overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів посилаючись на те, що з відповідачем по справі вона перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами розірвано 31.10.2012 року. Відповідач не працює, але має змогу сплачувати аліменти. Просила стягнути аліменти в розмірі в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка в судовому засіданні уточнила позовні вимоги, просила стягнути аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 400 гривень на дитину, щомісячно з урахуванням індексації до досягнення дочкою повноліття, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, пояснив, що аліменти на утримання дитини сплачувати згоден. В судовому засіданні було встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, про що свідчить свідоцтво про шлюб (а.с. 4). Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 3). Шлюб між сторонами розірвано 31.10.2012 року (а.с. 5). Згідно наданої довідки з місця проживання позивач із дитиною живуть разом (а.с. 2). Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги до повноліття. Тому проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Вирішуючи спосіб виконання відповідачем обов'язку утримувати дитину та визначаючи розмір аліментів, суд, у відповідності до ст. 182 СК України, враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків і дітей, та інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначені обставини, іншим стягувачам аліменти не платить, суд вважає, згідно ст.184 СК України, доцільним стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 400 гривень на дитину щомісячно, з урахуванням індексації до досягнення дочкою повноліття, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 вересня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки заробітку /доходу/ відповідача, на утримання повнолітньої доньки [PERSON] [INFO], на час її навчання. В обґрунтування позову, позивачка суду зазначила що, відповідач по справі є батьком її повнолітньої доньки - [PERSON] [INFO], яка мешкає разом з нею і знаходяться на її утриманні. Їх донька [PERSON], якій вже виповнилося 18 років, продовжує навчання у Криворізькому коледжі економіки та управління ДВНЗ «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана» на третьому курсі, на бюджетній основі, денної форми навчання, стипендію не отримує. Їй важко без матеріальної підтримки відповідача утримувати доньку, забезпечувати її всім необхідним для навчання та життя, оскільки її заробітної платні не вистачає на оплату навчання та утримання дитини. Відповідач не бажає в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання їх доньки в період її навчання. Але відповідач працює і має постійний заробіток, у зв'язку з цим він може надавати їй матеріальну допомогу на утримання доньки. Тому вона просить суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку /доходу/ відповідача до досягнення їх доньки 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на зазначені у позовній заяві факти. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала, та суду вказала що відповідач не в змозі надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дочці у зв'язку з тим що він постійно потребує лікування та здійснює значні витрати на ліки, крім того він має непрацездатну матір [PERSON] [INFO], яка перебуває на його повному утриманні. Тому він просить у задоволенні позову у повному обсязі - відмовити. Третя особа [PERSON] була судом повідомлена про час та місце розгляду цієї справи належним чином, однак вона до суду не з'явилась та не повідомила суд про причину своєї неявки у судове засідання. Вивчивши матеріали цієї цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі наступного. Суд, встановив, що [PERSON] є батьком [PERSON] [INFO], якій виповнилося 18 років, та яка продовжує навчання у Криворізькому коледжі економіки та управління ДВНЗ «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана» на третьому курсі, на бюджетній основі, денної форми навчання, стипендія не призначена. Строк закінчення її навчання, - 28 лютого 2016 року, а тому [PERSON] згідно статті 198-201 Сімейного кодексу України повинен надавати матеріальну допомогу, тобто сплачувати аліменти на утримання своєї доньки на період навчання до досягнення останньою 23-х років. Однак зважаючи на те що відповідач є інвалідом 2 групи з дитинства, утримує свою непрацездатну матір [PERSON] [INFO], яка є пенсіонером та здійснює значні витрати на ліки,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки заробітку /доходу/ відповідача, на утримання повнолітньої доньки [PERSON] [INFO], на час її навчання. В обґрунтування позову, позивачка у позові зазначила що, відповідач по справі є батьком її повнолітньої доньки - [PERSON] [INFO], яка мешкає разом з нею і знаходяться на її утриманні. Їх донька [PERSON], якій вже виповнилося 18 років, продовжує навчання у Державному університеті телекомунікацій на першому курсі на контрактній основі, денної форми навчання. Строк