Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просили визнати право власності на житловий будинок, з господарськими будівлями і спорудами: що розташовані в селі Лісний Хлібичин вул. Шевченка, 25 Коломийського району Івано-Франківської області за : [PERSON], [INFO], ідентифікаційний податковий номер [NUMBER] - на 7/12 часток; [PERSON], [INFO], ідентифікаційний податковий номер [NUMBER], - на 3/12 (1/4) частки; [PERSON], [INFO], ідентифікаційний податковий номер [NUMBER] - на 2/12 (1/6) частки. Позовні вимоги позивачі мотивували тим, що 1 квітня 2008 року помер [PERSON], який йому, [PERSON] та відповідачам доводився батьком. Після смерті [PERSON] відкрилося спадкування за заповітом, посвідченим 24 грудня 2005 року секретарем виконкому Ліснохлібичинської сільської ради та зареєстрованим в реєстрі за № 203, згідно якого спадкодавець все належне йому майно та права заповів йому, [PERSON]. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України він подав до Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, а тому вважається таким, що прийняв спадщину і став власником спадкового майна з дня відкриття спадщини. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] подали заяви про відмову від прийняття спадщини. До складу спадкової маси ввійшла частка в житловому будинку з господарськими спорудами, що розташований в селі Лісний Хлібичин, вул. Шевченка, 25 Коломийського району Івано-Франківської області 08.11.2016 року нотаріус Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори винесла постанову, якою відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з причини відсутності виділу частки померлого та інших членів двору із спільного сумісного майна. За таких обставин він, [PERSON], не може оформити своє право на спадкове майно, а крім того, вони, позивачі, вирішили виділити та зареєструвати і свої частки в нерухомому майні, а тому змушені відповідно до вимог ст. 392 ЦК України зі захистом свого права звернутися до суду. Їхні позовні вимоги обґрунтовуються наступним. Згідно виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» № 56662 від 16.08.2016 року будинок № 25 по вул. Шевченка в селі Лісний Хлібичин Коломийського району зареєстровано за [PERSON], як головою колгоспного двору, на підставі свідоцтва про право власності, виданого 27 жовтня 1987 року Виконкомом Коломийської районної ради на підставі рішення № 220 від 14 жовтня 1987 року. Нерухоме майно складається з житлового будинку А, літньої кухні Б, майстерні В, стайні Г, стодоли Д, навісу Ж,Л, сараю 3, вбиральні К, криниці № 1, огорожі № 2-3. Відповідно до довідки Ліснохлібичинської сільської ради № 336 від 16.03.2017 року [PERSON] з 1945 року по день смерті - 01.04.2008 року був зареєстрований і проживав в [INFO]. Господарство відносилося до типу колгоспного двору. Станом на 01.07.1990 року членами даного колгоспного двору були: [PERSON] - голова двору, [PERSON] - його дружина, [PERSON] - син, [PERSON] - невістка, [PERSON] - онука та [PERSON] - онук. Оскільки членами їхнього колгоспного двору було 6 осіб, то будинок № 25 по вул. Шевченка в селі Лісний Хлібичин Коломийського району після ліквідації інституту колгоспних дворів належав: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] - по 1/6 частці кожному. 08.11.1997 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилося спадкування за законом, так як заповіту він не склав. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] були батьки померлого - позивачі [PERSON] та [PERSON]. Проживаючи на час відкриття спадщини в будинку, частка якого ввійшла до складу спадкової маси, вони вступили у фактичне управління та володіння спадковим майном, а тому згідно вимог ст. 549 ЦК України в ред. 1963 року, що діяв на момент виникнення спірних правовідносин, вважаються такими, що прийняли спадщину і 1/6 частка будинку, що належала [PERSON] перейшла у власність [PERSON] та [PERSON] пополовині - по 1/12 частці (1/6 : 2= 1/12) (ст. 548 ЦК України). 01 січня 2002 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилося спадкування за законом, так як заповіту вона не склала. Спадкоємці першої черги за законом після смерті [PERSON] були: [PERSON] - її чоловік та діти: позивач [PERSON] і відповідачі [PERSON] та [PERSON]. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] не прийняли, а тому вважаються такими, що відмовилися від неї. Він, позивач [PERSON], та їхній батько [PERSON], проживаючи на час відкриття спадщини в будинку, частка якого ввійшла до складу спадкової маси, вступили в фактичне управління та володіння спадковим майном, а тому згідно вимог ст. 549 ЦК України в ред. 1963 року, що діяв на момент виникнення спірних правовідносин, вважалися такими, що прийняли спадщину і 1/6 частка будинку, що належала [PERSON], перейшла у його, [PERSON] та [PERSON] власність в рівних частках, тобто по 1/12 частці будинку (1/6 : 2= 1/12) (ст. 548 ЦК України). 01.04.2008 року [PERSON] помер. В звязку зі смертю його право власності на частку в будинку згідно вимог ст. 346 ЦК України в ред. 2003 року припинилося. Він, [PERSON], подавши заяву нотаріусу про прийняття спадщини, прийняв спадщину за заповітом, а тому набув право власності на частку [PERSON] в будинку № 25 по вул. Шевченка в селі Лісний Хлібичин Коломийського району, яка на момент його смерті становила 1/4 частку (1/6+ 1/12= 3/12 =1/4). Оскільки він, [PERSON], крім своєї 1/6 частки, як члена колгоспного двору, ще набув право в порядку спадкування на частку [PERSON] - 1/12 , частку [PERSON] - 1/12 та частку [PERSON] - 1/4, то йому належить 7/12 часток в будинку з господарськими будівлями і спорудами по вул. Шевченка, 25 в селі Лісний Хлібичин (1/6+1/12+1/12+1/4=7/12). Вона, [PERSON], крім своєї 1/6 частки успадкувала 1/12 частку після смерті [PERSON], то їй належить 1/4 (3/12) частки будинку (1/6+1/12= 3/12=1/4). А їй, [PERSON] (д.п. [PERSON]) [PERSON], як члену колишнього колгоспного двору, належить 1/6 (2/12) частка в будинку. Позивачі в судове засідання не зявилися, подали заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримали. Відповідачі в судове засідання не зявились, подали заяви про визнання позову та розгляд справи без їхньої участі. Взявши до уваги заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Згідно ч. 1 ст. 1269, та ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який\~ бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України\~ часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до вимог ст. ст. 346, 347 ЦК України особа може відмовитись від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №30 „Про судову практику у справах за позовами про захист права власності спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Згідно ст. 123 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Встановлено, що згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 27 жовтня 1987 року, жилий будинок в цілому з принадженими до нього будівлями та спорудами, який розташований в с.Лісний Хлібичин по вул. Шевченко за №25 дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. Свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Коломийської районної ради народних депутатів №220 від 14.10.1987 року. Даний факт підтверджується також випискою з інвентаризаційних матеріалів №56662 від 16.08.2016 року. 24 грудня 2005 року [PERSON] склав заповіт згідно якого, він на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: все своє майно та належні йому права, які належать йому на момент складання цього заповіту та майно і права, які належатимуть йому в майбутньому заповів [PERSON] (своєму синові, що підтверджується свідоцтвом про народження серії ЯК №090099). Даний факт підтверджується також витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі №8584312 від 21.02.2007 року. 01 квітня 2008 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НМ №068474. Згідно довідки Ліснохлібичинської сільської ради від 16.03.2017 року №336 [PERSON], [INFO], який помер 01.04.2008 року був зареєстрований та проживав в с. лісний Хлібичин по вул. Т. Шевченка, 25 Коломийського району Івано-Франківської області з 1945 року і до дня смерті. Тип двору колгоспний. Станом на 01.07.1990 року в спадковому будинку по вул. Т. Шевченка, 25 с. Лісний Хлібичин були зареєстровані та проживали: [PERSON], [INFO], голова домогосподарства, помер 01.04.2008 р., [PERSON], [INFO], дружина померла 01.01.2002 р., [PERSON], [INFO], син, [PERSON], [INFO] невістка, [PERSON], [INFO], помер 08.11.1997 р., [PERSON], [INFO], онука. На момент смерті 01.04.2008 року [PERSON] в спадковому будинку по вул. Т. Шевченка, 25 с. Лісний Хлібичин були зареєстровані та проживали: [PERSON], [INFO] син, [PERSON], [INFO] невістка, [PERSON], [INFO] онука, [PERSON], 22.04.2000 р.н правнука, [PERSON], 05.09.2005 р.н правнук. Заповіт від імені [PERSON] посвідчувався у виконкомі Ліснохлібичинської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області 24 грудня 2005 року за реєстром №203, який не змінювався і не скасовувався. [PERSON] померла 01 січня 2002 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-НМ №112797. Згідно довідки Ліснохлібичинської сільської ради від 24.03.2017 року №376 [PERSON], [INFO], яка померла 01.01.2002 року була зареєстрована та проживала в [INFO] з 1945 року і до дня смерті. На момент смерті 01.01.2002 року [PERSON] спадковому будинку по вул. Т. Шевченка, 25 с. Лісний Хлібичин були зареєстровані та проживали: [PERSON], [INFO] голова домогосподарства, помер 01.04.2008 р., [PERSON], [INFO] син, [PERSON], [INFO] невістка, [PERSON], [INFO], онук, помер 08.11.1997 р., [PERSON], [INFO]. Заповіт від імені померлої [PERSON] у виконкомі Ліснохлібичинської сільської ради не посвідчувався. [PERSON] (син [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-НМ №399946) помер 08 листопада 1997 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НМ №080200. Згідно довідки Ліснохлібичинської сільської ради від 24.03.2017 року №377 [PERSON], [INFO], який помер 08.11.1997 року був зареєстрований та проживав в [INFO] з 1996 року і до дня смерті. На момент смерті 08.11.1997 року [PERSON] в спадковому будинку по вул. Т. Шевченка, 25 с. Лісний Хлібичин буди зареєстровані та проживали: [PERSON], [INFO] голова домогосподарства, [PERSON], [INFO] мати, [PERSON], [INFO] сестра, [PERSON], [INFO] сестра. Заповіт від імені померлого [PERSON] у виконкомі Ліснохлібичинської сільської ради не посвідчувався. [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька [PERSON], про що подав відповідну заяву 27 серпня 2008 року державному нотаріусу Першої Коломийської райдержнотконтори. [PERSON] та [PERSON] відмовились від прийняття спадщини, про що подали відповідні заяви, зареєстровані в Ліснослобідській та Ліснохлібичинській сільських радах. 08 листопада 2016 року державний нотаріус Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки право власності на нерухоме майно зареєстровано за померлим головою колгоспного двору [PERSON], право встановлювальний документ на нерухоме майно, що підтверджує право власності померлого на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, виданий тільки на голову двору, частки померлого голови двору та інших членів колгоспного двору не виділено. Згідно технічного паспорту по вул. Шевченка, 25 в с. Лісний Хлібичин Коломийського району знаходиться житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, та складається із: житлового будинку літ. А, літньої кухні літ. Б, майстерні літ. В, стайні літ. Г, стодоли літ. Д, навісу літ. Ж , сараю З, вбиральні - К, навісу Л, криниці -№1, огорожі - №2. Згідно звіту про ринкову вартість, вартість житлового будинку №25, господарських будівель та споруд в с. Лісний Хлібичин Коломийського району Івано-Франківської області по вул. Шевченка становить 229847 грн.. Отже [PERSON], крім своєї 1/6 частки як члена колгоспного двору ще набув право в порядку спадкування на частку [PERSON] 1/12, частку [PERSON] 1/12 та частку [PERSON] 1/4 , то йому належить 7/12 часток в будинку з господарськими будівлями і спорудами по вул. Шевченка, 25 в с. Лісний Хлібичин (1/6+1/12+1/12+1/4=7/12); [PERSON] крім своєї 1/6 частки успадкувала 1/12 частку після смерті [PERSON], то їй належить 1/4 (3/12) частки будинку (1/6+1/12=3/12=1/4), а [PERSON] (д.п.Шкульська, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-НМ №059720), [PERSON], як члену колишнього колгоспного двору належить 1/6 (2/12) частки будинку. На підставі наведеного суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову та визнання права власності на житловий будинок, з господарськими будівлями і спорудами: що розташовані в селі Лісний Хлібичин вул. Шевченка, 25 Коломийського району Івано-Франківської області за [PERSON] - на 7/12 часток; [PERSON] - на 3/12 (1/4) частки; [PERSON] - на 2/12 (1/6) частки.

Outcome: approved