Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 12 лютого 2007 року між нею та відповідачкою був укладений договір позики, згідно якого вона передала [PERSON] кошти у розмірі 14 500, 00 дол. США, з встановленням строків повернення позики - за першою вимогою позивачки. Однак на вимоги позивачки повернути вищевказану суму, борг повернутий не був. Тому позивачка просить стягнути з [PERSON] суму боргу у розмірі 14 500, 00 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ на момент звернення до суду з позовом складає 118 610, 00 грн. У судовому засіданні [PERSON] та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити. Представник позивачки подав заяву про розгляд справи в заочному порядку. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином згідно вимог ст. 74 ЦПК України, причини неявки до суду не повідомляла. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тобто, враховуючи неявку відповідачки за даною цивільною справою, а також наявність відповідної заяви представника позивачки про можливість винесення заочного рішення, суд вважає можливим розглядати справу в заочному порядку. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Судом встановлено, що 12 лютого 2007 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики №22, згідно якого позивачка передала [PERSON] кошти у розмірі 14 500, 00 дол. США, з встановленням строків повернення позики - за першою вимогою позивачки. Отримання [PERSON] вищевказаних коштів підтверджується також розпискою від 12 лютого 2007 року. Дана розписка є безстроковою та не містить кінцевої дати повернення боргу, при цьому вищевказані кошти відповідачка зобов'язалась повернути за першою вимогою [PERSON] Проте відповідачка зобов'язання за договором не виконала, не повернула [PERSON] кошти у розмірі 14 500, 00 дол. США. За ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей На підставі ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1051 ЦК України якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Згідно до ч. 2 ст. 524 ЦК України, сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. На підставі ч. ч. 1, 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Суд вважає доведеним факт того, що борг у сумі 14 500, 00 дол. США відповідачкою не повернутий [PERSON] за її вимогою. Тому загальний розмір заборгованості [PERSON] перед [PERSON] складає 14 500, 00 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ на момент звернення до суду з позовом складає 118 610, 00 грн. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. На підставі вищевикладеного, та

Outcome: approved