закінчення її навчання, - 30 червня 2018 року. Їй важко без матеріальної підтримки відповідача утримувати доньку, забезпечувати її всім необхідним для навчання та життя, оскільки її заробітної платні не вистачає на оплату навчання та утримання дитини. Відповідач не бажає в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання їх доньки в період її навчання. Але відповідач працює і має постійний заробіток, у зв'язку з цим він може надавати їй матеріальну допомогу на утримання доньки. Тому вона просить суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку /доходу/ відповідача до досягнення їх доньки 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився заздалегідь надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність у якій він позовні вимоги визнав у повному обсязі. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась заздалегідь надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність у якій вона підтримала свої позовні вимоги у повному обсязі. Вивчивши матеріали цієї цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі наступного. Суд, встановив, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] [INFO] якій виповнилося 18 років, вона продовжує навчання у Державному університеті телекомунікацій на першому курсі на контрактній основі, денної форми навчання. Строк закінчення її навчання, - 30 червня 2018 року, а тому він згідно статті 198-201 Сімейного кодексу України повинен надавати матеріальну допомогу тобто сплачувати аліменти на утримання своєї доньки на період навчання до досягнення останньою 23-х років. Тому суд вважає, позовні вимоги такими що підлягають задоволенню у повному обсязі, та стягненню аліментів з відповідача в розмірі 1/4 частини його заробітку /доходу/ на користь позивачки. На підставі викладеного і у відповідності зі ст. 198-201 Сімейного Кодексу України і ст. 10, 11, 60, 61, 212-214, ч.1 п.1 ст.367 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у розмірі 1/6 частки заробітку /доходу/ відповідача, на утримання повнолітнього сина [PERSON] [INFO], на час його навчання. В обґрунтування позову, позивачка суду зазначила що, відповідач по справі є батьком її повнолітнього сина - [PERSON] [INFO], який знаходяться на її утриманні. Їх син [PERSON], якому вже виповнилося 18 років, продовжує навчання у Дніпропетровському національному університеті залізничного транспорту імені академіка В. Лазаря на першому курсі , факультету ТК, денної форми навчання. Строк закінчення його навчання, - 30 червня 2016 року. Позивачка [PERSON] у позові зазначила, що їй важко без матеріальної підтримки відповідача утримувати сина, забезпечувати його всім необхідним для навчання та життя, оскільки вона не в змозі оплачувати навчання та утримувати дитину самостійно. Відповідач [PERSON] не бажає в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання їх сина в період його навчання. Але останній працює і має постійний заробіток, у зв'язку з цим він може надавати йому матеріальну допомогу на утримання сина. Тому позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку /доходу/ відповідача, починаючи з дня навчання, а саме з 01 вересня 2014 року та до закінчення сином терміну навчання. Позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на зазначені у позовній заяві факти. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, та зазначив що він платить 1/6 частину заробітку /доходу/ на другу дитину від шлюбу з позивачкою [PERSON], разом з тим має на утриманні дружину яка не працює та доньку [PERSON] [INFO], крім цього зазначив, що [PERSON] отримує стипендію. Вивчив матеріали цієї цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі наступного. Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] [INFO] якому виповнилося 18 років, він продовжує навчання у Дніпропетровському національному університеті залізничного транспорту імені академіка В. Лазаря на першому курсі , факультету ТК, денної форми навчання. Строк закінчення його навчання, - 30 червня 2016 року, а тому він згідно статті 198-201 Сімейного кодексу України повинен надавати матеріальну допомогу тобто сплачувати аліменти на утримання свого сина на період навчання до досягнення останнім 23-х років. Позивачка просить суд почати стягувати аліменти з 01 вересня 2014 року, однак справа надійшла до суду 19 вересня 2014 року, тому суд вважає, позовні вимоги такими що підлягають задоволенню частково, та аліменти підлягають стягненню з відповідача в розмірі 1/6 частини його заробітку /доходу/ на користь позивачки, починаючи з дня надходження справи до суду, а саме 19 вересня 2014 року. На підставі викладеного і у відповідності зі ст. 198-201 Сімейного Кодексу України і ст. 10,11,60, 212-214, ч.1 п.1 ст.367 ЦПК України, - суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на батьків. В обґрунтування свого позову посилається на те, що відповідач за даним позовом є її сином, на цей час з 2019 року внаслідок перенесеної операції стан її здоров`я є тяжким, у зв`язку з чим вона постійно перебуває на обліку у лікаря-ендокринолога з діагнозом післяопераційний гіпотеріоз, важка форма, стадія субкомпенсації, вона змушена постійно приймати за місткову терапію, що не дає їй можливість мати самостійні джерела існування. Витрати на її лікування є постійними та життєвими, її чоловік є інвалідом І групи, відповідач має постійні джерела доходів, тому може надавати їй необхідну допомогу для лікування. У зв`язку з чим просила стягнути з [PERSON] на її користь 3 000 гривень щомісяця у якості участі у додаткових витратах на батьків починаючи стягнення з дня подання позову до суду. Позивачка [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилась, до початку судового засідання надала заяву, у якій повністю підтримувала свої позовні вимоги та просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явився, до початку судового засідання надав заяву, у якій у повному обсязі визнавав позовні вимоги та просив розглянути дану справу за його відсутності. У зв`язку з чим на підставі ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності сторін. Беручи до уваги, що відповідач [PERSON] у повному обсязі визнав позов і визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а оскільки відповідно до ч.1 ст.203 СК України, дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю, і позивачка [PERSON] потребує додаткових витрат викликаних її тяжкою хворобою і відповідач [PERSON] , який є її вином, має достатній дохід, і ці обставини були визнані відповідачем, а згідно ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, і суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, у зв`язку з чим суд вважає позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на батьків у розмірі по 3 000 гривень щомісяця - законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за договором в якому зазначила, що 23 вересня 2013 року між нею та відповідачкою був укладений попередній договір купівлі-продажу частини будинку та земельної ділянки площею 0,0628 га по [ADDRESS]. Згідно договору позивачка сплатила відповідачці 12 тисяч гривень, як попередню оплату вартості об'єкта продажу. До 08.10.2013р. відповідачка повинна була зібрати документи на нерухоме майно і сторони мали укласти основний договір. Відповідачка умови договору не виконала, чим спричинила позивачці матеріальну і моральну шкоду, а також не повернула позивачці грошові кошти, отримані як попередню оплату вартості об'єкта продажу згідно умов попереднього договору. Посилаючись на порушення відповідачкою умов попереднього договору позивачка просила стягнути з неї на свою користь грошові кошти в сумі 22 тисячі грн., що складається з 12 тисяч грн. отриманих як попередня оплата в рахунок вартості об'єкта продажу та 10 тисяч грн. згідно п.3.3 попереднього договору, а також понесені судові витрати. До відкриття провадження по справі від позивачки надійшла заява про залишення вимог про стягнення моральної шкоди без розгляду. Відповідачка [PERSON] проти задоволення позову заперечувала. Представник відповідачки-адвокат [PERSON] надала суду письмові заперечення проти позову, в яких просить суд у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що позивачка вчинила всі дії необхідні для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, а договір купівлі-продажу частини будинку не був укладений з вини позивачки, через відсутність у неї грошової суми необхідної для оплати вартості частини будинку в повному обсязі. Вважає позовні вимоги безпідставними і необґрунтованими. 03.04.2014 р. позивачка надала заяву про зміну підстави позову в порядку ст. 31 ЦПК України, відповідно до якої, вважає, що договір від 23.09.2013 є нікчемним, оскільки не посвідчений нотаріально,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Позивачка [PERSON], звернулась до суду з позовом до [PERSON], про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні належною їй 1/8 частиною домоволодіння [ADDRESS], що складає квартиру [NUMBER], та визнання [PERSON], втратившим право користування вказаним житлом, мотивуючи тим, що відповідач у 2012 році виїхав з квартири, квартирою не користується, його особистих речей у квартирі немає, оплату за комунальні послуги не надає, проте перебуває на реєстраційному обліку за вищевказаною адресою, у зв'язку з чим він перешкоджає їй вільно користуватися та розпоряджатися житлом. У судовому засіданні позивачка [PERSON], позовні вимоги підтримала. В судове засідання відповідач [PERSON], не з'явився, викликався, що підтверджено поштовими відправленнями від 06.03.2014 року, та від 09.04.2014 року, заперечень на позов не надала, тому суд відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за відсутності заперечень до того позивача. Вислухавши пояснення позивачки, представника позивачки, та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності № 50 від 22.02.2001 року, являється власником 1/8 частини домоволодіння [ADDRESS], що складає квартиру [NUMBER]. Зареєстрованим у зазначеному будинку значиться: [PERSON], [INFO], що підтверджено довідкою Ізмаїльського РВ ГУДМС України в Одеській області від 19.03.2014 року № 1768. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.04.2013 року шлюб між сторонами у справі, розірвано. Відповідно до ст. 71 Житлового Кодексу України житлове приміщення зберігається за особою в разі її відсутності не більше шести місяців. Оскільки відповідач за місцем прописки відсутній більше строку встановленого ст.71 ЖК України, суд вважає за необхідне визнати [PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Старобільського району Луганської області про визнання права власності, в обґрунтування якого посилається на те, що вона на підставі рішення [PERSON] сільської ради користується земельною ділянкою по вул.Центральній, с.Бондареве, Старобільського району Луганської області. Нею на вказаній земельній ділянці було зведено нежитлове приміщення склад загальною площею 69,8м.кв., який відповідає санітарним нормам, будівництво завершено та є придатним до експлуатації, ділянка виділялась для його обслуговування і визнання права власності на нього не порушить нічиї права. У звязку з чим просила суд визнати за нею право власності на нежитлову будівлю склад літер А загальною площею 69,8кв.м., розташований за адресою: вул.Центральна, б/н, с. Бондареве, Старобільського району Луганської області. У судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Старобільського району Луганської області [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти задоволення позову. Вислухавши позивачку, представника відповідача, та беручи до уваги, що представник відповідача у судовому засіданні у повному обсязі визнав позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, то суд вважає, що для задоволення позовних вимог є законні підстави, оскільки відповідно до ч.5 ст.376 ЦК України за власником (користувачем) земельної ділянки суд може визнати право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб, і відповідач, який є власником земельної ділянки і не заперечує проти визнання права власності на зведену нерухомість за позивачкою, і визнання за нею права власності на самочинно збудоване майно не порушує права інших осіб, і вказані обставини були визнані у судовому засіданні представником відповідача [PERSON] сільської ради Старобільського району Луганської області, а оскільки відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, у звязку з чим суд вважає позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] сільської ради Старобільського району Луганської області про визнання права власності - законними, обґрунтованими та такими, що підлягають повному задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Старобільського району Луганської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позову посилається на те, що 21.02.2015р. померла її мати [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, земельної ділянки. Оформити спадщину через нотаріальну контору вона своєчасно не встигла, оскільки у документах на майно допущено розбіжність у написанні імені спадкодавця, у звязку з чим вона зверталась до суду у звязку з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. У звязку з чим просила суд винести рішення, яким визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої 21 лютого 2015 року, тривалістю два місяці з дня набуття рішенням чинності. У судове засідання позивачка [PERSON] не зявилась, до початку судового засідання подала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності, а також подала довідки про її догляд за її прикутим до ліжка батьком [PERSON] у період з лютого 2015р. по день його смерті 03.09.2015р. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Старобільського району Луганської області у судове засідання не зявився, до початку судового засідання надали заяву про визнання позову у повному обсязі та про розгляд справи за їх відсутності. У звязку з чим суд на підставі ч.2 ст.158 ЦПК України вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності сторін. Беручи до уваги, що представник відповідача у повному обсязі визнав позовні вимоги позивачки, про що подано заяву, і визнання позову представником відповідача не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та беручи до уваги що відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, та беручи до уваги, що позивачка після смерті спадкодавця доглядала з прикутим до ліжка батьком, а потім зверталась до суду з приводу встановлення належності правовстановлюючого документу на спадкове майно і у звязку з цим пропустила встановлений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини, і суд вважає дані причини пропуску строку поважними, у звязку з чим суд вважає позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] сільської ради Старобільського району Луганської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини законними, обґрунтованими та такими, що підлягають повному задоволенню.

Outcome: approved