Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

Позивачі [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на житлове приміщення двохкімнатної квартири [ADDRESS], й, в обґрунтування позову, посилається на ту обставину, що для проживання, за власні кошти здійснено перепланування, ремонт з влаштуванням житлового приміщення однак, внаслідок недосконалості законодавства, відповідач лише в судовому порядку може захистити право на новостворене майно. В судове засідання позивач не з'явився, однак подав заяву згідно змісту якої позов підтримав та просить вимоги задовольнити за відсутності позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не забезпечила явку представника, хоча своєчасно повідомлялася судом про час і місце судового розгляду, відтак є підстави розглядати спір заочно, в порядку ст. 224 ЦПК України. Всесторонньо, повно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази суд встанови наступні факти. Згідно ч.1 ст.15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його оспорювання, порушення або невизнання. 20.11.103року між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір купівлі продажу нежилого приміщення творчої майстерні за адресою [ADDRESS]. Згідно витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №13108166 від 20.11.2013року виданого Приватним нотаріусом [PERSON] Позивачу належить на праві власності нежиле приміщення творчої майстерні за адресою [ADDRESS]. Таким чином право власності належним чином оформлене за Позивачем. Загальна площа об'єкта нерухомого майна становить - 60,4кв м. Позивачем, для покращення побутових умов за власні кошти здійснено перепланування приміщення з нежитлового приміщення на житлове. При цьому якість будівельно-монтажних робіт відповідала ДБН України. Приміщення творчої майстерні відповідає вимогам надійсності згідно норм вказаних в ДБН і являє можливим його безпечна експлуатація, як об'єкту житлового призначення. На сьогодні здійснено перепланування творчої майстерні під двохкімнатну житлову квартиру [ADDRESS]. Житловий будинок, в якому знаходиться квартира та сама квартира повністю завершені будівництвом та готові до експлуатації, що підтверджується технічним паспортом виданим Товариством з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації». Станом на дату судового розгляду відсутні акти органу місцевого самоврядування, щодо переведення нежитлових приміщень в житлові. Ця обставини унеможливлює оформлення права власності на житлове майно в загальному порядку. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; - нерухоме майно - земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Стаття 4. Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: 1) право власності на нерухоме майно; 2) право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном; 3) інші речові права відповідно до закону; 4) податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість або правочинів щодо нерухомості, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. У відповідності до ст.392 Цивільного кодексу України власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. З метою оформлення права власності Позивач змушений звертатися до суду. В п.7 Постанови «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України» Пленум вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ роз'яснив, що при вирішенні спорів за позовами про визнання права власності на переобладнанні самочинно квартири в багатоповерхових будинках, підлягає до застосування ч.2 ст. 383 Цивільного кодексу України. Відповідно до положень частини 2 ст.383 Цивільного кодексу України , власник квартири може на власний розсуд здійснити в ній зміни, за умови, зо ці зміни не приведуть до порушень прав власників інших квартир в багатоповерховому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Згідно ч.2 ст.328 Цивільного кодексу України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не впливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відтак позивач не має можливості вільно володіти, користуватися та розпоряджатися на свій розсуд реконструйованим майном та проживати у своєму власному майні. А тому, аналізуючи докази в їх сукупності суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними і їх слід задовольнити.

Outcome: approved