Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулась в суд до відповідача [PERSON] з вказаним позовом. У ньому просить розірвати шлюб між ними, оскільки останній суперечить її інтересам. Також позивачка просила стягувати з відповідача на утримання їх сина [PERSON], [INFO], по ? частині усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду і досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування цих вимог зазначає, що дитині слід забезпечити належний рівень життя. Самостійно вона цього робити не може, а тому відповідач повинен їй у цьому допомагати. У судове засідання [PERSON] не зявилась, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності у якій зазначає, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Ні щодо розірвання шлюбу, ні щодо стягнення аліментів не заперечував. Частиною 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, заслухавши пояснення відповідача, всесторонньо, повно та об'єктивно дослідивши докази у справі, приходить до переконання, що наявні законні підстави для задоволення позову з огляду на таке: 17 листопада 2005 року сторони уклали шлюб, про що цього ж дня в Книзі реєстрації шлюбів відділу реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області зроблено запис № 1988 та видано свідоцтво про шлюб серії І-ИД № 009159 від 17 листопада 2005 року. 28 травня 2008 року у сторін народився син [PERSON] про що свідчить фотокопія свідоцтва про народження серії 1-ИД № 076814 від 31 травня 2008 року; актовий запис № 1173, здійснений 31 травня 2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області. Дитина проживає з матірю та перебуває на її утриманні. Дані обставини визнані сторонами, а тому, в силу ч. 1 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), доказуванню не підлягають. Між подружжям склались неприязні відносини, сторони втратили почуття поваги та любові один до одного, тривалий час не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. Шлюб існує лише формально. Таким чином суд вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки і це має істотне значення. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України (далі СК України) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Саме тому вказаний шлюб слід розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 ст. 181 СК України передбачено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Однак такої домовленості між позивачкою та відповідачем не досягнуто, тому слід врегулювати ці відносини рішенням суду. Частиною 1 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до абз. 2 ч 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно вимог ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Як вбачається з довідки про доходи № 25 від 01 червня 2017 року, виданої Управлінням соціальної політики Тернопільської міської ради, дохід відповідача за період з грудня 2016 до травня 2017 року склав 72'075,43 грн. Документів за допомогою яких можна було б охарактеризувати фінансове становище позивачки суду надано не було. За таких обставин, враховуючи приписи ст. 182 СК України, зважаючи на фінансові потреби дитини, матеріальне становище відповідача, суд вважає, що і у цій частині позов підлягає до задоволення, шляхом стягнення із останнього на користь позивачки аліментів на утримання сина у розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини у віці від 6 до 18 років, щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду і досягнення дитиною повноліття. Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, слід допустити до негайного виконання. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь держави слід стягнути 640 грн. судового збору за заявлення позовних вимог про розірвання шлюбу та 640 грн. про стягнення аліментів.

Outcome: approved