Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

Позивачі звернувся до суду з даним позовом і просять винести рішення, яким визнати за ними право власності на ? частину житлового будинку в порядку спадкування за законом. Вимоги мотивує тим, що після смерті їх матері відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Звернувшись до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини, вони отримали відмову у звязку з тим, що свідоцтво про право власності на житловий будинок було видане на імя спадкодавця після її смерті. У звязку з зазначеним просить задовольнити позов. Позивачі у судове засідання не зявились, хоча були належним чином повідомлені про час та місце слухання справи. Представник позивача у судове засідання не зявився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутність та не заперечував проти задоволення позову. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 липня 1993 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії ІІІ-ЖД № 496405, актова запис № 65. (а.с. 5). Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами: сараєм, огорожею, що розташований за адресою: Одеська обл., Біляївський р-н., с-ще. Розселенець, вул. Матросова, 31. Зазначений житловий будинок належав їй на підставі запису у погосподарській книзі виконкому Великодальницької сільської ради № 40, особовий рахунок № 3637, сторінка № 62-63, що підтверджується довідкою Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області № 2223 від 11 серпня 2017 року. (а.с. 14). Відповідно до ст. 5 та п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу в редакції 2003 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу в редакції 1963 року. Відповідно до ст. 529 ЦК України (в ред. 1963 р.), позивачі є спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері, що підтверджується свідоцтвами про народження серії VІ-УР № 1149405 та І-ЯК № 381659. (а.с. 6-7). Згідно зі ст. 548 ЦК України (в ред. 1963 р.) для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в ред. 1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. На момент відкриття спадщини, позивачі були зареєстровані та постійно проживали разом зі спадкодавцем за однією адресою, що підтверджується довідкою Великодальницької сільської ради Одеської області № 2218 від 11 серпня 2017 року та реєстрацією місця проживання в паспортах. Тому, відповідно до ст.549 ЦК України (в ред. 1963 р.) позивачі вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті матері. (а.с. 17,19,21-22). Позивачі звернулися до Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області із заявами про прийняття спадщини, але листом від 09.08.2017 року № 3035/02-14 державний нотаріус відмовив їм у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на нерухоме майно, у звязку з тим, що свідоцтво про право власності на житловий будинок видане на імя їх матері після її смерті. Також нотаріус розяснив, що вони мають право звернутися до Біляївського районного суду з позовом про визнання за собою права власності на нерухоме майно в рівних частках у порядку спадкування за законом. (а.с. 24). Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. У період чинності зазначеної інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Факт належності [PERSON] вищевказаного житлового будинку на праві власності, підтверджується: довідкою Великодальницької сільської ради № 2223 від 11.08.2017 року про те, що згідно запису у погосподарській книзі виконкому Великодальницької сільської ради № 40, особовий рахунок № 3637, сторінка № 62-63 за [PERSON] числиться житловий будинок, що розташований в селищі Розселенець Біляївського району Одеської області по вул. Матросова, 31; довідкою Великодальницької сільської ради № 2220 від 11.08.2017 року, з якої вбачається, що за житловим будинком, який належить [PERSON] числиться земельна ділянка площею 0,18 га; довідкою Великодальницької сільської ради № 2216 від 11.08.2017 року про те, що мати позивачів дійсно по день смерті була зареєстрована та проживала у вищезазначеному житловому будинку. (а.с. 14-16). Відповідно до ст.25 ЦК України здатність мати цивільні права та обовязки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження, а припиняється у момент її смерті. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. При таких обставинах позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved