Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

Позивачка, 09.02.2015 року, звернулася в Шишацький районний суд з позовом до відповідачів з зазначеними позовними вимогами. в позовній заяві вказала, що відповідачі являються батьками її внука - [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею і знаходиться на її повному утриманні. Мати дитини - відповідачка [PERSON] давно залишила сім'ю, взагалі не цікавиться сином і не спілкується з ним, не надає дитині ніякої матеріальної допомоги. Батько дитини - відповідач [PERSON], який являється сином позивачки, останнім часом зловживає спиртними напоями, самоусунувся від виховання сина, ніде не працює, не надає ніякої матеріальної допомоги на його утримання. В зв'язку з цим, позивачка, посилаючись на п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, просила суд позбавити відповідачів батьківських прав стосовно їх неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], оскільки вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, а також просила стягнути з них аліменти на користь дитини у розмірі по 1/4 частині всіх видів заробітку ( доходу) з кожного, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала свої позовні вимоги з підстав, викладених нею у позовній заяві. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, звернулися до суду з заявами, в яких позов визнали і просили суд розглянути справу без їх участі. Представник третьої особи - Дерій Т.П., в судовому засіданні вважала, що позов підлягає задоволенню оскільки відповідачі систематично на протязі тривалого періоду часу не виконують своїх батьківських обов'язків по вихованню та забезпеченню належних умов проживання їх сина. Допитані в судовому засіданні як свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] суду пояснили, що відповідачі систематично не виконують своїх батьківських обов'язків щодо забезпечення належних умов виховання та матеріального забезпечення сина [PERSON], на зауваження не реагують, негативно впливають на дитину своєю поведінкою, вихованням дитини фактично весь час займається їх бабуся - позивачка по справі [PERSON]. Прокурор в судовому засіданні вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з інтересів дитини. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, свідків, думку прокурора, перевіривши фактичні обставини справи у межах наданих письмових доказів, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] що підтверджується свідоцтвом про його народження, серія [NUMBER], виданим Яреськівською сільською радою Шишацького району Полтавської області 17.12.2009 року, актовий запис № 30 (а.с. 14). Сім'я відповідачів перебуває на обліку у виконкомі Яреськівської сільської ради Шишацького району Полтавської області та в службі у справах дітей Шишацької райдержадміністрації з 2010 року як така, що опинилася у складних життєвих обставинах, але з часу взяття дитини на облік ситуація в сім'ї відповідачів стосовно відношення до дитини не покращилася, а навпаки постійно злісно порушуються її права, відповідачі фактично залишили дитину на опіку бабусі, не забезпечують дитину належним харчуванням, зловживають спиртними напоями, що свідчить про ухилення відповідачів від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню свого неповнолітнього сина. Питання неналежного виконання батьківських обов'язків відповідачами неодноразово розглядалися на засіданнях виконкому Яреськівської сільської ради Шишацького району, з ними проводилися рекомендаційні бесіди , в ході яких зверталася їх увага на необхідність припинити аморальний спосіб життя, забезпечити належні умови для проживання та виховання сина, але відповідачі належним чином на це не реагували, взяти сім'ю під соціальний патронаж районного центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді не виявилося за можливе, так як відповідачі залишили сім'ю. Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України і складається із Закону України « Про охорону дитинства» від 21 червня 2001 року № 2558-ІІІ, а також інших нормативно - правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України « Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Згідно ст. 150 СК України батьки мають обов'язки щодо виховання та розвитку дитини, зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані поважати дитину. Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в постанові № 3 від 30 березня 2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Незважаючи на те, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, суд з огляду на встановлені в ході розгляду справи обставини приходить до висновку про позбавлення відповідачів [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], оскільки вони свідомо, впродовж тривалого часу нехтують своїми обов'язками щодо фізичного і духовного розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Згідно ч.2 ст. 166 СК України, особи, позбавлені батьківських прав, не звільняються від обов'язку щодо утримання дитини, а тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів аліментів на утримання їх сина.

Outcome: approved