Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] , в редакції уточненої позовної заяви, що надійшла до суду 25.10.2019 року (ас.10-11), звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, в обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що перебуває з відповідачем по справі у зареєстрованому шлюбі з 22.07.2017 року, при цьому від шлюбу сторони мають одну малолітню дитину, а саме сина [PERSON] , [INFO] . На даний час шлюбні відносини між позивачкою та відповідачем припинені та останні мешкають окремо одне від одного, при цьому позивачка не працює, здійснюючи догляд за сином до досягнення останнім трьох років, а відтак потребує матеріальної допомоги . Між тим, відповідач в добровільному порядку не бажає надавати матеріальну допомогу на утримання дружини. Посилаючись на ст. 84 СК України позивачка просила стягнути з відповідача по справі [PERSON] аліменти на її (дружини) утримання у розмірі 1 / 6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною трьох років. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутності, при цьому позовні вимоги повністю підтримала, зазначивши, що в разі неявки відповідача в судове засідання проти винесення заочного рішення не заперечує (ас.26). Відповідач по справі [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, при цьому про дату, час та місце слухання справи сповіщений належним чином як шляхом направлення судової повістки про виклик до суду за зареєстрованим місцем його проживання (ас.13,17,24), так і шляхом опублікування оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України (ас.19,20-21), при цьому, будь - яких заяв про розгляд справи в його відсутності, відзиву на позов не надав. В ході розгляду справи судом вчинено наступні процесуальні дії: - 11.10.2019 року постановлено ухвалу про залишення позову без руху (ас.8); - 14.11.2019 року постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (ас. 14-16); - 10.12.2019 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи (ас.27). Відповідно до ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги те, що позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, про що зазначив в наданій суду заяві (ас.26) те, що відповідач не з`явився в судове засідання без повідомлення причин своєї неявки, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання та будь - який відзив, заперечення проти позову не подав, суд знаходить можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за правилами спрощеного позовного провадження, з особливостями встановленими гл. ІІ «Заочний розгляд справи» ЦПК України, при цьому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснює фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши письмові матеріали додані до справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають до задоволення з наступних підстав: - згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Новов`язівської сільської ради Юр`ївського району Дніпропетровської області 22.07.2017 року (ас. 4), сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22.07.2017 року, при цьому, від шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджено доданою до матеріалів справи копією свідоцтва про народження останнього серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Новов`язівської сільської ради Юр`ївського району Дніпропетровської області 19.06.2019 року (ас.5). Згідно ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Відповідно до ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що сторони знаходяться в шлюбі, однак разом не проживають, припинивши шлюбні відносини, при цьому позивачка не працює, здійснюючи догляд за дитиною. Натомість, відповідач є особою працездатного віку, будь-яких відомостей щодо неможливості надавати утримання дружині, у визначеному нею розмірі , останнім до суду не надано , так само як і доказів, які б цьому суттєво перешкоджали ( наприклад, відсутність роботи та будь-якого доходу, інвалідність, наявність на утриманні інших неповнолітніх дітей, батьків похилого віку, тощо). Відповідно до ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. При викладених вище обставинах, приймаючи до уваги, те, що відповідач обставини викладені в позові не спростовував, щодо розміру стягуваних аліментів заперечень не надав, суд вважає, що останній в змозі надавати дружині, яка здійснює догляд за малолітньою дитиною сторін, матеріальну допомогу на її утримання. Відтак, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років в розмірі 1 / 6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а відтак суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави в розмірі 768, 40 грв., враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів.

Outcome: approved