Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з відповідачем по справі перебувають у шлюбі з 29.09.2007 року. Від спільного життя мають двох дітей сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Оскільки відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, просить стягнути з нього на свою користь аліменти на утримання двох дітей- сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], в розмірі по 1/6 частини доходу щомісячно на кожну дитину, починаючи з моменту предявлення позову до досягнення дітьми повноліття. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала заяву, в якій підтримує позов, просила справу слухати без її участі (а.с.24) Відповідач [PERSON] не з»явився, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення, просить справу розглядати без його участі (а.с.23). Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 29.09.2007 року, зареєстрованого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис №492 (а. с. 10). Від сумісного проживання сторони мають сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO] (а. с.8- 9). Судом встановлено, що відповідач ухиляється від надання позивачці матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча має таку можливість, оскільки є працездатним і стан здоровя дозволяє йому нести аліментні зобовязання. Згідно довідки ДП ВК «Краснолиманська» від 04.04.2017 року [PERSON] працює на ДП ВК «Краснолиманська» проходчиком з 07.08.2013 року по теперішній час та має середній заробіток в розмірі 8933грн. (а.с.19,21). Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини ; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів ; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина ; 4) інші обставини, що мають істотне значення . Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. За частинами першою, другою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття, в даному випадку сином [PERSON], [INFO]. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на утримання двох дітей аліменти в розмірі 1/3 частини доходу, а не по 1/6 частини на кожну дитину, як просить позивач. Вказані правові висновки викладені в постанові ВСУ від 19.10.2016 року, які, відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов»язковими для всіх судів в Україні. Доказів стосовно наявності у відповідача аліментних зобовязань, а також його стану здоровя, які б були підставою для визначення розміру аліментів за розміром меншим ніж вказаним позивачкою, до суду не надано. Відповідачем, згідно наданої заяви, позовні вимоги визнані у повному обсязі. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, за винятком якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно розяснень п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову,\~яке має бути безумовним,\~і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права,\~свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача),\~суд ухвалює рішення про задоволення позову,\~обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону,\~права,\~свободи чи інтереси інших осіб не порушує,\~ виходячи з принципів диспозитивності, з урахуванням вищевказаних норм права, суд вважає,\~що позов в частині,\~визнаній відповідачем, підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved