Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

позивачі звернулися до суду з даними позовами. В судовому засіданні позивач [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримав повністю, позов [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно не визнав, суду пояснив, що спадкове будинковолодіння було споруджено їхніми з відповідачкою батьками: [PERSON] та [PERSON], під час перебування в шлюбі в 1971 році і було спільним майном подружжя. Батько [PERSON], який помер [INFO] році, при житті належно не розпорядився своїм майном. І після його смерті спадщина відкрилася на 1\\2 частину будинковолодіння. У фактичне управління спадковим майном, після смерті батька, вступила їхня мати, [PERSON], позивач [PERSON] та сестра, [PERSON], які були спадкоємцями за законом. З спадкового майна, що відкрилося після смерті батька їм та матері належало по 1\\3 частині, а з цілого будинковолодіння по 1\\6 частині. Сестра, [PERSON], спадщину після смерті батька не прийняла та не вступила у фактичне управління спадковим майном. А тому, після смерті батька, [PERSON], його рідній сестрі, [PERSON], та йому належить по 1\\6 частині будинковолодіння та земельної ділянки.При житті мати, [PERSON], належно розпорядилася своїм майном та залишила заповітне розпорядження в користь позивача [PERSON] Заповітне розпорядження було складено та посвідчено 23.01.1995 року в виконкомі Соколівської сільської ради. На час її смерті непрацездатних осіб , які б претендували на спадкове майно і мали обов'язкову частку в спадковому майні не було. Після смерті матері спадщина відкрилася на 4\\6 частини в будинковолодінні, що розташоване в [ADDRESS]. В зв?язку з тим, що 1\\6 частина будинковолодіння належить йому після смерті батька по закону, а після смерті матері 4\\6 частин будинковолодіння по заповіту, то позивач претендує на 5\\6 частин вищезгаданого спадкового будинковолодіння та 5\\6 частин земельної ділянки, яка закріплена за цим господарством. Просить його позов задоволити, а у позові [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно відмовити. Представник відповідачки по довіреності, [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнав, позов [PERSON] підтримав повністю, суду пояснив, що крім відповідачки [PERSON] спадкоємцями також являються, її брат, [PERSON] та сестра [PERSON] ЇЇ сестра [PERSON], відмовилася від 1/3 частини свого спадкового майна, на користь відповідачки [PERSON] а тому, вважає, що 1/3 частин її сестри [PERSON], по праву переходить [PERSON] А оскільки на момент смерті [PERSON] та [PERSON] не було зареєстровано у державному реєстрі зігідно ст. 182 ЦКУ, тому майно умовно відноситься до угідь Соколівської сільської ради та являється цілісним та нероздільним. В зв?язку із чим відповідачка виходячи з того, що спадкове майно її покійних батьків являється цілісним, просить визнати право власності за нею на 2/3 частин від даного будинковолодіння. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з?явилася, звернулася до суду з заявою, в якій позов [PERSON] не визнає, позов [PERSON] визнає, а справу просить розглядати без її участі. Представник Соколівської сільської Ради, сільський голова Стефурак В.Г. в судовому засіданні позови визнав частково, вважає, що сторонам слід прийти до якогось спільного рішення, оскільки вони є між собою рідними. Вислухавши сторони, їх представників та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що уточнений позов [PERSON] слід задоволити повністю, а уточнений позов [PERSON] слід задоволити частково з наступних підстав. Згідно листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року за № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. А також у відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Відповідно до ст.ст. 524, 529 ЦК УРСР, чинного на час відкриття спадщини після смерті батька сторін, [PERSON], спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Як вбачається із копії свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] виданого повторно 15.07.2016 року (а.с.42), [PERSON] помер [INFO] року, що стверджує факт відкриття спадщини. Як було встановлено судом, спадкоємцями першої черги відповідно до діючого на той час законодавства, були: [PERSON] - дружина померлого, а також його діти [PERSON] та [PERSON], що стверджується копією довідки виданої Соколівською сільською Радою від 15.07.2016 року за № 397 (а.с.43). Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідно волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. У відповідності до положень ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. А згідно ст. 554 ЦК УРСР, в разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Отже, для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і вчинення ним певних дій. А тому, пояснення Соколівського сільського голови Стефурака В.Г. дані ним в судовому засіданні про те, що спадкоємцем [PERSON] на час відкриття спадщини після його смерті була ще і третя дитина, дочка [PERSON], яка в вищенаведеній довідці сільської ради не записана, так як не була там зареєстрована, бо проживала по сусідству, і яка також має право на спадкування, судом до уваги не береться, оскільки суду не надано жодних доказів того, що [PERSON] дійсно вступила в управління спадковим майном чи якимось іншим чином прийняла спадщину. У відповідності до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.3), повторно виданого 07.04.2016 року, актовий запис № 6, - [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджує факт відкриття спадщини на її частку у майні. Як вбачається із копії заповіту від 23.01.1995 року посвідченого секретарем Соколівської сільської Ради та зареєстрованого в реєстрі (а.с.5), [PERSON] все своє майно де б воно не було і з чого б не складалось, заповіла [PERSON], що стверджує його право на спадщину як спадкоємця першої черги після її смерті. Згідно копії технічного паспорту на житловий (садибний) житловий будинок, складеного 08.06.2016 року (а.с.11-13), в [ADDRESS], розташований житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що стверджує факт наявності даного будинковолодіння. Таким чином, [PERSON] у спадок перейшли: його 1/6 частини будинковолодіння за законом після смерті батька і 4/6 частини будинковолодіння після смерті матері за її заповітом. А відповідачці [PERSON] перейшла тільки її 1/6 частини будинковолодіння після смерті батька. Відповідачка [PERSON] спадщину після смерті батька не прийняла. Що ж до позовної вимоги позивачки [PERSON] за її позовом, щодо визнання права власності за нею на 0,45 га земельної ділянки, яка знаходиться в [ADDRESS], то в задоволенні даної позовної вимоги слід відмовити, оскільки відповідно до копії довідки виданої виконкомом Соколівської сільської Ради від 15.07.2016 року за № 861 (а.с.44), дана земельна ділянка, якою користувався [PERSON], який помер [INFO] року, не приватизована, тобто дана земельна ділянка на день смерті спадкодавця, не входила у спадкове майно, а тому і тоді і на даний час являється власністю сільської ради. На підставі наведеного, ст.ст. 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР (1963 року), ст.ст. 386, 392 ЦК України та

Outcome: dismissed