Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Позивачка 25 листопада 2014 року звернулася до суду з позовною заявою, в якій вказала, що раніше вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який нині є розірваним. Від цього шлюбу народила доньку [PERSON], [INFO], батьком якої зазначений відповідач. Починаючи з 07 серпня 2003 року вона в судовому порядку стягнула з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі ? частину його доходу (заробітку), але не менше ? частини неоподаткованого податком мінімуму доходів громадян щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. З огляду на зміни чинного законодавства, які відбулися в 2005 році, щодо законодавчого визначення мінімального розміру аліментів вважає, що в зв'язку з цим у неї виникло право на збільшення розміру аліментів та просить суд збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання їхньої неповнолітньої доньки до 600 грн. на місяць, до досягнення донькою повноліття. В судовому засіданні позивач та її представник заявлений позов підтримали в повному обсязі та просили про його задовольнити. При цьому позивач підтвердила, що відповідач від свого обов'язку по утриманню їхньої неповнолітньої доньки не ухиляється, раз на два місяці добровільно переказує їй по 400грн., восени 2013 року придбав дитині ноутбук вартістю 4500грн. Про прибутки відповідача з належних йому земельних ділянок їй не відомо. В судовому засіданні відповідач та його представник позов не визнали. На підтвердження заявлених заперечень позивачем надано довідки про хронічні захворювання його престарілої матері, яка проживає разом з ним та перебуває на його утриманні. Крім того, відповідач надав належним чином засвідчені копії квитанцій поштових електронних переказів на підтвердження систематичної добровільної сплати аліментів. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, оцінивши їх доводи і надані ними докази, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі починаючи з 1999 року і до часу розлучення в 2007 році. Від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON], яка народилася [INFO]. Постановою судді Олександрівського районного суду Донецької області від 07 серпня 2003 року було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки в розмірі ? частини усіх видів заробітку щомісяця, але не менше ? неоподаткованого податком мінімуму доходів громадян, щомісяця, починаючи з 28 липня 2003 року і до досягнення донькою повноліття. Відповідно до положень ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з положеннями ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу (в разі визначення аліментів в твердій грошовій сумі). Крім того, відповідно до положень абзаців 3, 4 п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України за №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень. Докази подаються сторонами, та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Надавши юридичну оцінку фактичним обставинам справи, суд дійшов висновку, що сторона позивача по справі не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту зміни матеріального чи сімейного стану сторін, погіршення чи поліпшення стану здоров'я когось із них, чи інших фактів, якими можливо було б обґрунтувати необхідність і можливість збільшення розміру аліментів за заявленим позовом. Крім того, суд вважає, що вимога позивача в частині зміни способу визначення аліментів та стягнення їх у твердій грошовій сумі проти раніше визначеного способу - в частині від усіх видів заробітку - не спрямована на захист інтересів позивача та її неповнолітньої дитини з огляду на усталену останнім часом динаміку здешевлення національної валюти та пов'язаних з цим інфляційних процесів. За таких обставин суд приходить до висновку, що заявлені вимоги є необґрунтованими та такими, що суперечать чинному законодавству України.

Outcome: dismissed