Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

Позивачі звернулися з позовом до відповідача, в якому просить визнати їх право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку №337 та №336 відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 22.10.2003 року, розташованої на території Мервинської сільської ради після померлого [PERSON], посилаючись на те, що [PERSON] вищевказані земельні ділянки посвідчила заповітом позивачам. [PERSON] померла [INFO] Після її смерті позивачі прийняли спадщину, а тому просять поданий позов задовольнити. Представник відповідача в заяві до суду просить справу розглядати у відсутності представника Мервинської сільської ради, позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] визнає повністю. Суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 1235 ЦК України надається право заповідачу на призначення спадкоємців. З заповіту від 18.12.2015 року, який було посвідчено секретарем Мервиської сільської ради та зареєстровано в реєстрі за №93 видно, що [PERSON] належну їй земельну ділянку площею 1,79 га заповіла [PERSON] (а.с.10). З заповіту від 18.12.2015 року, який було посвідчено секретарем Мервиської сільської ради та зареєстровано в реєстрі за №92 видно, що [PERSON] належну їй земельну ділянку площею 1,78 га заповіла [PERSON] (а.с.11). Згідно з свідоцтвом про смерть, [PERSON] померла [INFO] (а.с.7). Постановою державного нотаріуса від 23.08.2016 року №1404/02-31 [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказані земельні ділянки у зв»язку з тим, що спадкоємцями документи для видачі свідоцтва не подані в повному обсязі (а.с.12). Довідками Мервинської сільської ради від 21.06.2016 року №658, №659 стверджується, що спадкоємцями за заповітами після померлої [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.8,9). З Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] видно, що [PERSON] належала земельна ділянка відповідного розміру (а.с.13). Відповідно до оголошення в газеті Горохівський вісник, Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] слід вважати недійсним у зв»язку з його втратою (а.с.14). З спадкової справи після померлої [PERSON] видно, що [PERSON] та [PERSON] зверталися з відповідною заявою до державної нотаріальної контори про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] після померлої [PERSON] є спадкоємцями за заповітами, прийняли спадщину. А тому суд вважає, що слід визнати право власності [PERSON] в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку №337 відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 22.10.2003 року, яка розташована на території Мервинської сільської ради після померлої [PERSON], визнати право власності [PERSON] в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку №336 відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 22.10.2003 року, які розташовані на території Мервинської сільської ради після померлої [PERSON] В заявах до суду позивачі від стягнення судових витрат з відповідача Мервинської сільської ради відмовилися. Суд звертає увагу позивачів на дотримання вимог ст.ст.162, 164, 167, 174 Податокового кодексу України.

Outcome: approved