи № 14159 від 09 лютого 2015 року, вартістю 73981 грн. та на 1/2 частину будівельних матеріалів, виробів та конструкції, які були використані на реконструкцію огорожі, розташованої по [ADDRESS], зазначених в додатку №4 до висновку експертизи №14159 від 09 лютого 2015 року, на суму 21393 грн. 50 коп. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають до задоволення частково, слід визнати за нею право власності на ? частину будівельних матеріалів, виробів та конструкції, які були використані на реконструкцію житлового будинку розташованого по [ADDRESS], зазначених в додатку №2 до висновку експертизи № 14159 від 09 лютого 2015 року, на суму 73981 (сімдесят три тисячі дев'ятсот вісімдесят вісім ) гривню та на 1/2 частину будівельних матеріалів, виробів та конструкції, які були використані на реконструкцію огорожі, розташованої по [ADDRESS], зазначених в додатку №4 до висновку експертизи №14159 від 09 лютого 2015 року, на суму 21393 ( двадцять одну тисячу триста дев'яносто три) гривні 50 копійок . В іншій частині позов є безпідставний, оскільки вартість робіт не є об'єктом права власності, тому в цій частині в позові слід відмовити. Також, суд вважає, що у відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] належить стягнути на користь позивачки в сумі 953 гривні 74 копійки судового збору та на відшкодування витрат за проведення судової експертизи в розмірі 5260 гривень. На підставі викладеного, ст.ст. 11, 15, 331, 368 ЦК України, ст.ст. 60,62, 68, 70, 71 СК України,

Outcome: partial