Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить усунути їй перешкоди у користуванні належним їй на парві приватної власності житловим будинком шляхом визння відповідачки такою, що втратила право на користування житловим будинком, розташованим по [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований по [ADDRESS] позивачка успадкувала від свого батька [PERSON] , що доводиться свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 18.11.1999 року. 01.12.1999 року була здійснена державна реєстрація права власності та з того часу житлове господарство належить позивачці одноособово на праві приватної власності. Відповідачка є дочкою позивачки. У 2014 році вона виїхала в Чехію та з того часу не проживає за місцем реєстрації. Відповідачка залишила на виховання позивачки свою доньку [PERSON] . У зв`язку з тим, що відповідачка не виконувала своїх батьківських обов`язків рішенням Городенківського районного суду від 12.02.2018 року, яке набрало законної сили, її позбавлено батьківських прав стосовно доньки. Згідно розпорядження Городенківської РДА позивачку призначено опікуном внучки. В описовій частині судового рішення зазначено, що відповідачка не проживає за місцем своєї реєстрації з 2014 року. Отже, факт проживання відповідачки [PERSON] протягом останніх 5 років за межами зареєстрованого місця проживання, доведений судовим рішенням, що набрало законної сили, та не потребує додаткового додаткового доказування. Житловий будинок належить позивачці особисто, а тому жодних майнових прав на нього відповідачка немає. Вона свідомо та добровільно вибула на постійне проживання в інше житло та протягом останніх п`яти років проживає окремо, не користується будинком та ненесе витрат на його утримання. Весь тягар утримання житлового будинку позивачка несн самостійно. Квитанціями про оплату комунальних послуг доводиться, що всі платежі за використану електричну енергію та спожитий природний газ несе позивачка особисто. Отже, реєстрація відповідки у даному житловому будинку має суто формальний характер. Для зняття відповідачки з реєстраційного обліку необхідно, щоб вона особисто подала заяву до міської ради, проте добровільно вчинити такі дії відповідачка не бажає. Останнім часом вона взагалі не контактує з позивачкою. Така ситуація порушує її права та законні інтереси, так як позивачка позбавлена можливості повноцінно володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Після стрімкого росту цін на електроносії отримання від держави субсидії на комунальні послуги є для позивачки важливим фактором. Однак, після ухвалення змін до Порядку призначення субсидій, позивачці усно відмовлено у її наданні, так як відповідач зареєстрована у її господарстві, її доходи будуть враховуватися при призначенні субсидії. Позивачка не отримує доходів відповідача, в той час як субсидія є для неї необхідною. Інших позасудових способів захисту своїх порушених прав у позивачки немає. Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позов підтримує та просить задовольнити. У разі неявки відповідачки в судове засідання не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] в судові засідання призначені по справі на 23.05.2019р., 19.06.2019р. та 06.08.2019р. не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. До суду повернулися поштові конверти, які відправлялися відповідачці за місцем її реєстрації, без вручення. Крім того, про розгляд справи 23.05.2019р., 19.06.2019р. та 06.08.2019р. відповідачка була повідомлена через оголошення на офіційній сторінці веб-порталу Городенківського районного суду Івано-Франківської області. Клопотання про відкладення розгляду справи 06.08.2019 р. від [PERSON] не надходило. Передбачених ч.1 статті 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, з ухваленням заочного рішення відповідно до ст.ст. 280-283 ЦПК України. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння. користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 і ч. 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Положеннями ст. 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.11.1999 року посвідченого державним нотаріусом Городенківської РДНК Паньків Д.М., зареєстрвоаного в реєстрі за № 600, спадкова справа № 454 доводиться, що позивачка прийняла спадщину після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , яка складається з цілого житлового будинку з госпорарськими прибудовами, що знаходиться по [ADDRESS] . Відмітка Коломийського МБТІ від 01.12.1999р. на даному свідоцтві свідчить про те, що в Коломийському міжрайоному бюро технічної інвентаризації будинок [ADDRESS] зареєстровано власність в цілому за [PERSON] на підставі свідоцтва проправо на спадщину від 18.11.1999 року. З копії будинкової книги для прописки громадян, що проживають у буд. [ADDRESS] , що в даному житловому будинку вперше відповідачка як [PERSON] була зареєстрована 29.08.95р., знята з реєстраційного обліку 06.12.2004 року, вдруге відповідачка як [PERSON] була зареєстрована 19.07.2010 року та знята 04.09.2015 року, втретє відповідачка як [PERSON] була зареєстрована 31.07.2017 року та по даний час значиться зареєстрованою в цьому житловому будинку. З довідки № 372 виданої 21.02.2019 року виконавчим комітетом Городенківської міської ради Городенківського району Івано-Франківської області слідує, що до складу сімї [PERSON] , 1965 р.н., яка проживає по [ADDRESS] входять: чоловік [PERSON] , 1958 р.н., внучка [PERSON] , 2008 р.н., дочка [PERSON] , 1988 р.н., внучка [PERSON] , 2010 р.н., дочка [PERSON] , 1995 р.н.внук [PERSON] , 2016 р.н. Згідно рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 12 лютого 2018 року по справі № 342/1110/17 (провадження № 2/342/80/2018), позбавлено [PERSON] , [INFO] , батьківських прав стосовно неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Рішення набрало законної сили 26 березня 2018 року. Розпорядженням № 460 від 06.11.2018 року Городенківської районної державної адміністрації Івано-Франківської області позивачку призначено опікуном над малолітньою дитиною [PERSON] та 07 листопада 2018 року службою у справах дітей Городенківської РДА Івано-Франківської області позивачці видано посвідчення № 75. Копіями квитанцій стверджується, що позивач сплачує комунальні послуги по утриманню житлового будинку по [ADDRESS] . За ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно, тимчасово. Ст. 310 згаданого кодексу визначено, що фізична особа має право на місце проживання. Ст. 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 163 Житлового кодексу у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених ч.1 п.1,5 ч.ч.3, 4 ст.71 цього Кодексу. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 71 ЖК України за тимчасової відсутності наймача або членів сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк, за заявою відсутнього, може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Тимчасова відсутність особи може бути безперервною, але не повинна перевищувати шести місяців. Те, що відповідачка фактично не проживаючи в будинку позивачки, зареєстрована в ньому, перешкоджає позивачці належно реалізовувати свої права власника об`єкта нерухомості. При вищенаведених доказах і обставинах справи суд приходить до висновку, що [PERSON] втратила право користування житловим будинком, що знаходиться по [ADDRESS] . На підставі ст. ст. 71, 72, 150, 156, 163 Житлового кодексу України, ст.ст. 317, 319, 321, 383 ЦК України,

Outcome: approved