Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача, в якому просять зобовязати [PERSON] демонтувати огорожу вздовж фасаду будинку за адресою м. Мукачево, вул. Я.Мудрого, 53б, також зобовязати відновити бетонне покриття вздовж фасаду будинку та встановити земельний сервітут шириною 2 метри, довжиною 16,80 метрів, площею 33,6 м.кв. на належну [PERSON] земельну ділянку за адресою м. Мукачево, вул. Волошина, 20 для встановлення будівельних риштувань та складування будматеріалів із метою здійснення ремонту будинку. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що вони є співвласниками квартир в будинку за адресою м. Мукачево, вул. Я. Мудрого, буд. 53б. Власником суміжної земельної ділянки, яка розташована на вул. Волошина, 20 в м. Мукачево є відповідач по справі [PERSON] В травні 2014 року відповідач розпочав встановлення металічної огорожі вздовж суміжної межі між будинками за адресою м. Мукачево, вул. Я.Мудрого, 53б та вул. Волошина, 20. В результаті цього було пошкоджено майно будинку за адресою м. Мукачево, вул. Я.Мудрого, 53б та обмежено доступ власників квартир будинку до їхнього майна, а саме закрито прохід вздовж стіни будинку, чим обмежено доступ позивачів до газових лічильників, а також закриті вікна квартир, належні позивачам. У звязку з незаконними діями відповідача позивачі зверталися із скаргою до Мукачівської міської ради в результаті чого комісією рекомендовано налагодити добросусідські відносини та [PERSON] рекомендовано перенести або демонтувати огорожу для безперешкодного доступу при виконанні будівельних робіт по ремонту фасаду та покрівлі будинку за адресою м. Мукачево, вул. Я.Мудрого, 53б. У звязку з тим, що огорожа порушує їх права, просять суд зобовязати [PERSON] демонтувати огорожу вздовж фасаду будинку за адресою м. Мукачево, вул. Я.Мудрого, 53б. Також зобовязати відповідача відновити бетонне покриття вздовж фасаду будинку та встановити земельний сервітут шириною 2 метри, довжиною 16,80 метрів, площею 33,6 м.кв. на належну [PERSON] земельну ділянку за адресою м. Мукачево, вул. Волошина, 20 для встановлення будівельних риштувань та складування будматеріалів із метою здійснення ремонту будинку. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник відповідачів позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позові, просили суд їх задовольнити, пояснивши суду, що відповідачем порушено право позивачів, у звязку з цим такі позбавлені можливості належним чином обслуговувати будинок. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позову, просив відмовити в його задоволенні, оскільки вважає його безпідставним та необґрунтованим. Також пояснив, що жодним чином не порушені права позивачів, оскільки такі не є суміжними землекористувачами, оскільки не мають правовстановлюючих документів на земельну ділянку. Представник Мукачівської міської ради та третьої особи Управління Держземагентства у Мукачівському районі в судове засідання не зявилися про час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, про причину неявки суд не повідомили. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3-4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 16 ЦК України). Судом встановлено, що відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.11.2000 року квартира № 1 в будинку № 53-б на вул. Я.Мудрого в м. Мукачево належить позивачу [PERSON] Згідно з свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24.08.2010 року квартира № 2 в будинку № 53а на вул. Я.Мудрого в м. Мукачево на праві приватної власності належить [PERSON] З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.03.2013 року[ADDRESS] в будинку № 53б на вул. Я.Мудрого в м. Мукачево на праві спільної часткової власності належить [PERSON] та [PERSON] Відповідно до акту обстеження будинку № 53б на вул. Я.Мудрого в м. Мукачево від 12.03.2014 року встановлено, що межа земельної ділянки, яка розташована на вул. Волошина, 20 в м. Мукачево проходить по фасаді будинку за адресою м. Мукачево, вул. Я.Мудрого, 53б. При цьому рекомендовано [PERSON] перенести або демонтувати огорожу для безперешкодного доступу при виконанні будівельних робіт по ремонту фасаду та покрівлі будинку за адресою м. Мукачево, вул. Я.Мудрого, 53б, а також перенести власникам квартир газові лічильники для зручності користування за власні кошти. Також судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки від 21.01.2014 року земельна ділянка, яка розташована на вул. Волошина, 20 в м. Мукачево належить відповідачу [PERSON] Попередньому власнику зазначена земельна ділянка належала на підставі державного акту на право власності на землю серії ЯК № 729870, виданого на підставі рішення Мукачівської міської ради № 1104 від 26.11.2009 року, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарський будівель і споруд. Відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є нерушним. Статтею 321 ЦК України закріплено непорушність права власності. Ніхто може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав субєктів права власності. Частиною 3 ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 3 ст. 158 ЗК України органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах, а відповідно до ч. 5 ст. 158 ЗК України, у разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ст. 96 ЗК України землекористувачі зобовязані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватись правил добросусідства та обмежень, повязаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон. Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобовязані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Як розяснено в п.п. 5, 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» № 6 від 30.03.2012 року у випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК). Розглядаючи зазначені позови відповідно до вимог вказаної норми та положень частини сьомої статті 376 ЦК, суди мають встановлювати, чи було видано особі, яка здійснила самочинне будівництво, припис про усунення порушень, чи можлива перебудова обєкту та чи відмовляється особа, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови. Позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути предявлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК, статтею 103 ЗК. Враховуючи наведене, власник майна має право на звернення до суду з позовом на захист своїх прав, порушених самочинним будівництвом, лише при підтвердженні порушення своїх прав власника. Зазначене положення повністю відповідає вимогам ст. 3 ЦПК України про те, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 108 ЗК України також передбачено, що у випадках, коли сусідні земельні ділянки відокремлені рослинною смугою, стежкою, рівчаком, каналом, стіною, парканом або іншою спорудою, то власники цих ділянок мають право на їх спільне використання, якщо зовнішні ознаки не вказують на те, що споруда належить лише одному з сусідів. Власники сусідніх земельних ділянок можуть користуватися межовими спорудами спільно за домовленістю між ними. Витрати на утримання споруди в належному стані сусіди несуть у рівних частинах. До того часу, поки один із сусідів зацікавлений у подальшому існуванні спільної межової споруди, вона не може бути ліквідована або змінена без його згоди. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що будинок № 53б на вул. Я.Мудрого в м. Мукачево є багатоквартирним та складається з чотирьох квартир. Як встановлено у висновку експерта № 05/15 від 29.07.2015 року земельна ділянка за адресою м. Мукачево, вул. Волошина, 20 є суміжною із земельною ділянкою на якій розташований багатоквартирний будинок № 53б на вул. Я.Мудрого в м. Мукачево. При цьому експертом встановлено, що земельна ділянка на якій розташований багатоквартирний будинок № 53б на вул. Я.Мудрого в м. Мукачево, не має чітко визначених меж. Також експертом встановлено, що як існуюча межа, тобто фактичний порядок користування земельної ділянки за адресою м. Мукачево, вул. Волошина, 20, а також межа земельної ділянки згідно з правовстановлюючих документів не відповідають вимогам п. 3.25 Державних будівельних норм Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень, ДБН 360-92** так як відстань до будинку № 53б на вул. Я.Мудрого в м. Мукачево є меншою одного метра. Так, як передбачено п. 3.25 Державних будівельних норм Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень, ДБН 360-92** для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок. Поряд з тим, експертом також встановлено, що межа земельної ділянки за адресою м. Мукачево, вул. Волошина, 20 згідно з правовстановлюючих документів фактично проходить по фасаді будинку № 53б на вул. Я.Мудрого в м. Мукачево. При цьому огорожа, яку позивачі просять демонтувати, розташована в сторону земельної ділянки за адресою м. Мукачево, вул. Волошина, 20. У звязку з цим слід зробити висновок, що фактично відповідач користується площею земельної ділянки меншою ніж та, яка йому належить згідно з правовстановлюючих документів. При цьому норма Державних будівельних норм, на порушення якої вказує експерт, стосується саме відстані до межі сусідньої ділянки найбільш виступної конструкції стіни, а не огорожі. Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги в частині демонтажу огорожі позивачі зокрема вказують на порушення їхніх прав у звязку із затіненням вікон їхніх через встановлену огорожу. Поряд з тим, як вбачається з представлених сторонами фотографій, в межах вікон квартир відсутня огорожа чи наявне прозоре пластикове покриття. Крім того на предмет інсоляції та норм освітленості, у звязку з цим могли би бути порушені права позивачів, питання експерту не ставилося. У звязку з наведеним позивачі вважаючи, що їх право, у звязку із неправомірним встановленням огорожі, порушено, вибрали такий спосіб захисту своїх прав, а саме знесення огорожі, який не відповідає змісту права, що було порушене, характеру дій, якими воно порушене, також наслідкам, що спричинені цим порушенням та не відповідає зазначеним вище нормам законодавства. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності, а також враховуючи те, що в судовому засіданні не доведено факту порушення зі сторони відповідача цивільного права чи інтересу позивачів у звязку із встановленням огорожі, суд приходить до висновку про відсутність підстав для демонтажу такої. При цьому огорожа встановлена в межах земельної ділянки відповідача згідно з правовстановлюючих документів, питання про законність яких перед судом не ставилося. Вирішуючи заявлені позивачем позовні вимоги в частині встановлення земельного сервітуту шириною 2 метри, довжиною 16,80 метрів, площею 33,6 м.кв. на належну [PERSON] земельну ділянку за адресою м. Мукачево, вул. Волошина, 20 для встановлення будівельних риштувань та складування будматеріалів із метою здійснення ремонту будинку слід зазначити наступне. Як вже було згадано будинок № 53б на вул. Я.Мудрого в м. Мукачево є багатоквартирним та складається з чотирьох квартир. Позивачі є власниками частини квартир, які знаходиться у будинку. Відповідно до ст.ст. 12, 83 ЗК України і п. 12 Перехідних положень ЗК України територіальній громаді м. Мукачево належить на праві комунальної власності усі землі в межах м. Мукачево, крім земель приватної та державної власності, і управління зазначеними земельними ділянками здійснює саме Мукачівська міська рада. Відповідно до ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначений особі (особистий сервітут). Відповідно до ч. 1 ст. 98 ЗК України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Згідно з п. ж ч. 1 ст. 99 ЗК України власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановлення земельних сервітутів зокрема на право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд. Згідно з ч. 1 ст. 403 ЦК України сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном. Отже, за своєю правовою природою сервітут це право користування чужим майном (земельною ділянкою, іншими природними ресурсами, нерухомістю), яке встановлюється для задоволення виключно таких потреб власника або володільця суміжної земельної ділянки, які не можуть бути задоволені в інший спосіб і виникли при цьому внаслідок добросовісної реалізації його повноважень при дотриманні норм земельного і містобудівного законодавства. Особливістю справ про встановлення сервітуту є те, що суд не вирішує питання про захист права, а встановлює обмежене речове право при недосягненні відповідної домовленості між сторонами, коли обидві сторони є рівними у правовідносинах, здійснюють свої права власників вільно і на власний розсуд, при цьому ураховуючи, що жодна із сторін не допустила порушення права іншої (ч. 5 ст. 11 ЦК України). У цьому звязку суд відзначає, що для встановлення сервітуту необхідно окремо обґрунтувати виникнення потреби в обтяженні земельної ділянки не через зловживання правом або порушення норм містобудівного законодавства при спорудженні обєкту нерухомості, оскільки умови, що тягнуть виникнення потреби у встановленні сервітуту, можуть випливати тільки з добросовісної реалізації повноважень власника та правомірності виникнення права на майно. До цього слід зазначити, що встановлення сервітуту позивачам з метою обслуговування стіни багатоквартирного будинку не має підстав також й тому, що відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України опорні конструкції будинку, до яких належать і зовнішні стіни багатоквартирного будинку, є спільною сумісною власністю власників квартир, що обумовлює існування окремого порядку обслуговування і утримання загального та неподільного майна за згодою усіх співвласників переважно шляхом укладення договорів з експлуатуючою організацією, а не окремо кожним зі співвласників. Також слід взяти до уваги і зміст ст. 1 Закону України «Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку» та ст. 42 ЗК України, відповідно до яких земельна ділянка багатоквартирного жилого будинку є частиною житлового комплексу (єдиний комплекс нерухомого майна) і призначена для обслуговування усього будинку в цілому. Так відповідно до ст. 42 ЗК України земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. Земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Тобто встановлення сервітуту щодо такої земельної ділянки на користь одного чи декількох з власників квартир багатоквартирного будинку порушуватиме зміст правового статусу прибудинкової території багатоквартирного будинку і створюватиме перешкоди для належного утримання нерухомого майна експлуатуючою організацією. Таким чином виходячи з аналізу цільового призначення земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки та норм ст. 42 ЗК України слід дійти висновку, що в разі приватизації громадянами квартир у такому будинку земельна ділянка як така, що входить у житловий комплекс, може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування лише обєднанню співвласників будинку, створеному відповідно до Закону України «Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку» у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України (п.п. «д» п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2005 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»). Отже, виходячи з системного аналізу зазначених норм, зміст права земельного сервітуту полягає в тому, що власник (користувач) однієї земельної ділянки (панівної) має право на обмежене користування суміжною (сусідньою) земельною ділянкою (обслуговуючою) з метою усунення недоліків своєї ділянки, повязаних, зокрема, з її місцем розташування і природним станом, тобто, обслуговуюча земельна ділянка своїми зручностями, перевагами, природними ресурсами усуває недоліки панівної земельної ділянки, задля задоволення своїх потреб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Таким чином, позивачі мали довести наявність єдиної підстави для встановлення земельного сервітуту - неможливість використання свого майна і своєї земельної ділянки через недоліки їх природного стану чи місця розташування без надання їм права користування земельною ділянкою відповідача та право на його встановлення. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності, із врахування правової природи земельної ділянки, на якій розташований багатоквартирний будинок, суд приходить до висновку про відсутність підстав для предявлення окремими власниками квартир в багатоквартирному будинку позову про встановлення сервітуту, тобто права користування суміжною земельною ділянкою для встановлення будівельних риштувань та складування будматеріалів із метою здійснення ремонту будинку, оскільки повноваженнями для здійснення ремонту фасаду будинку наділена відповідна обслуговуюча організація, чи у випадку створення - обєднання співвласників багатоквартирного будинку. З приводу заявлених позивачами вимог в частині відновлення бетонного покриття вздовж фасаду будинку за адресою м. Мукачево, вул. Я.Мудрого, 53б суду із врахування наведеного вище зазначає наступне. На підтвердження зазначених позовних вимог позивачі суду представили фотографії бетонного покриття вздовж фасаду будинку. Поряд з тим, на виконання свого обовязку щодо доказування, не надали суду жодних доказів попереднього стану такого покриття, стану пошкодження, а також із врахуванням правового статусу багатоквартирного будинку суд також не знаходить підстав для задоволення позову в цій частині.

Outcome: dismissed