Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-14 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до Спартаківської сільської ради Ясинуватського району Донецької області, третя особа - ДП «Дослідне господарство Донецької дослідної станції інституту овочівництва і баштанництва національної академії аграрних наук України» про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, просили визнати право власності за кожним з позивачів в порядку спадкування за законом на нерухоме майно у вигляді 1/2 частки житлового будинку з належними до нього господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], який залишився після смерті їх батька, [PERSON], померлого [INFO] 14 березня 2014 року представник позивачів звернувся до суду із заявою про уточнення позовних вимог в якій просив визнати право власності за кожним з позивачів в порядку спадкування за законом на нерухоме майно у вигляді 1/2 частки житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS], який залишився після смерті їх батька, [PERSON], померлого [INFO] Свої вимоги мотивували наступним. Позивачі після смерті батька - [PERSON], звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Спадкоємцем першої черги крім позивачів є їх мати, [PERSON], яка відмовилася від спадкового майна на їх користь. Після смерті їх батька залишилося нерухоме майно у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], який був придбаний померлим на підставі переселенського квитка № 6768. В період з 1967-1977 років померлий сплатив повну вартість житлового будинку, а отже набув право власності на нього, на підставі норм цивільного законодавства, які діяли у той час. При житті, [PERSON], не зареєстрував своє право власності у встановленому порядку. Звернувшись до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, позивачі отримали постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що право власності не було зареєстроване належним чином. Посилаючись на фактичне прийняття спадщини та неможливість оформлення свого права на вказаний житловий будинок позивачі просять задовольнити позовну заяву. Позивачі в судове засідання не з'явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомленні належним чином. Представник позивачів в судове засідання не з'явився, до суду направив заяву про розгляд справи за його відсутність, уточнені позовні вимоги підтримав в повному об'ємі та просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, до суду направив заяву про розгляд справи за його відсутність. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідив матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач по справі - [PERSON], є рідним сином померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] виданого Авдіївською міською радою 13.03.1964 р., актовий запис № 95 (а.с. 9). Позивач по справі - [PERSON] є рідним сином померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] виданого Очеретинскою селищною радою 20.04.1960 р. актовий запис № 30 (а.с. 9). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO], про що вчинений відповідний запис № 53 в книзі реєстрації актів про смерть 22.08.2011р. виконавчим комітетом Спартаківської сільської ради (а.с. 10). Позивач, [PERSON], разом з спадкодавцем проживав однією сім'єю за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою № 1201 від 15.12.2011 р. виданою Спартаківською сільською радою Ясинуватського району Донецької області (а.с 57). За життя [PERSON] було надано переселенський квиток № 6768, згідно якого він та члени його сім'ї дійсно були переселенцями до Донецької овоче-картопляної дослідної станції Ясинуватського району Донецької області (а.с. 11). На підставі переселенського квитка [PERSON] було надано у власність житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS], вартість якого була ним сплачена у повному обсязі за період з 1967 по 1977 роки, цей факт підтверджується довідкою № 16 від 01.04.2013 р. виданою ДП «Дослідне господарство Донецької дослідної станції інституту овочівництва і баштанництва НААН України» (а.с.14). Факт виплати грошових коштів за наданий у власність [PERSON] житловий будинок підтверджується також квитанціями про оплату частинами за 1967-1977 роки (а.с. 12-13). Відповідно до ст. 128 Цивільного кодексу УРСР від 18.07.1963 р. (у редакції що діяла на момент передачі майна) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Таким чином суд приходить до висновку, що [PERSON] набув права власника на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] у момент передачі цього майна, тобто у 1966 році. Враховуючи що право власності на спадкове майно було набуто у період дії цивільного кодексу України 1963 року, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (2011 рік), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Як вбачається з матеріалів спадкової справи, згідно заяви від 19.12.2011 р. № 841 [PERSON] звернувся до Авдіївської нотаріальної контори та заявив про прийняття ним спадщини, що залишилася після смерті його батька, [PERSON], померлого [INFO] (а.с.50). Згідно заяви від 19.12.2011 р. № 842 [PERSON] звернувся до Авдіївської нотаріальної контори та заявив про прийняття ним спадщини, що залишилася після смерті його батька, [PERSON], померлого [INFO] (а.с.51). Згідно заяви від 19.12.2011 р. № 843 [PERSON] звернулася до Авдіївської нотаріальної контори та заявила про відмову від спадкового майна, що залишилася після смерті її чоловіка, [PERSON], померлого [INFO] (а.с. 52). Відповідно до постанови державного нотаріуса Авдіївської державної нотаріальної контори Пономаренко О.О. від 14.03.2014р. № 272/02-31 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], який належав [PERSON], який помер [INFO] у зв'язку з тим, що право власності не було зареєстроване належним чином (а.с.104). Постановою Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» регламентовано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст. 1217 цього ж Кодексу. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Судом встановлено, що дружина померлого, [PERSON], відмовилася від прийняття спадщини у встановлений законом строк, таким чином, спадкоємцями, які мають право на спадкове майно залишилися сини померлого, тобто обидва позивачі. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що обидва позивачі відносяться до спадкоємців першої черги. Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Таким чином кожному з позивачів належить рівна частка спадкового майна, а саме 1/2. Судом встановлено, що позивачі, як спадкоємці першої черги від спадщини не відмовилися, і оскільки на час відкриття спадщини один з них проживав разом з спадкоємцем, а другий звернувся із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, вони вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті [PERSON]. Враховуючи ті обставини, що позивачі успадкували за законом право на житловий будинок, право на який мав спадкодавець, та в установленому порядку не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину на вказане майно, через те, що останній за життя не здійснив державну реєстрацію своїх прав на нього, то успадковане право позивачів підлягає захисту в судовому порядку. Виходячи з наведеного позовні вимоги щодо визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом підлягають задоволенню.

Outcome: approved