Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовом до відповідача, яким просили зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні власністю [PERSON], [PERSON], шляхом зняття [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], 2001 року народження, з реєстраційного обліку по будинку [ADDRESS]. Позивачі у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити, з підстав викладених в позовній заяві. Представник третьої особи - відділу паспортно-реєстраційної та імміграційної роботи Комінтернівського РВ ГУМВС України в Одеській області у судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву, якою просив розглянути справі без присутності представника районного сектору. Представник третьої особи - служби у справах дітей Комінтернівської РДА в Одеській області у судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву, якою просив розглянути справі без присутності представника служби. Одночасно, представник третьої особи просив у позові відмовити, з підстав викладених у письмових поясненнях. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, хоча був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи за правилами ст. 76 ЦПК України, тому суд, зважаючи на положення ст. 168 ЦПК України, в порядку ст. ст. 224, 225 ЦПК України, протокольно, ухвалив розгляд справи в заочному порядку без участі відповідача. Проте, в матеріалах справи наявні письмові заперечення [PERSON], якими вона просить відмовити у позові, з підстав викладених у запереченнях. Розглянувши доводи позову та заперечень, вислухавши пояснення позивачів, суд встановив наступні правовідносини: Позивачам на праві спільної часткової власності належить квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 10.03.2004 року органу приватизації при Чорноморській селищній раді, розпорядженням органу приватизації № 1165 від 10.03.2004 року та витягом № 3410919 від 22.04.2004 року про реєстрацію права власності на нерухоме майно в Комінтернівському РБТІ (номер запису 1147 в книзі 147). Окрім позивачів, у зазначеній квартирі також зареєстровані та проживають їх син та донька - [PERSON] (з 1992 року) та [PERSON] (з 1994 року). 10.11.2007 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис № 114 Комінтернівським районним управлінням юстиції Одеської області. [INFO] у шлюбі народилася дитина - донька [PERSON] Після укладення шлюбу з [PERSON], відповідачка разом з неповнолітніми дітьми - [PERSON], [INFO], та [PERSON], 2001 року народження, були зареєстровані на підставі згоди позивачів в квартирі за адресою: [ADDRESS] та стали там проживати. Таким чином, відповідачка разом з дітьми отримала право користування зазначеною житловою площею, і на неї, відповідно до статті 64 Житлового кодексу Української РСР, нарівні з наймачем, розповсюдились права та обов'язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Однак, 09.09.2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується належним чином завіреною копією рішення Комінтернівського районного суду Одеської області у справі № 2-1767/11р. Комісією у складі депутатів Чорноморської селищної ради Комінтернівського району Одеської 29.08.2014 року складено акт про те, що в квартирі [ADDRESS] фактично проживають [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], інші особи в квартирі не проживають та будь-яких інших фактів, щоб підтвердили їх проживання комісією не встановлено. В теперішній час позивачам місцезнаходження відповідачки разом з неповнолітніми дітьми не відоме, в належній позивачам квартирі вона не з'являється, належні відповідачці речі в квартирі відсутні, тому, оскільки відповідачка продовжує знаходитись на реєстраційному обліку в квартирі, позивачі просять зобов'язати відповідачку разом з неповнолітніми дітьми усунути перешкоди у користуванні їх власністю шляхом зняття з реєстраційного обліку. Суд критично ставиться до посилань відповідача, що акт, складений 29.08.2014 року комісією у складі депутатів Чорноморської селищної ради Комінтернівського району Одеської не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки вони не спростовані будь-якими доказами. Зокрема, надані відповідачем довідки від 02.04.2015 року ЖКГ «Чорноморської селищної ради» та від 31.03.2015 року Чорноморської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Комінтернівської районної ради Одеської області, лише підтверджують факт реєстрації з 2010 року відповідачки разом з неповнолітніми дітьми в квартирі позивачів та факт навчання неповнолітнього [PERSON], 2001 року народження, в школі. Зокрема, посилання [PERSON] на відсутність іншого житла для проживання не може бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки вона набула право користування даним житлом як член сім'ї власника житла, а не як власник чи співвласник, та на теперішній час з 2011 року є колишнім членом сім'ї власника житла та не проживає в ньому понад один рік без поважних причин, що жодним чином відповідач не спростувала в своїх письмових запереченнях на позов. Встановивши дійсні правовідносини, які виникли між сторонами суд звертається до положень діючого законодавства, яким вони врегульовані. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 33 Конституції України гарантовано кожному, хто перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільного права та інтересу може бути припинення дії, яка порушує право. У відповідності до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК Української РСР до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON], як колишній член сім'ї власника житла втратила право на користування цим житлом у зв'язку з її відсутністю без поважних причин понад один рік. Зокрема, вирішуючи питання про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом зняття з реєстраційного обліку відповідача разом з неповнолітніми [PERSON], [INFO], та [PERSON], 2001 року народження, суд виходить з наступного: У відповідності до ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім'ї наймача або власника житлового приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Згідно з частиною 1 ст. 65 ЖК Української РСР на вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Судом встановлено, що батьком [PERSON], [INFO], є член сім'ї власника житла (квартири) - [PERSON], тобто неповнолітня [PERSON] має право користуватися займаним приміщенням нарівні з наймачем, та згода позивачів на вселення до батька його неповнолітньої дитини не потрібна. Тобто, в цій частині позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог в частині усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом зняття з реєстраційного обліку відповідача разом з неповнолітнім [PERSON], 2001 року народження, суд вважає їх обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню, оскільки [PERSON] не є батьком неповнолітнього [PERSON], та його право користування займаним приміщенням нарівні з наймачем є похідним від наявності права користування наймача [PERSON]; із припиненням користування наймача втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадяни України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. У відповідності до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими, заснованими на законі, та такими, що підлягають частковому задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: partial