Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

позивачі звернулись в суд з позовом, предмет якого в подальшому змінили та просять визначити частки співвласників у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] по 1/5 кожному. В обґрунтування заявленого позову покликаються на те, що у спільній сумісній власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] знаходиться квартира [ADDRESS]. [INFO] помер співвласник квартири - [PERSON], спадкоємцями якого є відповідачі: [PERSON] та [PERSON], котрі звернулись в нотаріальну контору із заявами про прийняття спадщини. Оскільки внаслідок приватизації спірна квартира перейшла у спільну сумісну власність п'ятьом особам, то кожен із співвласників має право на 1/5 частину квартири. Стверджують, що для реалізації свого права на розпорядження належними частками у праві власності на квартиру та необхідністю державної реєстрації свого речового права необхідно визначити частки у праві спільної сумісної власності на квартиру. Оскільки, у зв'язку з смертю одного із співвласників квартири не можуть реалізувати свої майнові права у позасудовому порядку, просять позов задовольнити. У судовому засіданні представники позивача позов підтримали, надали пояснення аналогічні доводам, викладеним у позові. Просять позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та представник відповідача позовні вимоги заперечили в частині визначення 1/5 частки спірної квартири за покійним співвласником [PERSON] В решті проти задоволення позову не заперечили, просять у задоволенні позову відмовити. В судове засідання третя особа не з'явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності третьої особи, на підставі наявних доказів у матеріалах справи. Заслухавши доводи сторін, дослідивши інші матеріали справи, інвентаризаційну справу №599/4, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково, з наступних підстав. Частиною 1 статті 368 ЦК України визначено, що спільна сумісна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на квартиру, виданого 15.04.1994 року Відділом приватизації житла Львівської міської адміністрації (а.с. 3). Таким чином судом встановлено, що за принципом рівності, кожному із співвласників належить по 1/5 частині спірної квартири. Встановлено, що спірна квартира розташована на другому поверсі чотирьохповерхового будинку та складається з 4 кімнат, житловою площею 65,10 кв.м., коридору площею 8,20 кв.м., кухні площею 13,50 кв.м., ванної кімнати площею 3,60 кв.м., балкону площею 1,80 кв.м., двох шаф площами 2,90 кв.м. та 0,30 кв.м., та двох підвалів площами 15,20 кв.м. та 12,30 кв.м. (а.с.4, 36). В квартирі [ADDRESS] зареєстрований неповнолітній [PERSON] (а.с. 36). Позивачі [PERSON] (уроджена [PERSON]; на момент видачі свідоцтва про право власності на квартиру - [PERSON]) та [PERSON] набули громадянства Німеччини (а.с. 14-16). З копії свідоцтва про смерть, виданого [INFO] Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції встановлено, що [PERSON] помер [INFO] (а.с. 5). Із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], 10.11.2011 року звернулась його дружина - [PERSON] (а.с. 83). Позивачі [PERSON] та [PERSON] відмовились від прийняття спадщини (в тому числі і від обов'язкової частки у спадщині) на користь [PERSON] (а.с.6,7). Судом достовірно встановлено, що свідоцтво про право на спадщину на частку у спірній квартирі приватним нотаріусом не видавалось, так як ця частка належала покійному [PERSON] на праві спільної сумісної власності, а за його життя частки виділені не були. Згідно ч.2 ст.370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Зважаючи на те, що кожен з учасників права спільної сумісної власності має певні правомочності у відношенні належної йому частки в праві власності на спільне майно, відтак кожен окремо, вправі вимагати виділу своєї частки із спільного майна. Аналізуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про можливість виділу часток квартири [ADDRESS] загальною площею 93,80 кв.м. по 1/5 частині: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Разом з тим, у задоволенні позовної вимоги позивачів щодо виділу частки із спільного сумісного майна за покійним співвласником [PERSON], слід відмовити з огляду на наступне. Так, статтею 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Одна особа може звернутися в інтересах іншої особи лише у випадках, передбачених законом. В даному випадку позивачі висуваючи вимогу про виділ покійному [PERSON] 1/5 частки квартири, фактично звертаються до суду в інтересах покійного, що є неприпустимим. Виходячи з засад Цивільного Кодексу України, суд не вправі визнавати за покійним які б то не були права, якщо вони не належали йому за життя. Тому в цій частині позовних вимог належить відмовити. Зважаючи на те, що позов задоволено частково, тому за правилами статті 88 ЦПК України, позивачам належить присудити судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial