Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] , від імені якої діє адвокат Казюк О.О. звернулася до суду із вказаним позовом до [PERSON] , посилається на те, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки, на якій розташований вказаний будинок. В зазначеному будинку на даний час зареєстрований відповідач колишній її чоловік [PERSON] , який фактично у вищевказаному будинку не проживає з жовтня 2018 року. Просила визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~До початку розгляду справи по суті 23.12.2020 р. позивачкою подано до суду уточнену позовну заяву, в якій крім обставин, зазначених вище, посилається на те, що реєстрація відповідача в житловому будинку, належному їй на праві власності, створює їй перешкоди у користуванні та розпорядженні своєю власністю, зокрема у сплаті витрат на комунальні послуги, отриманні субсидії на ці послуги, оскільки передбачає врахування доходів всіх осіб, які зареєстровані в будинку, надання відповідних довідок про ці доходи. В скорому майбутньому позивачка має намір відчужити зазначений будинок, однак реєстрація відповідача в будинку створює перешкоди в цьому. Просила усунути їй перешкоди в користуванні та розпорядженні нерухомим майном, визнавши [PERSON] таким, що втратив право користування житлом у буд. [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Казюк О.О. надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності та у відсутності позивачки, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти постановлення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в тому числі шляхом розміщення оголошення про виклик особи на сайті Сторожинецького районного суду, причини неявки суду невідомі, відзиву на позов не подано. У відповідності до ч.1 ст.280 ЦПК України проведено заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування житлового будинку, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого 27.11.2009 року державним нотаріусом Сторожинецької державної нотаріальної контори Хоміцькою Н.Г. та зареєстрованого в реєстрі за №3252, а також копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №24642389 від 02.12.2009 року та копією витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-7302709052018 від 02.08.2018 року, відповідно до якого вказаний будинок розташований на земельній ділянці для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,25 га. Відповідно до рішення ХХVІІ сесії VІ скликання виконавчого комітету Михальчанської сільської ради №33-28/2014 від 07.04.2014 року встановлено, що вулицю Головну в селах Михальча, Дубове, Спаська перейменовано на [ADDRESS] , що також підтверджується довідкою Михальчанської сільської ради №47 від 10.01.2020 року. З копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 07.05.2000 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] 07.05.2000 року уклали шлюб, після реєстрації якого [PERSON] обрала прізвище « [PERSON] ». Рішенням Сторожинецького районного суду від 06.03.2020 року в цивільній справі №723/117/20 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. З довідки, виданої виконавчим комітетом Михальчанської сільської ради за №1250 від 15.10.2020 року, вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з акту №4 від 09.01.2020 року, затвердженого сільським головою З.Шевчуком та складеного комісією в складі: спеціаліста з питань соцзахисту населення Михальчанської сільради О.Федорчак, депутатом Михальчанської сільради В.Дорош у присутності свідків: [PERSON] , [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] дійсно зареєстрований, однак фактично в даному будинку не проживає з жовтня 2018 року. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб (ст.383 ч.1 ЦК України, ст.150 Житлового кодексу Української РСР). Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст.156 Житлового кодексу Української РСР члени сім`ї власника житлового будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються житловим приміщенням на рівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку належить дружина, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника будинку може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають з власником будинку і ведуть з ним спільне господарство. Таким чином, власник майна має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї і не ведуть з ним спільне господарство, усунення перешкод у користуванні та розпорядженні своїм майном. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не є членом сім`ї власниці будинку внаслідок розірвання шлюбу між ними, не веде з нею спільне господарство і не проживає в будинку, в якому зареєстрований з 2018 року, отже вимоги позивача про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] є обгрунтованими і підлягають задоволенню. На підставі ст.321,391 ЦК України,

Outcome: approved