Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] 16.06.2021 звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог вказала, що з відповідачем [PERSON] вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 22.12.2018 року. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею, так як їх сімейні стосунки з відповідачем припинені і він живе окремо від них. Зазначаючи на те, що причиною розпаду їх сім`ї стало нерозуміння один одного, різні погляди на подружнє життя та виховання дітей та що примирення і збереження шлюбу суперпечить як її інтересам, так і інтересам їх дітей і є неможливим, позивачка просить суд шлюб з відповідачем розірвати. Сторони, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду, до судового засідання не з`явилися. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, неодноразово не з`являючись в судові засідання, про причини своєї неявки суд не повідомив, правом відзиву на позов не скористався, своєї позиції з приводу розірвання шлюбу не висловив. З урахуванням наведеного суд відповідно до положень ч.4 ст.223 ЦПК України здійснює судовий розгляд справи у заочному судовому засіданні на підставі наявних у справі доказів та за відсутністю сторін. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 22 грудня 2018 року Мирноградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №246 (арк.спр.8). В шлюбі у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , які в теперішній час живуть з матір`ю за адресою: [ADDRESS] (а.с.5,6,7). Як зазначається в позовній заяві, шлюбно-сімейні стосунки між сторонами припинені і бажання зберегти сім`ю жодна із сторін не виявила. Регулювання сімейних відносин між подружжям здійснюється за правилами Сімейного Кодексу, згідно якого чоловік та жінка мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Кожен учасник сімейних відносин має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Одним із способів захисту, які встановлені Сімейним Кодексом, є припинення правовідношення. Відповідно до ст.24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, звернувшись до суду відповідно до ч.1ст.110 цього Кодексу з питання розірвання шлюбу. Згідно ст.112 Сімейного Кодексу підставою розірвання шлюбу є неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження їх шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо судом буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Як свідчать заяви та поведінка сторін, жодна з них зберігати шлюб не бажає, що вказує на їх взаємну байдужість до сімейних відносин та дає суду підстави вважати, що подальше збереження шлюбу між ними неможливе. Обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу чи свідчили про те, що заява про розірвання шлюбу не відповідає дійсній волі дружини і чоловіка та що в разі розірвання шлюбу можуть бути порушені їхні особисті та майнові права або права їх дітей, судом не встановлено. Отже, шлюб підлягає розірванню. Вирішуючи питання судових витрат у справі, суд вважає за необхідне відповідно до ч.2 п.1 ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн, оскільки позивачка ухвалою судді від 07.07.2021 від сплати судового збору звільнена. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved