overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

Позивачка 10 грудня 2015 року звернулася до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що вступила в шлюб з [PERSON] 16 вересня 2006 року, який був зареєстрований Індустріальним відділом державної реєстрації актів громадянського стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №831. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї стала відсутність порозуміння, різних поглядів на шлюб, сім'ю, внаслідок чого сімейне життя не склалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. З серпня 2010 року сторони проживають окремо, припинено ведення спільного господарства. Позивачка вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливі, так як втрачено почуття кохання, тому просила шлюб розірвати. Майновий спір відсутній. Позивачка письмово просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач письмово просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнав та просив задовольнити. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу на підставі ст. 197 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 16 вересня 2006 року, який був зареєстрований Індустріальним відділом державної реєстрації актів громадянського стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №831 /а.с.7/ Від спільного подружнього життя мають доньку [PERSON], [INFO] /а.с.8/. Встановлено також, що з серпня 2010 року сторони проживають окремо, припинено ведення спільного господарства, шлюбі відносини. Причиною розпаду сім'ї стала відсутність порозуміння, різних поглядів на шлюб, сім'ю, внаслідок чого сімейне життя не склалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, оскільки вважає, що шлюб існує лише формально і збереження їх сім'ї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

Позивачка 10 жовтня 2017 року звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 2013р. Від шлюбу мають сина [PERSON], 31 жовтня 2013року народження. Сімейне життя не склалося через різні погляди на життя, сімейні обовязки, перестали бути повязані спільним побутом, тому позивачка просить розірвати шлюб. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги повністю визнав. Заслухавши позивачку, дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Зі свідоцтва про шлюб, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 21 червня 2013 року, актовий запис №49. Сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують шлюбні відносини, більше трьох місяців не проживають разом, характер відносин, які склалися, свідчить про повний розпад сімї, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього кодексу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка 10 квітня 2018 року звернулась до суду із вказаним позовом, у якому зазначала, що 30 квітня 2015 року сторони уклали шлюб та проживали разом до 19 липня 2015 року, за час шлюбу у них народилась дитина - [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне життя у них не склалося, так як відповідач знаходився у місцях позбавлення волі, спільне господарство не ведеться, у звязку з чим\~подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе, позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, відновити її дошлюбне прізвище Котовська. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 18 квітня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. \~ \~ \~ \~У підготовче засідання позивачка не зявилась, надала\~заяву про розгляд справи без її участі та\~ підтримання позовних вимог, строк на примирення просила не надавати. \~ \~ \~ \~Відповідач у підготовче засідання\~не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та згоду з позовом, строк на примирення просив не надавати. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно з ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач визнав позов, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд на підставі ч.4 ст.206 ЦПК України ухвалює рішення про задоволення позову, вважаючи, що вказані у позовній заяві обставини справи відповідно до ст.112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому вимоги позивачки щодо повернення дошлюбного прізвища підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

Позивачка 10 липня 2014 року звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 2000 гривень 00 копійок з усіх видів заробітку ( доходу ), щомісяця, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 липня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка позовні вимоги підтримала, посилаючись на надані суду документі в обґрунтування позовних вимог. Відповідач позовні вимоги визнав частково, посилаючись на матеріальні труднощі. Заслухавши пояснення позивачки та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Позивачка та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 020 жовтня 2007 року ( а. с. 4 ). В шлюбі сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає при з позивачці ( а. с. 7 ). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 ч. 1 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Позивачка в позовній заяві та в судовому засіданні просить суд ухвалити рішення про стягнення аліментів в розмірі 2000 гривень 00 копійок, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. Відповідач не заперечував щодо свого обов'язку утримувати дитини, із зазначеним розміром утримання аліментів не погоджується, пропонує меншу суму. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи матеріальний стан позивачки, матеріальний стан відповідача, надані суду докази, суд вважає, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 700 гривень 00 копійок з усіх видів заробітку ( доходу ), щомісяця, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 липня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] року. При задоволенні позовних вимог з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

Позивачка 10 липня 2014 року звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця до повноліття дітей. Позов мотивує тим, що з відповідачем знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 27 грудня 1996 року , проте подружні відносини припинили, діти проживають з нею, та відповідач в добровільному порядку надає матеріальну допомогу на утримання дітей, проте вважає, що він має матеріальну можливість надавати допомогу на утримання дітей, так як являється працездатним, інших утриманців не має, фізично здоровий. Відповідач позов визнав. Суд знаходить позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстровану шлюбі з 27 грудня 1996 року. Від спільного життя сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], батьком яких є [PERSON] Між сторонами не досягнута домовленість щодо утримання неповнолітніх дітей, які після припинення сторонами сімейних стосунків, проживають з позивачкою і знаходяться на її утриманні. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України на батьків покладений обов'язок утримувати дитину до досягнення повноліття. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню на користь позивачки, суд враховує матеріальне становище відповідача, який є працездатним, інших утриманців не має, фізично здоровий , а також вік дітей , на утримання яких стягуються аліменти, і вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісяця, до повноліття дітей чи до зміни матеріального становища сторін. Згідно ст.367 ЦПК України суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

Позивачка 10 липня 2015 року звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], щомісяця, в розмірі 1 / 4 частини з усіх видів заробітку ( доходу ), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 липня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від матеріального утримання їх малолітнього сина. До судового засідання позивачка надала суду свою заяву, якою просить позовні вимоги задовольнити, позовну заяву розглянути без її участі. До судового засідання відповідач надав суду свою заяву, якою позовні вимоги визнає, просить позовну заяву розглянути без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Шлюб між відповідачем та позивачкою зареєстрований 13 липня 2012 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб ( а. с. 4 ). В шлюбі у позивачки та відповідача[INFO] року народився син[PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження ( а. с. 5 ). Позивачка перебуває у відпустці по догляду за сином до досягнення ним трирічного віку, що підтверджується копією довідки Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації ( а. с. 6, 8 ). Згідно довідки за місцем реєстрації проживання позивачки, виданої 08 липня 2015 року за № 482 ЖЕД № 201 з позивачкою проживає її малолітній син [PERSON], [INFO] ( а. с. 7 ). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 ч. 1 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Таким чином, враховуючи надані суду докази, суд вважає, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], щомісяця, в розмірі 1 / 4 частини з усіх видів заробітку ( доходу ), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 липня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] року. При задоволенні позовних вимог з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 487 гривень 20 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

Позивачка 10 липня 2015 року звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], щомісяця, в розмірі 1 / 4 частини з усіх видів заробітку ( доходу ), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що відповідач надає кошти на матеріальне утримання дитини, але вона вважає, що їх недостатньо для забезпечення потреб дитини. До судового засіданні позивачка надала суду свою заяву, якою позовні вимоги стягнення аліментів на утримання дитини підтримує та просить розглянути справу без її участі. Відповідач позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1 / 4 частини з усіх видів заробітку ( доходу ), щомісяця, і до досягнення дитиною повноліття визнав. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Шлюб між відповідачем та позивачкою зареєстрований 06 червня 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб ( а. с. 4 ). В шлюбі у позивачки та відповідача[INFO] народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження ( а. с. 5 ). 12 січня 2012 року Дарницьким районним судом м. Києва шлюб між відповідачем та позивачкою розірвано, що підтверджується копією виписки з рішення суду ( а. с. 2 ). Малолітній син позивачки та відповідача [PERSON] проживає разом з позивачкою, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 15 вересня 2015 року, складеним Службою у справах дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації ( а. с. 26 ). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 ч. 1 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, враховуючи надані позивачкою та відповідачем суду докази, суд вважає, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], щомісяця, в розмірі 1 / 4 частини з усіх видів заробітку ( доходу ), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 липня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO]. При задоволенні позовних вимог з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 487 гривень 20 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

Позивачка 10 листопада 2015 року звернулася з позовом у суд про стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 33 відсотки від заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, покликаючись на те, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі до 13.05.2015р. і від спільного подружнього життя мають доньку [PERSON]. З часу розірвання шлюбу відповідач участі у вихованні дитини не приймає та матеріальної допомоги на утримання доньки, яка проживає з нею, не надає. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, покликаючись на мотиви такого та зазначила, що відповідач коштів на утримання доньки, яка проживає з нею, не надає, хоча працює і може такі надавати регулярно, а тому просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 33 відсотки від його заробітку. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив, зазначивши, що він працює молодшим оператором АЗС 13043 ЛФ ПАТ „Укрнафта, має стабільний дохід, проте заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки, оскільки позивачка чинити йому перешкоди у спілкуванні з нею. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення частково. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як встановлено судом, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 13.05.2015р. і від спільного подружнього життя мають доньку [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що відповідач не надає коштів на утримання доньки, яка проживає з позивачкою, хоча працює і може такі надавати регулярно. Виходячи з вищенаведеного, враховуючи рівність обовязків батьків щодо матеріального утримання дитини, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до її повноліття. На підставі ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст.180-184,191 СК України, суд -

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

Позивачка 10 листопада 2016 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 28 липня 2012 року. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, у звязку з тим, що шлюбно-сімейні відносини припинені. Від позивачки надійшла письмова заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причину неявки в судове засідання не повідомив, ніяких письмових заяв до суду не надходило. З письмової згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 липня 2012 року. Шлюб зареєстрований Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис за № 300 /а.с.4/. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] /а.с.5/. Сім′я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки в сімї немає взаєморозуміння, почуття кохання втрачено. Фактично шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства припинені. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо. Майновий спір відсутній. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved