Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом про визнання за ним право власності на ј частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , за кожним, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Свої вимоги мотивують тим, що [INFO] померла [PERSON] і після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі й на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцем за заповітом після її смерті був [PERSON] . Факт прийняття спадщини останнім підтверджується його постійним проживанням зі спадкодавцем та рішенням Сумського районного суду Сумської області від 28.10.2010 року. Позивачі, як спадкоємці першої черги за законом звернулися до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, проте постановою приватного нотаріуса Сумського РНО Степаненко Т.І. від 28 жовтня 2021 року їм було відмовлено у видачі свідоцтва на право власності на зазначений житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , оскільки відсутня інформація про реєстрацію права власності в державному реєстрі речових прав на спірне нерухоме майно, у зв`язку з чим вони вимушені звернутись до суду за захистом своїх прав власності на спірний будинок. В судове засідання позивачі не з`явилися, від кожної з них надійшли заяви про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] також до суду не з`явилися, направивши заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнали в повному обсязі, просили розгляд справи проводити без їх участі. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , якій на праві приватної власності належав будинок [ADDRESS] . Відповідно до заповіту складеного за життя, та посвідченого секретарем виконавчого комітету Косівщинської сільської ради 06.07.1984 року, [PERSON] все своє майно заповідала своєму онуку [PERSON] (а.с. 8). Факт прийняття спадщини [PERSON] підтверджується постійним проживанням та реєстрацією за адресою: [ADDRESS] та рішенням Сумського районного суду Сумської обласі за № 2-727/2010 року від 28.10.2010 року (а.с. 11). Згідно до довідки, виданої Косівщинським старостинським округом Степанівської селищної ради № 38 від 21.07.2021 року встановлено, що [PERSON] , яка померла [INFO] на день смерті постійно проживала та була постійно зареєстрована в [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] , яка померла [INFO] разом з нею постійно проживали та були зареєстровані: онук [PERSON] , дружина онука [PERSON] , правнук [PERSON] та правнука [PERSON] . Статтею 548 ЦК Української РСР 1963 року. Передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Стаття 549 ЦК Української РСР 1963 року, передбачає, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Статтею 551 ЦК Української РСР 1963 року передбачено, що якщо спадкоємець, закликаний до спадкоємства за законом або за заповітом, помер після відкриття спадщини, не встигнувши її прийняти в установлений строк (стаття 549 цього Кодексу), право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Це право померлого спадкоємця може бути здійснене його спадкоємцями на загальних підставах протягом строку, що залишився для прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Стаття 525 ЦК Української РСР 1963 року, визначає, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Статтею 526 ЦК Української РСР 1963 року, передбачено, що місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. [PERSON] , який помер [INFO] на день смерті постійно був зареєстрований та постійно проживав в [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] , який помер [INFO] були постійно зареєстровані та постійно проживали: дружина [PERSON] , син [PERSON] , донька [PERSON] та донька [PERSON] (а.с. 7). Позивачі звернувся до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, проте постановою приватного нотаріуса Сумського РНО Степаненко Т.І. від 28 жовтня 2021 року їм було відмовлено у видачі свідоцтва на право власності на зазначений житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , оскільки відсутня інформація про реєстрацію права власності в державному реєстрі речових прав на спірне нерухоме майно (а.с. 36). Згідно абзацу 3 пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В силу ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отже, судом встановлено, що [PERSON] , а також [PERSON] володіли спадковим майном на законних підставах. А тому, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивачів, так як рішення суду в такому разі буде підставою для належного оформлення за ними права власності на частки житлового будинку. На підставі наведеного,

Outcome: approved