Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 06.05.2015 року просили суд про: встановлення факту приналежності їх батьку [PERSON] ? частини приміщень за адресою: нежитлове приміщення з №1 по №4, групи приміщень [ADDRESS] загальною площею 43,00 кв.м.; нежитлового приміщення №1 - продовольчий магазин, площею 64,5 кв.м. за адресою: [ADDRESS]; визнання за позивачами [PERSON] та [PERSON] за кожним права власності в порядку спадкування по 1/6 частині нежитлового приміщення з №1 по №4, групи приміщень [ADDRESS] загальною площею 43,00 кв.м.; по 1/6 частині нежитлового приміщення №1 - продовольчий магазин, площею 64,5 кв.м. за адресою: [ADDRESS], по 1/6 частині квартири [ADDRESS], по 1/6 частину автомобіля «Мазда СХ-7», д/н [NUMBER], номер шасі [NUMBER], 1/6 частині автомобіля «ЗАЗ 11055», д/н [NUMBER], номер шасі [NUMBER]. Мотивували вимоги позову тим, що [INFO] року помер їх батько [PERSON]. Станом на 20.03.2010 року позивач [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чухрій О.С. з заявою про прийняття спадщини за законом як спадкоємиця першої черги. В процесі встановлення спадкової маси було з»ясовано, що на момент смерті батькові позивачів належало наступне майно: автомобіль «Мазда СХ-7», д/н [NUMBER], автомобіль «ЗАЗ 11055», д/н [NUMBER], крім того, на його дружину [PERSON] за період знаходження в зареєстрованому шлюбі було зареєстровано квартиру [ADDRESS] на підставі договору міни від 04.11.2003 року, що згодом була переведена у нежитловий фонд на підставі наказу ГУ комунальної власності м. Києва від 13.12.2007 року №1590-В та видано свідоцтво про право власності від 13.12.2007 року; нежитлове приміщення №1-продовольчий магазин, площею 64,5 кв.м. за адресою: [ADDRESS]. Проте, вказане майно не можливо поділити в спадковій масі, оскільки приватному нотаріусу не надано документи, що необхідні для оформлення спадщини, а також в зв»язку з тим, що як їм стало відомо, частина об»єктів нерухомості оформлена на [PERSON], а частина, що належала їх батькові не виділялася, тому вони вимушені були звернутися до суду з даним позовом. [PERSON] було залучено до участі в справі в якості правонаступника відповідача [PERSON] Відповідач [PERSON] в свою чергу звернувся до суду із зустрічною позовною заявою в якій просив про стягнення з [PERSON] на його користь 15 880,57 грн. як компенсацію витрат на поховання спадкодавця [PERSON] та про стягнення з [PERSON] на його користь 15 880,57 грн. як компенсацію витрат на поховання спадкодавця [PERSON] Мотивував вимоги свого позову тим, що [INFO] року померла його матір - [PERSON] Позивачі за первісним позовом за життя спадкодавця ним не цікавилися, участі в оплаті поховання не брали. Його похованням займалася його дружина [PERSON] Враховуючи, що позивачі за первісним позовом є спадкоємцями 1/3 спадкового майна [PERSON] то вони повинні відшкодувати йому, як спадкоємцю [PERSON] по 1/3 витрат на поховання [PERSON], а саме по 15 880,57 грн. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з»явилися. Їх представник в судовому засіданні підтримав вимоги позову в повному обсязі, просив суд про його задоволення. Щодо зустрічного позову, то вважає його безпідставним та необґрунтованим, а тому просив відмовити в його задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився. Його представник в судовому засіданні підтримав в повному обсязі вимоги зустрічного позову та просив їх задовольнити. Щодо первісного позову, визнав його частково, в частині визнання за кожним з позивачів права власності на 1/6 частину квартири [ADDRESS] та на 1/6 частину автомобілів «Мазда», д/н [NUMBER] та «ЗАЗ 11055» д./н [NUMBER]. В задоволенні іншої частини первісного позову просив відмовити, посилаючись на те, що вказане майно не може входити до спадкової маси після смерті [PERSON], оскільки інвестування у їх будівництво було здійснено [PERSON] за рахунок особистих коштів, отриманих після продажу квартири, належної особисто їй та її сину за адресою: [ADDRESS]. Щодо квартири [ADDRESS], зареєстрованої за спадкодавцем позивачів, то вказана квартира інвестувалась також за рахунок особистих коштів [PERSON] Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що вимоги первісного позову підлягають задоволенню частково, а зустрічні позовні вимоги повинні бути залишені без задоволення виходячи з наступного. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що [INFO] року помер батько позивачів [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 18). Позивачі по справі звернулися до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу О.С.Чухрій з письмовими заявами про прийняття спадщини після смерті батька (а.с. 48, 66). Крім позивачів по справі спадкоємицею за законом після смерті [PERSON] була його дружина [PERSON], яка також звернулася з письмовою заявою до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу О.С.Чухрій про прийняття спадщини після смерті чоловіка (а.с. 84). Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] року (а.с. 115). За клопотанням представника позивачів судом в судовому засіданні було залучено до участі у справі правонаступника відповідача [PERSON] у зв»язку з тим, що вона померла - її сина [PERSON] В процесі встановлення спадкової маси, було з»ясовано, що на момент смерті за батьком позивачів були зареєстровані наступні транспортні засоби: автомобіль «Мазда СХ-7», д/н [NUMBER], автомобіль «ЗАЗ 11055», д/н [NUMBER] (а.с.89). Крім того, квартира [ADDRESS] на праві приватної власності зареєстрована за батьком позивачів на підставі свідоцтва про право власності виданого 03.07.2001 року (а.с.105). Як було встановлено в судовому засіданні батько позивачів [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 25.02.1993 року, відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.87). Під час знаходження [PERSON] та [PERSON] у зареєстрованому шлюбі на [PERSON] було зареєстровано квартиру [ADDRESS] на підставі договору міни від 04.11.2003 року, що згодом була переведена у нежитловий фонд на підставі наказу ГУ комунальної власності м. Києва від 13.12.2007 року №1590-В та видано свідоцтво про право власності від 13.12.2007 року; нежитлове приміщення №1-продовольчий магазин, площею 64,5 кв.м. за адресою: [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності виданого 10.08.2001 року (а.с. 106-107). Як зазначив в судовому засіданні представник позивачів, вказане майно не можливо поділити в спадковій масі, оскільки приватному нотаріусу не надано документи, що необхідні для оформлення спадщини, а також в зв»язку з тим, що як стало відомо його довірителям частина об»єктів нерухомості була оформлена на дружину їх батька - [PERSON], а частина, що належала їх батькові не виділялася. Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України, який діяв на час придбання подружжям частини майна (шлюб зареєстрований 25.02.1993 року), майно, нажите подружжям за час шлюбу є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Згідно зі ст.ст. 60, 112 ч.2 СК України (введеного в дію з 1 січня 2004 року і діючого на час вирішення справи судом), майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що випливають із змісту ст. 370 ЦК України, де передбачено, що у разі виділу частки із майна, що є в спільній сумісній власності, частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду та правовідносини, що випливають з права на спадкування. Відповідно до положень ст. 1226 ЦК України, суб»єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу у натурі. При спадкуванні частки в майні, розмір якої не визначено, істотне значення має встановлення її розміру, що може бути зроблено також після відкриття спадщини, спадкоємець не позбавлений законом такого права, і його право на визначення частки померлого витікає з поняття спадкування, яке відповідно до ст. 1216 ЦК України є переходом прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. Частиною 1 ст. 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів в суді є визнання права. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржується або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В судовому засіданні допитаний в якості свідка [PERSON] пояснив, що його дружина приятелювала з [PERSON] - дружиною [PERSON] З її розповідей йому відомо, що покійна [PERSON] при житті допомагала дітям свого чоловіка, оскільки мала свій бізнес. Щодо того, коли і ким з подружжя купувалося нерухоме майно, він достеменно не знає. Аналізуючи все вище викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявленого позивачами позову та про можливість його часткового задоволення та визнання за позивачами права власності в порядку спадкування за законом після смерті їх батька за кожним на 1/6 частину нежитлового приміщення з №1 по №4, групи приміщень [ADDRESS] загальною площею 43,00 кв.м.; 1/6 частину нежитлового приміщення №1 - продовольчий магазин, площею 64,5 кв.м. за адресою: [ADDRESS], 1/6 частину квартири [ADDRESS], 1/6 частину автомобіля «Мазда СХ-7», д/н [NUMBER], номер шасі [NUMBER], 1/6 частину автомобіля «ЗАЗ 11055», д/н [NUMBER], номер шасі [NUMBER]. Щодо зустрічних позовних вимог про відшкодування витрат на поховання, то судом було встановлено наступне. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Як було встановлено в судовому засіданні, після смерті [PERSON] спадкоємцем став її син - відповідач по справі [PERSON] В судовому засіданні також було встановлено, що відповідач не отримував свідоцтва про право на спадщину за законом на успадкування суми витрат на поховання [PERSON], таких вимог при житті не пред»являла до дітей [PERSON] і сама [PERSON] Статтею 1218 ЦК України визначено склад спадщини, до якого входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1230 ЦК України до спадкоємця переходить право на відшкодування збитків, завданих спадкодавцеві у договірних зобов»язаннях; на стягнення неустойки (штрафу,пені) у зв»язку з невиконанням боржником спадкодавця своїх договірних обов»язків, яка була присуджена судом спадкодавцеві за його життя; право на відшкодування моральної шкоди, яке було присуджено судом спадкодавцеві за його життя. Таким чином, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні зустрічного позову, оскільки закон чітко визначає обсяг зобов»язань на відшкодування яких має право спадкоємець. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на вона посилається як на обґрунтування своїх вимог та заперечень. З урахуванням викладеного вище, позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а зустрічні позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на користь держави, оскільки позивачі відповідно до Закону України «Про судовий збір» звільнені від його сплати.

Outcome: partial