Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про визнання права власності за набувальною давністю на домоволодіння №84 по вул. Новочеркаській у м. Дніпрі. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що вона та відповідачка [PERSON] (при народженні [PERSON]) [PERSON] є рідними сестрами. Батьками позивачки є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження, актовий запис №1374 від 30.06.1976 року. Позивачка зазначає, що житловий будинок по вул. Новочеркаській, 84 у м. Дніпропетровську був придбаний її дідом (батьком [PERSON]) [PERSON] за домашньою угодою у 1948 році, та у 1963 році замість старого будинку разом з дружиною [PERSON], вони побудували новий будинок літ. А-1, житловою площею 27,5 м.кв., загальною 53,1 м.кв., що підтверджується актом про встановлення прав володіння від 01.02.1985 року. [PERSON] помер у 1968 році, [PERSON] померла 07.05.1998 року, актовий запис №831. Батько позивачки [PERSON] помер 23.07.2008 року, актовий запис №1311 від 25.07.2008 року, мати [PERSON] померла 07.09.2013 року, актовий запис №1408 від 09.09.2013 року. За життя ані [PERSON] та [PERSON], ані батьки позивачки [PERSON] та [PERSON] право власності на домоволодіння по вул. Новочеркаській, 84 у м. Дніпропетровську не оформили, реєстрація права власності не проводилась. Позивачка зазначає, що із самого народження - 02.06.1976 року проживає у даному домоволодінні, а з виповненням повноліття та після отримання паспорта з 01.02.1993 року є зареєстрованою за вказаною адресою, що підтверджується даними домової книги та довідкою голови квартального комітету від 16.12.2016 року №175957. Також у вказаному домоволодінні проживають та зареєстровані діти позивачки: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Згідно з технічним паспортом від 25.11.2016 року домоволодіння №84 по вул. Новочеркаській у м. Дніпропетровську в цілому складається з: житлового будинку літ. А-1, загальною площею 53,1 м.кв., житловою 27,5 м.кв., сараю літ. Б, вбиральні/душу літ. Г та інших споруд №1-2. Посилаючись на те, що вона більше 40 років постійно проживає в домоволодінні, відкрито та безперервно користується будинком та господарськими будівлями і спорудами, здійснила ремонт будинку, сусіди вважають її власником домоволодіння, володіння є добросовісним, відкритим, безперервним і жодна особа не має претензій до цього домоволодіння та про свої права на нього не заявляла, тому позивачка просила суд визнати за [PERSON] право власності за набувальною давністю на домоволодіння №84 по вул. Новочеркаській у м. Дніпрі, яке складається з житлового будинку літ. А-1 з прибудовою літ. а, загальною площею 53,1 м.кв., житловою площею 27,5 м.кв., сараю літ. Б, вбиральні/душу літ. Г та споруд №1-2 (огорожа, колонка). Позивачка у судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, справу просила слухати за її відсутності. Відповідачка у судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву, якою проти позовних вимог не заперечувала, просила справу слухати за її відсутності, оскільки постійно проживає у Росії м. Тула. Додатково зазначила, що її сестра [PERSON] дійсно із самого народження проживає у домоволодінні. Представник третьої особи Дніпропетровської міської ради у судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, про день слухання справи повідомлявся належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] (при народженні [PERSON]) [PERSON] та [PERSON] (при народженні [PERSON]) [PERSON] є рідними сестрами. Батьками позивачки є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження, актовий запис №1374 від 30.06.1976 року. Житловий будинок по вул. Новочеркаській, 84 у м. Дніпропетровську був придбаний батьком [PERSON] - [PERSON] за домашньою угодою у 1948 році, та у 1963 році замість старого будинку разом з дружиною [PERSON] вони побудували новий будинок літ. А-1, житловою площею 27,5 м.кв., загальною 53,1 м.кв., що підтверджується актом про встановлення прав володіння від 01.02.1985 року. [PERSON] помер у 1968 році, [PERSON] померла 07.05.1998 року, актовий запис №831. Батько позивачки [PERSON] помер 23.07.2008 року, актовий запис №1311 від 25.07.2008 року, мати [PERSON] померла 07.09.2013 року, актовий запис №1408 від 09.09.2013 року. За життя ані [PERSON] та [PERSON], ані батьки позивачки [PERSON] та [PERSON] право власності на домоволодіння по вул. Новочеркаській, 84 у м. Дніпропетровську не оформили, реєстрація права власності не проводилась, що підтверджується інформаційною довідкою №81493135 від 01.03.2017 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що із самого народження - 02.06.1976 року [PERSON] проживає у даному домоволодінні, а з виповненням повноліття та після отримання паспорта з 01.02.1993 року є зареєстрованою за вказаною адресою, що підтверджується даними домової книги та довідкою голови квартального комітету від 16.12.2016 року №175957. Згідно з технічним паспортом від 25.11.2016 року домоволодіння №84 по вул. Новочеркаській у м. Дніпропетровську в цілому складається з: житлового будинку літ. А-1, загальною площею 53,1 м.кв., житловою 27,5 м.кв., сараю літ. Б, вбиральні/душу літ. Г та інших споруд №1-2. В силу ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно \~заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває \~\~право власності на це майно (набувальна власність). Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Згідно з положеннями ст.5 ЦК України про дію закону у часі та п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України, відповідно до якого правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном розпочалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», виходячи зі змісту\~частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Як встановлено в судовому засіданні, позивачка не вчиняла будь-якого кримінально-карного діяння, або інших протиправних дій з метою заволодіння будинку, тому суд приходить до висновку, що вона правомірно володіє вказаним нерухомим майном. Виходячи з аналізу норм ЦК України ст.ст. 388, 390 ЦК України, які використовують поняття «добросовісність», суд приходить до висновку, що особу, яка заволоділа майном, слід вважати добросовісною, якщо на момент заволодіння майном вона мала всі підстави вважати, що законний власник у майна відсутній, або якщо власник у майна є, то він втратив інтерес до цього майна. Тобто добросовісність володільця такого майна обумовлена відсутністю або власника взагалі, або будь-яких претензій з боку попереднього його володільця, а отже в основу поняття добросовісності володільця покладено: правомірність дій володільця майна, мовчання і бездіяльність попереднього власника протягом усього строку набувальної давності. Згідно з ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.2 п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Правовий аналіз положень ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що обраний позивачкою спосіб захисту своїх прав, а саме: визнання права на домоволодіння за набувальною давністю не суперечить положенням ст.\~16 ЦК України. Зокрема, ч. 2 вказаної статті передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Як зазначено у правовій позиції Верховного суду України у постанові від 12.06.2013 року №6-32цс/13, законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. З огляду на встановленні обставини та враховуючи, що позивачка більше 40 років постійно проживає в домоволодінні, відкрито та безперервно користується всім будинком, господарськими будівлями і спорудами, постійно підтримує його належному стані, її володіння є добросовісним, відкритим, безперервним і жодна особа не має претензій до цього домоволодіння та про свої права на нього не заявляла, тому суд вважає визнати за [PERSON], ІПН [NUMBER], право власності за набувальною давністю на домоволодіння №84 по вул. Новочеркаській у м. Дніпрі, яке складається з житлового будинку літ. А-1 з прибудовою літ. а, загальною площею 53,1 м.кв., житловою площею 27,5 м.кв., сараю літ. Б, вбиральні/душу літ. Г та споруд №1-2 (огорожа, колонка).

Outcome: approved