Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що зареєструвала шлюб з відповідачем по наявній справі 20.07.2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, про що у Книзі реєстрації шлюбів зроблений відповідний актовий запис за № 184. Від цього шлюбу сторони мають одну малолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який проживає спільно з позивачкою. Спільне життя між позивачкою та відповідачем не склалося з причини взаємного непорозуміння, різних характерів, постійних сварок на цьому ґрунті. В теперішній час сторони проживають окремо. З урахуванням наведеного, зазначаючи, що подальше збереження сімї неможливо, [PERSON] просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] Сторони у судове засідання не зявились. Від позивачки [PERSON] надійшла письмова заява, в якій вона просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі, у випадку неявки відповідача просила суд винести заочне рішення, а також після припинення шлюбу залишити за нею те ж саме прізвище «Ралєва». Відповідач [PERSON] повторно не зявився в судове засідання (викликався на 22.11.2016 р. та 14.12.2016 р.). Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про отримання судових викликів. Про причину своєї неявки відповідач суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. В звязку з повторною неявкою в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України. В звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, перевірив матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Спільне життя між сторонами не склалося з причини взаємного непорозуміння, різних характерів, постійних сварок на цьому ґрунті. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з свідоцтва про шлюб, сторони дійсно перебувають у шлюбі з 20.07.2013 року, однак він носить формальний характер. Відповідно до копії свідоцтва про народження сторони мають одну малолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Сторони фактично припинили відносини як подружжя, відносин не підтримують з серпня 2016 року. Спору матеріального характеру, майнових заперечень один до одного у них немає. Між ними досягнута згода про місце проживання дитини. У звязку з наведеним суд вважає, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх шлюбу неможливо та шлюб між ними слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається з свідоцтва про шлюб у звязку з реєстрацією шлюбу [PERSON] змінила прізвище, у якої до шлюбу було прізвище «Разнован». Позивачка виявила бажання після припинення шлюбу іменуватися цим же прізвищем, що і зараз, а саме «Ралєва». Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд також вважає за необхідне розяснити, що згідно абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved