Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з даним позовом, який обґрунтовує наступними обставинами. [INFO] померла її мати - [PERSON] , 1942 р.н. На час смерті [PERSON] фактично мешкала зі своїм чоловіком та батьком позивачки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , хоча не була зареєстрована в цій квартирі. Позивачка зазначає, що її мама [PERSON] мала інвалідність, страждала на захворювання сахарний діабет 2 типу, в 2003 році перенесла ішемічний інсульт, після чого потребувала постійного догляду, оскільки в неї стався параліч правої частини тіла. Постійний догляд за нею здійснював її чоловік [PERSON] , який постійно мешкав з нею за вищезазначеною адресою. За цією адресою її також постійно відвідували лікарі, які її лікували. Її батьки [PERSON] та [PERSON] були співвласниками вищезазначеної квартири на підставі спільної сумісної власності. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді належної їй частки цієї квартири. Її батько [PERSON] після смерті дружини не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, в зв`язку з тим, що вважав, що він прийняв спадщину, оскільки на час відкриття спадщини постійно мешкав зі спадкодавицею. Позивачка зазначила, що вона не мешкала зі спадкодавицею [PERSON] на момент відкриття спадщини, із заявою до нотаріальної контори для прийняття спадщини після смерті матері вона не зверталась, оскільки вважала, що спадщину прийняв батько, і тому не вчиняла ніяких дій для вступу в спадщину. [INFO] її батько, [PERSON] , 1939 року народження, помер. Позивачка зазначає, що вона є єдиною спадкоємицею [PERSON] за законом першої черги. Після смерті батька вона звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Чепкової О.В із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, на підставі чого була заведена спадкова справа № 84/2019. 01.04.2020 р. вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом у вигляді 1/2 частки квартири [ADDRESS] , що була зареєстрована за батьком. На іншу 1/2 частку, що була зареєстрована за померлою матір`ю, вона отримала від нотаріуса Чепковова О.В. постанову про відмову в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 31 березня 2020 року, оскільки на час спадщини не проживала постійно із спадкодавцем та не подавала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. На підставі вищевикладеного позивачка просить суд: -встановити факт, що [PERSON] постійно проживав за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини - [INFO] зі спадкодавцем - [PERSON] ; -визнати за позивачкою право власності на 1/2 частини квартири [ADDRESS] , в поряду спадкування за законом після смерті батька, [PERSON] , який помер [INFO] . 06.07.2020 року ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя відкрито провадження у цивільній справі № 333/3377/20, та призначений розгляд справи за правилами загального позовного провадження, сторонам установлений строк для надання заяв по суті справи. В судове засідання позивачка не з`явилась, надала заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає з підстав, зазначених в позові. Представник відповідача в судове засіданні не з`явися, про час, дату та місце слухання справи повідомлений, надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, по справі ухвалити законне та обґрунтоване рішення на підставі чинного законодавства. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини та відповідні правовідносини. [INFO] померла [PERSON] , 1942 р.н., яка була дружиною [PERSON] , 1939 р.н., (а.с. 9), що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с. 11). Позивачка є донькою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження позивачки серії [NUMBER] (а.с. 12) та копією свідоцтва про одруження позивачки серії 12.07.2003 р. [NUMBER] (а.с.8), відповідно до останнього позивачка після одруження змінила прізвище з дівочого « [PERSON] » на « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва № [NUMBER] від 06.10.1998 р., виданого Комунарською районною адміністрацією Запорізької міської ради (а.с. 60), [PERSON] та [PERSON] належала на праві спільної сумісної власності квартира за адресою: [ADDRESS] . З постанови приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Чепкової О.В. від 31.03.2020 р. про відмову позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої матері [PERSON] вбачається, що « [INFO] відкрилася спадщина після померлої гр. [PERSON] , 1942 року народження, яка на момент смерті ніде не була зареєстрована, та є матір`ю [PERSON] . 13.11. 2019 року з заявою про відкриття спадкової справи та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої гр. [PERSON] , 1942 року народження, звернулася дочка померлої [PERSON] , 1975 року народження (заява зареєстрована №184). На підставі заяви приватним нотаріусом відкрита спадкова справа №85/2019. Інших заяв про прийняття спадщини не надходило. Спадкодавець [PERSON] була зареєстрована в період з 22.06.1987 по 06.10.2000 за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Департаменту реєстраційних послуг №04-07/3/21 20.11.2019р. На день смерті ніде не була зареєстрована. Спадкова справа відкрита за місцезнаходженням нерухомого майна, що належить спадкодавцю. У зв`язку з пропуском строку звернення із заявою про прийняття спадщини та ненаданням документів, які підтверджували, що спадкоємець на час відкриття постійно мешкав зі спадкодавцем, приватним нотаріусом Чепковою О.В. було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, після померлої [PERSON] . З огляду на вищезазначене вбачається, що після відкриття спадщини після померлої [PERSON] , її чоловік [PERSON] , як спадкоємець за законом першої черги не звертався до нотаріальної контори ні із заявою про прийняття спадщини після померлої дружини, ні із заявою про відмову від спадщини. [INFO] [PERSON] , [INFO] , помер, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 10). З інформації Департаменту реєстраційних послуг Запорізької місцевої ради від 09.12.2019 р. вбачається, що [PERSON] , [INFO] , в період з 08.06.1990 р. по день смерть - [INFO] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . З наданої позивачем медичної документації [PERSON] (а.с. 15-53) вбачається, що остання страждала на захворювання сахарний діабет 2 типу, в 2004 році перенесла ішемічний інсульт, в зв`язку з чим виникли обмеження рухів в правих кінцівках, порушення мови, мала інвалідність 1-ї групи, тому потребувала сторонньої допомоги. На обліку перебувала за адресою проживання: [ADDRESS] . За цією адресою по день смерті [PERSON] , її відвідували лікарі, за викликом. Чоловік [PERSON] - [PERSON] , який мешкав разом з нею за вищезазначеною адресою, здійснював догляд за своєю дружиною, викликав лікарів до додому або приводив дружину на прийом до лікарів, отримував безоплатні ліки для дружини. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В другому абзаці п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, зазначено, що у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270, ч. 1 ст. 1272 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно з правилами ст. 1220 ЦУ України часом відкриття спадщини слід вважати день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. п. 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Тобто, за змістом вищезазначених правових норм суд повинен встановити, зокрема, місце проживання спадкодавця на день його смерті; чи було це місце постійним або переважним місцем його проживання (ст. 29 ЦК України) або тимчасовим; чи проживав разом із спадкодавцем до його смерті позивач; характер та період його проживання із спадкодавцем. Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. В статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (станом на дату відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину) спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. На підставі вищевказаних доказів, суд встановив, що позивачка [PERSON] після смерті своєї матері - [PERSON] , в строк, встановлений законодавством, не прийняла спадщину у вигляді частки квартири вищевказаної квартири, що належала померлій. Також судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] на час смерті мешкала в квартирі за адресою: [ADDRESS] , в якій постійно проживала зі своїм чоловіком [PERSON] . Таким чином, [PERSON] прийняв спадщину у вигляді частки квартири, що належала спадкодавцю [PERSON] , оскільки на час відкриття спадщини після померлої [PERSON] , він постійно проживав зі спадкодавцем [PERSON] у вищезазначеній квартирі. В подальшому [PERSON] не оформив свої спадкові права, але з урахуванням положень ч.5 ст. 1268 ЦК України, ч. 3 ст.1296 ЦК України, відповідно до яких, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, він став власником прийнятої ним спадщини після померлої дружини [PERSON] . На момент смерті належна йому частка вищезазначеної квартири, яку він успадкував після померлої дружини, не була відчуджена, тому входить до спадщини, яка залишилась після його смерті. Позивачка є єдиною спадкоємицею за законом після померлого [PERSON] . Після смерті останнього, позивачка в установлений строк звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Чепкової О.В. із заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] .. Приватним нотаріусом видано свідоцтво про право [PERSON] на спадщину після померлого [PERSON] , вигляді 1/2 частки квартири, яка належала йому на підставі вищезазначеного свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 06.10.1998 р., виданого Комунарською районною адміністрацією Запорізької міської ради. Дані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи [PERSON] (а.с.83-109). Законом України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5, передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. З урахуванням вищезазначених обставин, спадкоємицею, позивачем по справі, належні правовстановлюючі документи на право власності [PERSON] , на частку вищевказаної квартири, успадковану [PERSON] після смерті дружини [PERSON] , не могли бути надані нотаріусу, тому позивачка позбавлена можливості оформити свої спадкові права в досудовому порядку. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved