Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

Позивачка 28.03.2014 року звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом, який уточнила 18.09.2014 року до Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» про стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 10 460,36 грн., пені у розмірі 70,79 грн., моральної шкоди у розмірі 5 000,00 грн., витрат на правову допомогу у розмірі 6 000,00 грн. та судового збору у розмірі 243,60 грн.. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що 05.09.2013 року о 15 год. 55 хв. в м. Одесі по проспекту Гагаріна, 2 сталася ДТП за участю автомобіля марки «Рено», д./з. [NUMBER], яким керував [PERSON] та автомобіля марки «Ниссан», д./н. [NUMBER], який перебував під її керуванням та внаслідок зіткнення отримав механічні пошкодження. Постановою Київського районного суду м. Одеси віл 07.10.2013 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні зазначеної ДТП та притягнуто до відповідальності. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент скоєння ДТП була застрахована у Стздв «Гарантія», згідно полісу № АС 2567609. 09.09.2013 року вона повідомила страхову компанію про настання страхового випадку та надала страховій компанії довідку про ДТП від 05.09.2013 року, копію свідоцтва про реєстрацію її ТЗ, копію свого водійського посвідчення, копію страхового полісу, копію паспорту і коду. 27.11.2013 року вона звернулася до страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування, разом з якою надала банківські реквізити СТО ТОВ «Елефант», свідоцтво платника податку на додану вартість ТОВ «Елефант», рахунок фактуру ТОВ «Елефант» та постанову суду. Таким чином, станом на 27.11.2013 року страховій компанії з її боку були надані усі необхідні документи для здійснення страхового відшкодування. Страхова компанія на підставі проведеного товарознавчого дослідження встановила, що розмір належного їй страхового відшкодування, становить 10 460,36 грн.. Однак, виплату страхового відшкодування страхова компанія не здійснила. У зв'язку з тим, що страхова компанія не виконує свої зобов'язання по сплаті на її користь страхового відшкодування, їй була нанесена моральна шкода, яка виразилася у душевних стражданнях, поганому самопочутті, гармонії життя, дискомфорту, неможливості реалізувати активну та повноцінну життєдіяльність, зміні способу життя. Крім того, у зв'язку з зазначеним їй довелося звернутися за правовою допомогою до адвокатського бюро та сплатити вартість їх послуг у розмірі 6 000,00 грн.. В судове засідання 13.08.2014 року з'явився представник позивачки [PERSON] - [PERSON] (діє на підставі довіреності ), який просив задовольнити позовні вимоги з підстав зазначених у позові. При цьому, просив стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 4384,80 грн. та витрати на сповіщення відповідача у розмірі 16,60 грн.. В судове засідання представник відповідача СТзДВ «Гарантія» - Пономарьов А.О. (діє на підставі довіреності від 19.04.14) не з'явився, але скориставшись своїм правом на захист 16.06.2014 року надав до суду письмові заперечення, в яких просив відмовити позивачці у задоволення її вимог у повному обсязі. В обґрунтування заперечень зазначив, що - позивач звернувся до суду з порушенням правил підсудності, - сума страхового відшкодування у розмірі 14 119,54 грн. вказана не вірно, - витрати на правову допомогу не підлягають задоволенню, так як адвокат не був допущений до участі у справі ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі та відсутні докази сплати таких послуг, - моральна шкода не підтверджена належними доказами та її стягнення з страхової компанії не передбачено, - пеня розрахована з суми 14 119,54 грн., що не є належною сумою страхового відшкодування, отже є недоведеною та не підлягаючою стягненню. Суд, вислухавши думку представника позивачки, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи та надані представником відповідача заперечення вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.09.2013 року о 15 год. 55 хв. в м. Одесі по проспекту Гагаріна, 2 сталася ДТП за участю автомобіля марки «Рено», д./з. [NUMBER], яким керував [PERSON] та автомобіля марки «Ниссан-Теана», д./н. [NUMBER], який перебував під керуванням [PERSON] (надалі позивачка), в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Автомобіль «Ниссан-Теана», д./н. [NUMBER], 2008 року випуску, належить позивачці на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.9). Постановою Київського районного суду м. Одеси від 07.10.2013 року, [PERSON] було визнано винним у скоєнні вказаної вище ДТП, притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень (а.с.23). Цивільно-правова відповідальність винної у ДТП особи, тобто [PERSON] на момент скоєння ДТП, була застрахована у СТзДВ «Гарантія» (надалі відповідач, страхова компанія), згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/2567609, укладеного між відповідачем та [PERSON], строк дії якого з 23.04.2013 року до 22.04.2014 року включно (а.с.12). Вказаним полісом встановлено, що ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становить 50 000 грн.. Відповідно до п. 9.2. ст. 9 Закону України«Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 000 гривень на одного потерпілого. 09.09.2013 року позивачка надала страховій компанії повідомлення про настання страхового випадку по договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яка страховою компанією була зареєстрована в журналі реєстрації за № 8443 (а.с.10). У повідомленні зазначено, що позивачкою до нього також додані наступні документи, а саме: довідка про ДТП, копія посвідчення водія, первинна довідка ДАІ, копія страхового полісу, копія паспорту, копія І.П.Н., копія свідоцтва про реєстрацію ТЗ. Згідно п. 34.1. ст. 34 Закону - Страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Згідно п. 34.2. ст. 34 Закону - протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. 18.09.2013 року аварійний комісаром був складений протокол огляду транспортного засобу, а саме: автомобіля «Ниссан-Теана», д./н. [NUMBER], 2008 року випуску, яким були зафіксовані, у тому числі фотоматеріалами, пошкодження цього автомобіля з описом (а.с.65,71-72). 27.11.2013 року позивачка звернулася до страхової компанії з заявою на виплату страхового відшкодування за шкоду заподіяну майну, яка страховою компанією була зареєстрована в журналі реєстрації за № 11682 (а.с.14). В заяві зазначено, що до неї додані наступні документи, а саме: постанова суду, рахунок-фактуру з ТОВ «Елефант», свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість ТОВ «Елефант». З матеріалів справи вбачається, що відповідач визнав страховим випадком зазначену дорожньо-транспортну пригоду, та на цій підставі 09.09.2013 року звернувся до ТОВ «Автопартнер-Центр», яке є суб'єктом з проведення авто-товарознавчих експертиз (сертифікат № 13417/12 від 15.05.2012) з заявою про проведення авто-товарознавчого дослідження щодо встановлення матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Ниссан-Теана», д./н. [NUMBER], 2008 року випуску, який був пошкоджений внаслідок вказаної вище ДТП. 03.10.2013 року оцінювачем ТОВ «Автопартнер-Центр» Щербаком О.В., який має кваліфікаційне свідоцтво оцінювача МФ № 6586 від 13.12.2008 року (а.с.73), було складено Звіт авто-товарознавчого дослідження № 03778, висновком якого було встановлено, що матеріальний збиток завданий власнику автомобіля «Ниссан-Теана», д./н. [NUMBER], 2008 року випуску, який був пошкоджений внаслідок вказаної вище ДТП, складає 11 460,36 грн. (а.с.56-64). Вказаний збиток був визначений на підставі протоколу огляду пошкодженого автомобіля позивачки та ремонтної калькуляції (а.с.65-70). Зазначений висновок сторонами не оспорювався та не був визнаний у встановленому порядку недійсним. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч.1 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що відповідачем не було складено страховий акт щодо виплати на користь позивачки страхового відшкодування а також те, що на час розгляду справи відповідач не здійснив виплату страхового відшкодування на користь позивачки. Відповідно до ст. 29 Закону України«Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За приписами ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Згідно ч.1 ст. 988 ЦК України, що також дублюється п. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування» - страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. У своїх запереченнях відповідач зазначив, що розмір максимально допустимого страхового відшкодування повинен вираховуватися виходячи з визначеної вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля за вирахуванням франшизи, яка за полісом відповідача, становить 1 000,00 грн.. З урахуванням вищенаведеного суд прийшов до висновку, що з відповідача підлягає стягнення сума страхового відшкодування у розмірі 10 460,36 грн.(11460,36 грн-1000 грн=10460,36 грн.. На підставі зазначеного вище, суд вважає що стягненню з відповідача на користь позивачки підлягає сума страхового відшкодування у розмірі 10 460,36 грн.. Щодо позовних вимог позивачки про стягнення з відповідача на її користь пені у розмірі 70,79 грн., нарахованої за період з 08.03.2014 року по 26.03.2014 року (19 днів), суд погоджуючись з доводами відповідача, вважає за необхідне задовольнити ці вимоги у повному обсязі, на підставі наступного. Згідно ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно ч.3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Судом встановлено, що позивачка 09.09.2013 року повідомила відповідача про настання ДТП, яке сталося 05.09.2013 року, а з заявою щодо виплати страхового відшкодування звернулася 27.11.2013 року. З заяви позивача також вбачається, що сторонами була погоджена сума збитків, проте не зазначена точна дата. При цьому в позові зазначається, що строк прийняття відповідачем рішення про здійснення страхового відшкодування і виплату настав 07.03.2014р. і тому просить стягнути пеню за 19 днів. Згідно п. 35.1. ст. 35 Закону України від 01.07.2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках передбачених ст. 41 цього Закону, МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Згідно абзацу 5 п. 36.2 ст. 36 вказаного Закону, у разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення. Відповідно до абзацу 1 п. 36.2 ст. 36 вказаного Закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Згідно п. 36.5 ст. 36 Закону - за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Розрахунок суми пені Розмір договірної пені - подвійна облікова ставка НБУ Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення10460.3608.03.2014 - 26.03.2014196.5000 %0.036 %*70.79Таким чином, загальна сума пені за договором складає 70.79 грн. У зв'язку з тим, що позивач просить стягнути пеню у розмірі 70 грн., то суд не може вийти за межі позовних вимог, тому вважає, що позовні вимоги про стягненні пені у розмірі 70 грн.70 коп., підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог позивачки про стягнення з відповідача на її користь моральної шкоди у розмірі 5 000 грн., спричиненої внаслідок ДТП, то суд вважає за необхідне відмовити у цих вимогах у повному обсязі, на підставі наступного. Судом встановлено, що винною у зазначеній ДТП особою, є водій автомобіля марки «Рено», д./з. [NUMBER] - [PERSON]. Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України - шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч.1 ст. 1188 ЦК України - шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Таким чином, оскільки сторонами при укладенні договору страхування не передбачено таку відповідальність за порушення зобов'язань, як сплата моральної шкоди, враховуючи, що законом також не передбачено стягнення моральної шкоди у випадку відмови або несвоєчасної виплаті страхового відшкодування, суд доходить висновку, що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню Щодо позовних вимог позивачки про стягнення з відповідача на її користь витрат пов'язаних з наданням правової допомоги у розмірі 6000 грн. то суд вважає, що ці позовні вимоги також не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Частиною 2 статті 84 ЦПК України встановлено, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Судом встановлено, що позивачка 21.03.2014 року уклала з адвокатським бюро «Федяєва Сергія Володимировича» Договір про надання правової допомоги № 42у/03/2014 та Додаткову угоду до нього від 21.03.2014 року (а.с.24-25). Розділом 3 вказаного договору встановлено, що розмір гонорару, який клієнт сплачує Бюро за надану в межах цього договору правову допомогу, визначається сторонами окремою додатковою угодою, яка є невід'ємною частиною цього договору. Пунктом 1 додаткової угоди встановлено, що за надання правової допомоги відповідно до умов договору про надання правової допомоги клієнт виплачує бюро гонорар в сумі 6 000 грн. Пунктом 5 додаткової угоди встановлено, що сплата гонорару та витрат у зв'язку з виконанням цього договору провадиться клієнтом шляхом внесення грошових коштів на банківський рахунок бюро. Проте, в порушення договору позивачка сплатила кошти у розмірі 6 000 грн. за вказаним договором не на банківський рахунок Бюро, а шляхом внесення готівки у касу бюро згідно прибуткового касового ордеру від 21.03.2014 року, про що їй було видано квитанцію (а.с.28). Статтею 79 ЦПК України передбачено, що витрати на правову допомогу входять до витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно із ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Така особа має право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених до справи документів, бути присутнім у судовому засіданні. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі. Виходячи із змісту ст. ст. 56, 84 ЦПК України, ці витрати мають бути пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які допускаються до участі в розгляді справи ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у розгляді справи. За договором про надання правової допомоги від 21.03.14р.та додаткової угоди від 21.03.14р.(а.с.27) [PERSON] надала адвокатському бюро «Федяєва Сергія Володимировича» повноваження як свого представника, саме у такому процесуальному статусі згідно наявних у справі журналів судових засідань [PERSON], [PERSON], і [PERSON] брали участь у справі за довіреностями та ордером. Таким чином, [PERSON], [PERSON], і [PERSON] приймали участь у розгляді справи у якості представників похзивачки за довіреністю із повноваженнями представника, передбаченими ст. 44 ЦПК України, суд не постановляв ухвалу про допуск до участі у справі [PERSON], [PERSON], і [PERSON] , як осіб, які надають правову допомогу. Документ про те, що [PERSON], [PERSON], і [PERSON] є фахівцямм у галузі права, у матеріалах справи відсутній. Отже, враховуючи вищенаведене, суд не вбачає підстав стягнення з страхової компанії на користь позивачки витрат за надання правової допомоги. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачу відмовлено. Згідно ч.1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Судом встановлено, що при зверненні до суду з позовом для захисту своїх прав, позивачка понесла витрати по сплаті судового збору у розмірі 251 (двісті п'ятдесят одна) гривня 90 копійок, що підтверджується заявкою на переказ готівки № 7279.624.1 від 28.03.2014 року (а.с.1). Враховуючи положення ч.1 ст. 88 ЦПК України суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивачки підлягають судові витрати у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок, так як це згідно Закону України «Про судовий збір» мінімальна сума, яка сплачується позивачем за подання до суду позову майнового характеру.

Outcome: partial