Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] в особі представника [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що з 09 серпня 2008 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітніх доньок - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На даний час відносини між ними погіршились, відповідач ігнорує родинні обов`язки, витрачає кошти лише на власний розсуд, відмовляється надавати кошти на її утримання та дітей. Фактично між ними було припинено сімейні відносини, однак і надалі вони залишаються в зареєстрованому шлюбі. Вона знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною та не має можливості утримувати дітей самотужки. Відповідач іншим особам аліменти не виплачує, матеріальну допомогу на утримання дітей надавати може, оскільки офіційно працевлаштований та отримує заробітну плату. А тому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення доньками повноліття та на її утримання в розмірі 1/5 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб, щомісячно, до досягнення донькою [PERSON] трьох років, судові витрати покласти на відповідача. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримала, зазначала, що позивачка вимушена проживати з відповідачем за однією адресою, але проживає за кошти свого бюджету, крім того, їй допомагають її батьки. Відповідач її добровільно не утримує, кредити брав відповідач на свої власні потреби, вона також має свої власні кредитні зобов`язання, так як їй ніякої допомоги, крім батьків та пакунку малюка не було. Відповідач та його представник [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечували, так як відповідач проживає разом з позивачкою та дітьми, кожного дня возить старшу доньку до школи, утримує своїх дітей і дружину, сплачує за комунальні послуги, купує продукти харчування та все необхідне, сплачує кредит, який ним був оформлений на купівлю побутової техніки саме для сім`ї, позивачка має підробіток, робить своїми руками вироби та продає через інтернет. Тому вважав, що не має підстав для стягнення з нього аліментів на користь позивачки на утримання дітей та її утримання, просив відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09 серпня 2008 року позивач з відповідачем уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 20). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 21, 22). Позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку з 22.02.2021 по 17.12.2003 року, що підтверджується наказом Степанівського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) «Жайворонок» Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області (а.с. 14). Як зазначала представник позивача в судовому засіданні, на даний час позивачка вимушена проживати з відповідачем за однією адресою, та у сторін наявний спір по утриманню дітей та самої позивачки, так як вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є матір`ю відповідача, періодично приїжджала в сім`ю до сина, скарг на сина від невістки-позивачки не було, одягом та речами, продуктами харчування, всім необхідним діти були забезпеченні. Син все необхідне купував для сім`ї, так як невістка вже не працювала. Вона, коли приїздила до них в гості, привозила дітям подарунки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є кумом відповідачу, спілкується з ними періодично. Після народження другої дитини спілкувався з позивачкою два рази, вона не скаржилась на [PERSON] , для дітей завжди були продукти харчування, іграшки. При зустрічі, [PERSON] розповідав, що зніме з кредитної картки гроші та купить ліки для дитини, дитяче харчування. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини третьої\~статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із ч. 1 ст. 8\~Закону\~України «Про\~охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 3\~ст. 181 Сімейного кодексу України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Приписами\~ст. 182 Сімейного кодексу України\~встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2\~ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч. 1\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки відповідач є батьком дітей, які знаходяться на вихованні матері, відповідно до законодавства повинен надавати кошти на їх утримання, є особою працездатного віку, офіційно працевлаштований, інших утриманців не має та з урахуванням обставин, викладених в ст. ст. 182, 184 СК України, суд вважає необхідним стягнути з нього аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для відповідного віку дитини, щомісячно, до досягнення ними повноліття. Доказів\~того,\~що відповідач\~має змогу\~сплачувати аліменти\~на утримання\~дітей в\~розмірі,\~в якому\~просить позивачка,\~нею суду\~не надано. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 3 ст.\~12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Щодо стягнення аліментів на дружину до досягнення дитиною трьох років, слід зазначити наступне. Згідно ст. 84 Сімейного Кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з положень ст. 84 Сімейного Кодексу України, та з врахуванням того, що відповідач може надавати матеріальну допомогу, його дохід, інші обставини справи, а тому суд вважає необхідним задовольнити заявлену позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку частково, а саме в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку. Відповідно до ч.1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі. Твердження відповідача про відмову в позові, так як він, позивачка та діти проживають разом, не заслуговує на увагу, оскільки проживання сторін в одному будинку не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів. Згідно п. 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Представник позивачки, під час розгляду справи, стверджував, що позивачка з відповідачем спільне господарство не ведуть і фактично припинили сімейні відносини. Доказів, які б спростовували вказані твердження представника позивачки, відповідач суду не надав. Отже, за наявності відповідного спору щодо сплати аліментів на дітей, проживання батьків в одному будинку не є підставою для відмови у задоволенні позову про стягнення аліментів. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 908,00 грн. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 8\~ст. 141 ЦПК України\~визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачкою [PERSON] було надано: договір про надання юридичних послуг (правничої допомоги) від 17.05.2021 року (а.с. 63), додаток №1 до договору калькуляція витрат по оплаті послуг адвоката (розрахунок) всього на суму 6000 грн (а.с. 65), ордер адвоката, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 6,7), квитанції від 11.06.2021, 17.05.2021, відповідно до яких [PERSON] сплатила Бутенко В.М. 3000 (три тисячі) грн (а. с. 66,67). Крім того відповідачем на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу було надано: договір про надання правової допомоги від 26.05.2021 року (а.с. 55), опис робіт виконаних та адвокатом за договором про надання правової допомоги, де гонорар адвоката є фіксованим та складає 6000 грн. (а.с. 56), квитанції від 31.05.2021, 01.07.2021, відповідно до яких [PERSON] сплатив [PERSON] гонорар на загальну суму 6000 (шість тисяч) грн (а.с. 57, 136), ордер адвоката, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 58,59). Вказаний розмір послуг адвокатів суд вважає необґрунтованим і таким, що не відповідає складності справи та виконаних адвокатами робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатами на виконання цих робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатами послуг та виконаних робіт; значенням справи для позивачки та відповідача. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, а саме на 75 %, то відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 3750 грн понесених нею судових витрат на правничу допомогу (75 % х 5000 грн = 3750 грн), та стягнути з позивачки на користь відповідача 1250 грн понесених ним судових витрат на правничу допомогу(25 % х 5000 грн = 1250 грн). На підставі викладеного,

Outcome: partial