Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] 05.03.2021 року звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивований тим, що вона перебувала у зареєстрованому з відповідачем шлюбі, від якого [INFO] у них народилась дитина син [PERSON] . Син проживає разом з нею, перебуває на її повному утриманні. Відповідач вихованням сина не займається, матеріальної допомоги на утримання сина не надає, внаслідок чого змушена звернутися до суду з позовом. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22 березня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судовий розгляд. 08 квітня 2021 року відповідачем подано відзив на позовну заяву у якому вказав, що після розірвання шлюбу з позивачкою, він продовжує надавати сину матеріальну допомогу, однак, розписок з колишньої дружини не брав та будь-які підтвердження відсутні. У 2017 та 2018 роках він піклувався про здоров`я сина, а саме оформлював на лікування та сплачував за необхідні ліки, відводив та оплачував відвідування сином спортивної секції з рукопашного бою у м. Херсоні. Однак, в подальшому заняття припинилися у зв`язку з тим, що у позивачки народилася дитина за якою наглядав син. У 2020 році він спільно з цивільною дружиною, її неповнолітньою донькою та сином з метою оздоровлення відвідували узбережжя Чорного моря. Просив взяти до уваги, що він знаходиться в дуже важкому моральному та матеріальному становищі, допомагає своїм непрацездатним батькам (батько пенсіонер та має хронічні захворювання, мати не працює через стан здоров`я). Крім того, намагається облаштувати своє власне особисте життя. У теперішній час перебуває у цивільному шлюбі, у його цивільної дружини є неповнолітня донька з якими винаймає житло, веде спільне господарство та сплачує комунальні послуги. У нього відсутнє будь-яке нерухоме майно та транспортні засоби. Вказує, що не ухиляється від сплати аліментів. Позивачці добре відомо, що у 2018 році він був звільнений з ОВС та з того часу постійних доходів не мав, перебивався випадковими, нерегулрними та сезонними заробітками. Саме з цих випадкових заробітків намагався як міг виплачувати аліменти на утримання сина. В квітні 2020 р. була подана заява як кандидата на посаду поліцейського Патрульної поліції, яка розглядалася протягом року з різних причин, які не залежали від нього. Після вступу до лав патрульної поліції 02.02.2021 р., проходить навчання на курсах первинної професійної підготовки поліцейських у державній установі Криворізька академія патрульної поліції, яку відвідує щомісячно, при цьому витрачає особисті кошти на проїзд, їжу, житло та інші потреби (близько 2 тис. грн.). Його щомісячна заробітна плата складає 11000,00 грн. ј частина з якої складає 2800,00 грн. Не заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1/8 частини, просив не стягувати судовий збір з огляду на намагання добровільної сплати аліментів. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач позов визнав частково в розмірі 1/6 заробітку, з підстав, викладених у відзиві на позов. Суд, заслухавши вступні слова позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Позивачка та відповідач є батьками малолітнього [PERSON] , який народився [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 19.07.2007 року (арк. справи 4). За довідкою «ОСББ Сенявіна 166 корп 2» №21-04 від 03.03.2021 р. [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з нею проживає малолітній [PERSON] , 2007 р.н. (арк. справи 3). [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з ним проживають: [PERSON] , [PERSON] , що підтверджено довідкою виданою ОСББ «Наш Дуб». Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №246857738 від 04.03.2021 р. нерухомого майна за [PERSON] не зареєстровано. [PERSON] проходить службу у відділі патрульної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі Департаменту патрульної поліції та перебуває в займаній посаді з 02 лютого 2021 року, що підтверджено довідкою від 03.02.2021 р. виданої Відділом патрульної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі. За квитанціями від 26.02.2021 р, 30.03.2021 р., було здійснено перекази грошових коштів, однак, вказані квитанції не містять відомостей щодо відправника та отримувача. Відповідачем не надано доказів наявності у нього інших утриманців, він є працездатною людиною, відомостей про тяжкий стан здоров`я, перебування на обліку, наявність хронічних захворювань суду не надано. Доводи про знаходження на утриманні відповідача батьків належними доказами не підтверджені. Дитина цивільної дружини не є дитиною відповідача, яку вн зобов`язаний утримувати. Згідно з частинами першою, другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України визначений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частинами першою-третьою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Оскільки сторони добровільно не домовилися про утримання сина, то кошти на його утримання (аліменти) присуджує суд. За змістом статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів неможливості сплати аліментів в мінімальному гарантованому розмірі на дитину. Враховуючи обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У відповідності зі ст. 191 СК України аліменти підлягають присудженню з дня подачі позову, тобто з 05 березня 2021 р. За приписами ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн., з огляду на звільнення позивача від сплати судового збору при поданні позовної заяви. Суд не приймає до уваги доводи відповідача про звільнення його від сплати судового збору або його поділу між сторонами рівно, оскільки відповідач не звільнений від сплати судового збору, а судовий збір покладається пропорційнозадоволеним вимогам - в даному конкретному випадку позов задоволений в повному обсязі. На підставі п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 27 квітня 2021 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved