Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником жилого будинку [ADDRESS]. До 2012 року у вказаному будинковолодінні також проживав відповідач, з яким її дочка перебувала у шлюбі. В 2013 році шлюбні стосунки між дочкою позивачки та відповідачем припинилися. Ще до розірвання шлюбу останній переїхав на інше постійне місце проживання - [ADDRESS], де і проживає на теперішній час. Відповідач не бажає добровільно знятися з реєстрації місця проживання в належному позивачу будинку. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила, що відповідач зареєстрований у її будинку, оскільки був її зятем, на теперішній час шлюб між ним та її донькою розірваний, він з 2011 року постійно проживає в іншому місці, проте відмовляється знятися з реєстрації у її будинку. Представник позивача [PERSON] позов підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає можливим провести заочний розгляд справи, оскільки позивач не заперечує проти такого розгляду справи. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується договором дарування частини жилого будинку від 13.03.2000 року, посвідченим державним нотаріусом Шепетівської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за № 337, та свідоцтвом про право на спадщину від 21.10.1999 року, виданим державним нотаріусом Шепетівської державної нотаріальної контори, зареєстрованим в реєстрі за № 2178. Згідно довідки квартального комітету про склад сім?ї № 1001 від 14.03.2016 року позивачка [PERSON] проживає разом з донькою [PERSON] Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 12.03.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно домової книги (а.с.9-16), довідки Квартального громадського комітету №7 виконкому Шепетівської міської ради №406 від 07.09.2015 року (а.с.18), відомостей адресно-довідкового підрозділу Шепетівського ВМ УДМСУ від 14.03.2016 року відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду показали, що відповідач [PERSON] у не проживає в житловому будинку [ADDRESS] з 2011 року. Таким чином, суд дійшов висновку, що оскільки відповідач понад один рік не проживає за вказаною адресою, після розірвання шлюбу з дочкою позивачки перестав бути членом її сім'ї, він є таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, судовий збір в сумі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved