Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позову посилаються на те, що 13.02.2013 року померла їх мати [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно, до складу якого, крім іншого входить 0,477% від земельної ділянки загальною площею 224,30 га, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території [PERSON] сільської ради Бериславського району. 11.07.2005 року померла [PERSON]. Вона була матірю [PERSON]. Спадкоємицею [PERSON] за законом була наша мати та дочка спадкодавці, [PERSON], яка прийняла спадщину, але не встигла оформити своїх спадкових прав. Померлій [PERSON] також належала 0,477 % від земельної ділянки загальною площею 224,30 га, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території [PERSON] сільської ради Бериславського району. Після смерті [PERSON] позивачами була прийнята спадщина шляхом подання відповідної заяви до Бериславської державної нотаріальної контори, у встановлений законом строк. В даний час позивачі не можуть одержати свідоцтво про право на зазначену спадщину в звязку з відсутністю у померлої окремого правовстановлюючого документа на зазначене майно. Просять суд визнати за ними право власності на спадкове майно: на 0,477 % від земельної ділянки загальною площею 224,30 га, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території [PERSON] сільської ради Бериславського району, Херсонської області. Позивачі [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні на задоволенні позову наполягали, з підстав, зазначених у позовній заяві, просили визнати за ними право власності на спадкове майно на 0,477 % від земельної ділянки загальною площею 224,30 га, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території [PERSON] сільської ради Бериславського району, Херсонської області. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявилися, подали до суду заяву про розгляд справи у відсутність їх представника. Відповідно до ст..169 ЦПК України суд вважає за можливо розглянути справу за відсутності сторін, належних чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовну заяву підлягаючою задоволенню із наступних підстав. Статтями 3, 11 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Вирішуючи зазначений спір суд повинен застосовувати норми цивільного законодавства, які регулюють зазначені правовідносини та Конституцію України. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ч. 3 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В судовому засіданні встановлено, [PERSON] є донькою [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть серії 1-КГ № 007940 [PERSON] померла 11.07.2005 року, про що складено відповідний актовий запис №15 (а.с. 4). Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку виданого Бериславською районною державною адміністрацією Херсонської області 12.12.2008 року на підставі розпорядження голови Бериславської районної державної адміністрації від 02.03.2004 року №190 титульним власником якого є [PERSON], [PERSON] належала 0,477 % частки із загальної площі 224,30 га земельної ділянки наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території [PERSON] сільської ради. [PERSON] відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину, після смерті [PERSON], померлої 11.05.2005 року, але свідоцтво про право на неї, [PERSON] не було видано. Згідно свідоцтва про смерть серії 1-КГ № 153593 [PERSON] померла 13.02.2013 року, про що складено відповідний актовий запис №08 (а.с. 8). Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку виданого Бериславською районною державною адміністрацією Херсонської області 12.12.2008 року на підставі розпорядження голови Бериславської районної державної адміністрації від 02.03.2004 року №190 титульним власником якого є [PERSON], [PERSON] належала 0,477 % частки із загальної площі 224,30 га земельної ділянки наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території [PERSON] сільської ради. Відповідно до ст.1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки, крім права на прийняття обов»язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є доньками померлої [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 9). 14.06.2007 року після реєстрації шлюбу позивачці [PERSON] (Невирець) було присвоєно прізвище [PERSON] (а.с. 10). З відповіді нотаріуса вбачається, що за заявою позивачів була заведена спадкова справа №93/2013 до майна померлої 13.02.2013 року [PERSON],від дочки померлої [PERSON] надійшла заява про відмову від спадщини. У звязку з відсутністю правовстановлюючого документа відповідно до статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та витягу з Державного земельного кадастру» на 0,477 % частки із загальної площі 224,30 га земельної ділянки наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території [PERSON] сільської ради, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та за реєстрації цього права за спадкоємцем та рекомендовано звернутися до суду для визнання права власності. Згідно тимчасового Положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, яке діяло на час виникнення правовідносин, одним із правовстановлюючих документів, на підставі якого проводиться реєстрація права власності на обєкти нерухомого майна є свідоцтво про право власності на обєкти нерухомого майна, видані органами місцевого самоврядування та місцевими державними адміністраціями. У звязку з тим, що Державний акт належить померлій на праві спільної власності 210 співвласникам з визначенням часток кожного, тобто ця земельна ділянка включає в себе декілька земельних ділянок, обєднаних в один державний акт. Цим державним актом не визначено майно, на яке може видаватися свідоцтво про право на спадщину, а тому вимушена звернутися до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 19 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, є крім іншого нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу та рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно. Іншого шляху окрім звернення до суду за захистом порушеного права у позивачів немає та позивачі правильно у розумінні ст.16 ЦК України обрали спосіб захисту порушеного права. Враховуючи викладені обставини справи та вимоги Закону, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, позов про визнання права власності у порядку спажкування підлягає задоволенню. На основі ст.ст. 1261, 1276, 1268, 1297 ЦК України,

Outcome: approved