Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

Позивачі звернулися до Обухівського районного суду Київської області із позовною заявою, в якій, просили суд, визнати за [PERSON], та [PERSON], в порядку спадкування за заповітом за померлою 29.09.2012 року [PERSON], право власності на земельну ділянку, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Обухівського району Київської області площею 0,661га, для обслуговування будівль і господарських споруд, ведення особистого підсобного господарства та земельної ділянки площею 3,8751 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер 3223183400:04:002:0007. Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивачі зазначили, що за життя [PERSON], державний акт на право власності на земельні ділянки виготовити не встигла. Спадкоємцями майна померлої за заповітом є позивачі по даній справі, спадкоємців за законом чи за заповітом у померлої немає. Позивачі як спадкоємці за заповітом після смерті [PERSON], звернулися до державного нотаріуса Обухівської державної нотаріальної контори, та подали заяви про прийняття спадщини, однак на спадкову земельну ділянку площею 0,661га, для обслуговування будівль і господарських споруд, ведення особистого підсобного господарства та земельну ділянку площею 3,8751 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер 3223183400:04:002:0007, свідоцтво про право на спадщину за заповітом отримати не можуть, оскільки державні акти на земельні ділянки не видавалися. Так як іншим чином захистити своє право вони не можуть та не мають змоги отримати у власність вказані земельні ділянки, тому звернулися до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування Позивачі в судове засідання не зявився на адресу суду подали заяви про розгляд справи у їх відсутність позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] сільська рада до суду не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності їх представника. При вирішенні спору покладається на розсуд суду. Суд, дослідивши надані сторонами докази, встановив наступні обставини: Судом встановлено, що [PERSON], померла 29.09.2012 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого 01.10.2012 року. Після її смерті відкрилась спадщина, спадкоємцями майна померлої за заповітом та за законом є позивачі [PERSON], та [PERSON] Також судом встановлено, що до складу спадщини окрім іншого майна увійшло і право спадкодавця на земельну ділянку площею 0,661га, для обслуговування будівель і господарських споруд, ведення особистого підсобного господарства та земельну ділянку площею 3,8751 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер 3223183400:04:002:0007, які розташовані на території на території [PERSON] сільської ради Обухівського району Київської області та які належали [PERSON], на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29.09.2007 року зареєстрованого в реєстрі за № 2646, та на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29.09.2007 року зареєстрованого в реєстрі за № 2648, що підтверджується копією свідоцтв. Листом завідувача Обухівської районної державної нотаріальної контори [PERSON], від 26.05.2015 року, відмовлено позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], на вищевказані земельні ділянки в звязку з тим, що відсутні державні акти на право власності на земельні ділянки. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а згідно ст. 1218 ЦК України\~ до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Спадкоємцями згідно ст. 1222 ЦК України за заповітом і законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, таким є позивачі по справі, у звязку з чим суд вважає, що позивачі є належними особами та спадкоємцями за заповітом і їх звернення до суду є правомірним. Статтею 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти; не допускається прийняття спадщини\~ з умовою чи із застереженням; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, а як вбачається з матеріалів справи позивач вчасно звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, тобто прийняв спадщину, що\~ не спростовується відповідачем у справі. Відповідно до ч.2 ст.373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Суб'єктами\~ права цієї власності можуть бути фізичні особи, що передбачене ч.1 ст. 374 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст.78 ЗК України, право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Згідно ст. 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ(майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а згідно ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, а тому суд вважає, що позивач, набувши право на спадкове майно, набув його правомірно, так як це відповідає законодавству України і на час розгляду справи відсутнє будь-яке рішення суду, що вказує на незаконність набуття позивачами права власності, а тому суд для захисту прав позивачів вважає за необхідне визнати кожного з них власниками частини майна в порядку спадкування. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved