Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з вищезазначеним позовом вказуючи, що [INFO] року померла [PERSON], яка доводиться позивачу [PERSON] - матір'ю, а позивачу [PERSON] - дружиною. Після її смерті залишилося спадкове майно, а саме: квартира [ADDRESS] земельна ділянка на території Зорянської сільради розміром 7,25 га., та будинок [ADDRESS] Таким чином вони є спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] Проте, після звернення до нотконтори для оформлення спадщини їм стало відомо, що спадщину після смерті [PERSON] також фактично прийняв син померлої від першого шлюбу [PERSON], оскільки був зареєстрований разом з останньою за однією адресою на час її смерті. Однак [PERSON] на час смерті не мешкала за місцем своєї реєстрації, оскільки з 1996 року постійно мешкала фактично разом з ними однією сім'єю та вели спільне господарство за іншою адресою: [ADDRESS] Таким чином [PERSON] вважається таким, що фактично не прийняв спадщину, оскільки не мешкав разом з померлою на час її смерті і заяви до нотконтори про прийняття спадщини у встановлений законом строк не подав. Також зазначають, що відповідно постанови органу нотаріату від 08.06.2016 року № 656/01-24 їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на предмет спадкування. В зв'язку з чим просять встановити факт сумісного проживання [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на день її смерті [INFO] року за адресою: [ADDRESS] визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] розміром 7,25 га., та 1/4 частину будинку [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON], визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] розміром 7,25 га., та 1/4 частину будинку [ADDRESS] порядку спадкування після смерті [PERSON] Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги по вищезазначеним підставам підтримали у повному обсязі та наполягали на їх задоволенні. Також позивач [PERSON] пояснив, що померла [PERSON] є його рідною матір'ю. Він бажає успадкувати свою частку у спадщині, яка залишилася після її смерті. Він звернувся до Нікольської держнотконтори з заявою про прийняття спадщини, але нотаріус йому повідомила, що крім нього та його батька [PERSON] є ще один спадкоємиць, який фактично прийняв належну йому за законом частку у спадщині - [PERSON] Однак він не згоден з тим, що [PERSON] прийняв спадщину, оскільки він у шестимісячний термін до нотконтори з заявою про прийняття спадщини не звернувся, а мати з ним фактично не мешкала, хоча і була зареєстрована. Мати весь час до дня смерті фактично мешкала разом з його батьком та ним самим однією сім'єю в будинку батька. Встановлення факту сумісного проживання йому необхідно для того, щоб [PERSON] вважався таким, що не прийняв спадщину, в зв'язку з чим частки у спадковому майні, яке він спадкує будуть більшими. Крім цього допитаний в якості свідка позивач [PERSON] підтвердив, що він разом з батьком [PERSON] та матір'ю [PERSON] на день смерті останньої [INFO] року постійно мешкали разом однією сім'єю в будинку батька за адресою [ADDRESS] вели спільне господарство та у них був спільний бюджет. Проте, він разом з матір'ю були зареєстровані за іншою адресою в [ADDRESS], де також разом з ними був зареєстрований її син від першого шлюбу [PERSON] Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов по вищезазначеним підставам підтримала у повному обсязі та наполягала на його задоволенні. Також суду пояснила, що позивач [PERSON], є спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті своєї матері [PERSON], яка померла [INFO] року. Також спадкоємцем першої черги спадкування за законом є його батько [PERSON] Мати позивача на час своєї смерті була зареєстрована в [ADDRESS] разом зі своїм сином від першого шлюбу [PERSON], а тому нотаріус вважає, що останній не звертаючись до нотконтори фактично прийняв спадщину, як особа, яка мешкала разом зі спадкодавцем на час його смерті. Проте мати позивача на час смерті не мешкала за місцем своєї реєстрації, а фактично мешкала разом з позивачами за адресою: [ADDRESS] а тому право власності на спадкове майно у відповідних частках має бути визнане тільки за чоловіком та сином померлої. Також пояснила, що у її довірителя та позивача [PERSON] відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно, а саме на квартиру [ADDRESS] Донецької області, а тому вони позбавленні можливості надати його нотаріусу для оформлення спадщини на зазначене нерухоме майно, в зв'язку з чим право позивача [PERSON] підлягає захисту в судовому порядку. Позивач [PERSON] суду пояснив, що померла [PERSON] є його дружиною. Він бажає успадкувати свою частку у спадщині, яка залишилася після її смерті. Він звернувся до Нікольської держнотконтори з заявою про прийняття спадщини, але як з'ясувалося, крім нього та його сина [PERSON] є ще один спадкоємиць, який фактично прийняв належну йому за законом частку у спадщині - [PERSON] Однак він не згоден з тим, що [PERSON] прийняв спадщину, оскільки він у шестимісячний термін до нотконтори з заявою про прийняття спадщини не звернувся, а дружина з ним фактично не мешкала, хоча і була зареєстрована. Також пояснив, що його дружина з 1996 року по час смерті мешкала разом з ним в його будинку за адресою: [ADDRESS] також разом з ними на час смерті дружини мешкав їх син [PERSON] Встановлення факту сумісного проживання йому необхідно для того, щоб [PERSON] вважався таким, що не прийняв спадщину, в зв'язку з чим частки у спадковому майні, яке він спадкує будуть більшими. Також допитаний в якості свідка позивач [PERSON] підтвердив, що він разом зі своїм сином [PERSON] та дружиною [PERSON] на день смерті останньої [INFO] року постійно мешкали разом однією сім'єю в його будинку за адресою [ADDRESS] вели спільне господарство та у них був спільний бюджет. Проте, дружина та його син були зареєстровані за іншою адресою в [ADDRESS], де також разом з ними був зареєстрований її син від першого шлюбу [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання неодноразово не з'явився. Про місце і час розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник третьої особи: Нікольської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився. Про місце і час розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав суду письмову заяву в якій просив справу розглянути без його участі. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників процесу достатніми, суд розглянув справу без участі відповідача та представника третьої особи: Нікольської державної нотаріальної контори. Вислухавши пояснення позивачів, пояснення представника позивача [PERSON] - [PERSON], допитавши позивачів в якості свідків, розглянувши письмову заяву представника третьої особи: Нікольської державної нотаріальної контори, дослідивши матеріали справи, матеріали спадкової справи № 10/2015, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Так, судом встановлено, що відповідно свідоцтва про народження, [INFO] року народився [PERSON] і його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON]. Також судом встановлено, що [PERSON] 28.12.1995 року уклав шлюб з [PERSON] і після укладення шлюбу дружині присвоєне прізвище «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Відповідно свідоцтва про смерть [PERSON], померла [INFO] року, і місцем її смерті зазначено с. Зоря Володарського району Донецької області. Згідно довідки виконкому Зорянської сільради № 1065 від 22.12.2014 року [PERSON] з 1986 року до дня смерті постійно мешкала в [ADDRESS] та разом з нею на день смерті постійно мешкали син - [PERSON], невістка [PERSON], син [PERSON] та онук [PERSON], [INFO] (спадкова справа, а.с. 5). Згідно довідки виконкому Зорянської сільради № 404 від 06.04.2017 року сільрада повідомляє, що у довідці № 1065 від 22.12.2014 року ними помилково зазначено постійне місце проживання [PERSON] на день смерті [ADDRESS] замість даних про зареєстрованих осіб. Довідки № 1042 від 02.08.2016 року та 2015 року відповідають дійсності про фактичне місце проживання [PERSON] на день смерті за адресою [ADDRESS] Відповідно довідок виконкому Зорянської сільради № 653 від 27.08.2015 року та № 1042 від 02.08.2016 року [PERSON] мешкала в [ADDRESS] по день своєї смерті [INFO] року та мала склад сім'ї: чоловік [PERSON] та син [PERSON] Також з матеріалів спадкової справи вбачається, що 23.01.2015 року до Нікольської держнотконтори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року звернувся син померлої - позивач [PERSON] ( а.с. 1). Відповідно письмової заяви від 13.05.2016 року спадкоємиць [PERSON] допустив до кола спадкоємців за законом після смерті своєї матері для прийняття спадщини свого батька [PERSON], який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин (а.с. 16). 13.05.2016 року [PERSON] звернувся до Нікольської держнотконтори з заявою про прийняття спадщини після смерті своєї дружини [PERSON], яка померла [INFO] року, що підтверджується відповідною заявою (а.с. 17). Частиною першою ст. 256 ЦПК України визначено перелік юридичних фактів, які встановлюються судом, частиною другої зазначеної статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Відповідно до вимог ст.ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємиць, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно ч.2 ст.1272 ЦК України за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємиць, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Також, відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємиць, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч.1 ст. 29 ЦК України, ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно, або тимчасово. Постійним місцем проживання є зареєстроване з дотримання встановленого порядку реєстрації на території адміністративно - територіальної одиниці, в якій особа проживає понад 6 місяців протягом року. Реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Документи, до яких вноситься відомості про місце проживання та місце перебування особи - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист, довідка про звернення за захистом в Україні. Тобто місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Як встановлено судом спадкодавець [PERSON] на день смерті була зареєстрована в [ADDRESS] а тому місцем її проживання на час смерті є саме зазначена адреса, в зв'язку з чим її сини [PERSON] та [PERSON], які також на час її смерті були зареєстровані за даною адресою фактично прийняли спадщину після її відкриття. За таких обставин позовні вимоги позивачів щодо встановлення факту їх сумісного проживання разом з спадкодавцем [PERSON] на час її смерті за адресою [ADDRESS] задоволенню не підлягають. Також слід зазначити, що відмовляючи у задоволенні в цій частині позову, суд також виходив з того, що пояснення позивачів, у тому числі надані ними в якості свідків не спростовують висновків суду, як і представлені ними довідки органу місцевого самоврядування, щодо фактичного місця проживання померлої [PERSON] за адресою: [ADDRESS] оскільки місце мешкання останньої за зазначеною адресою слід розцінювати як місце її перебування де вона постійно не проживала, а тимчасово знаходилася, а тому дана обставина не створює для позивачів будь яких правових наслідків. Щодо позовних вимог про визнання за кожним позивачем право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на спадкове майно у виді 1/2 частини земельної ділянки на території Зорянської сільради розміром 7,25 га., та 1/4 частини будинку [ADDRESS] слід зазначити наступне. Так, судом встановлено, що відповідно державного акту на право власності на земельну ділянку Серії [NUMBER] [PERSON] є власником земельної ділянки площею 7,25 га. розташованої на території Зорянської сільської ради колишнього КСП «Маріупольський», цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 2519960 від 09.01.2004 року та № 14837562 від 08.06.2007 року за [PERSON] зареєстровано право власності на нежиле приміщення, продовольчу крамницю розташовані за адресою [ADDRESS] з 09.01.2004 року та на нежитлову будівлю, їдальню за цією ж адресою з 08.06.2007 року. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожній особі гарантовано право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів судом. Відповідно положень ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Також, відповідно правового змісту ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні данні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини визнанні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. Як встановлено судом позивачі є спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті [PERSON], звернулися до нотаріуса у встановленому законом порядку з заявами про прийняття спадщини, мають правовстановлюючі документи на зазначене нерухоме майно, власником якого є спадкодавець, проте доказів з приводу того, що у них є перешкоди в оформленні в нотаріальному порядку спадкових прав на зазначене нерухоме майно суду не представили, а тому суд вважає, що їх права не порушені і судовому захисту не підлягають в зв'язку з чим в задоволенні позову в цій частині також слід відмовити. Позовні вимоги позивачів щодо визнання за кожним з них право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на спадкове майно у виді 1/4 частини квартири [ADDRESS] також задоволенню не підлягають з наступних підстав. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.06.2016 року державний нотаріус Володарської державної нотаріальної контори Донецької області відмовив [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на 1/2 частину квартири [ADDRESS] з причини відсутності правовстановлюючого документу на предмет спадкування (а.с. 25). Згідно листа № 82 від 13.05.2016 року КП Володарської районної ради «Бюро технічної інвентаризації» повідомляє Володарську держнотконтору на запит останньої, що право власності на квартиру у багатоповерховому будинку за адресою [ADDRESS] зареєстроване на праві спільної сумісної власності за [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 05.04.1996 р. (а.с. 22). Позивачі в обґрунтування заявленої вимоги посилаються на відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно, проте доказів з приводу того, що вони приймали будь - які дії щодо отримання свідоцтва про право власності на житло від 05.04.1996 р., а саме зверталися з цього приводу до КП Володарської районної ради «Бюро технічної інвентаризації» і їм у видачі цього свідоцтва, або його дублікату було відмовлено, що унеможливлює його подачу нотаріусу, суду не надано, а тому суд вважає, що позивачами не доведено, що на даний час їх право порушено, в зв'язку з чим воно судовому захисту не підлягає. Крім цього слід зазначити, що наявність оголошення у пресі про втрачені правовстановлюючі документи та відмови у вчиненні нотаріальних дій не свідчить в даному випадку саме про порушення прав позивачів, оскільки, як було зазначено вище вони не вичерпали всі можливості для отримання необхідних документів для подачі нотаріусу. Також, позивачі при зверненні до суду повинні були сплатити судовий збір в розмірі по 826,80 грн. кожний, а саме по 551,20 грн. за вимоги майнового характеру та по 275,60 грн. за вимоги немайнового характеру. Ухвалою судді від 13.12.2016 року позивачам відстрочено сплату судового збору до винесення рішення по справі. Таким чином, на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи, що позивачам в задоволенні їх позовних вимог відмовлено у повному обсязі, суд вважає, що з них слід стягнути на користь держави судові витрати у виді судового збору, сплату якого при зверненні до суду їм було відстрочено в розмірі по 826,80 грн. з кожного.

Outcome: approved