Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з заявою про поділ спільного майна подружжя, мотивуючи це тим, що в період з 10 серпня 1991 року по 05 листопада 2013 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] 05 листопада 2013 року шлюб було розірвано рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області. Під час перебування в шлюбі з відповідачем за спільні кошти було придбано наступне майно: легковий автомобіль марки «CHERY» моделі «А 15 Amulet» номер шасі LVVDA11B18D059797, реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 61000 грн. трактор колісний марки «ЮМЗ-6» реєстраційний № 11609ВХ, вартістю 51000 грн., сінокосарка вартістю 3000 грн., картоплекопач вартістю 4000 грн., плуг двохкорпусний вартістю 3000 грн. Позивачка просить провести розподіл набутого під час шлюбу майна, виділити їй легковий автомобіль та визнати її право власності на цей автомобіль. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання за повторним викликом не зявився, причин неявки суду не повідомив. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 74 ЦПК України, якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сімї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності\~відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування. У зв'язку з неможливістю вручення відповідачу судової повістки поштою судом було доручено Радошівській сільській раді повідомити його про час і місце слухання справи за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. З актів про вручення повістки від 18 липня 2016 року та від 26 липня 2016 року, які містяться у матеріалах справи, вбачається, що [PERSON] за адресою його реєстрації у с. Радошівка Ізяславського району Хмельницької області, вул. Власюка, 58, вручити повістку не виявилось можливим, оскільки відповідач там не проживає. Таким чином, суд вважає, що використано достатньо засобів повідомлення відповідача про судовий розгляд вказаної справи з метою забезпечення його конституційного права на участь в судовому засіданні та доступу до правосуддя, проголошеного ст. 55 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. У зв'язку з відсутністю [PERSON] за адресою місця реєстрації вважається, що судовий виклик вручений йому належним чином, а тому у відповідності до положень ст. ст. 169 ч. 4, 224-226 ЦПК України, суд за згодою представника позивачки вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Допитавши представника позивачки, перевіривши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ст. 21 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 10 серпня 1991 року по 04 грудня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області № 675/1548/13-ц, копії яких додані до матеріалів справи. Під час перебування у шлюбі за спільні кошти сторонами придбано легковий автомобіль марки «CHERY» моделі «А 15 Amulet» номер шасі LVVDA11B18D059797, реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 61000 грн. трактор колісний марки «ЮМЗ-6» реєстраційний № 11609ВХ, вартістю 51000 грн., сінокосарка вартістю 3000 грн., картоплекопач вартістю 4000 грн., плуг двохкорпусний вартістю 3000 грн., що підтверджується поясненнями представника позивачки, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу СРГ 991250, свідоцтвом про реєстрацію машини АБ № 662869, копії яких додані до матеріалів справи, доданою до матеріалів справи довідкою Радошівської сільської ради № 1075 від 29 липня 2016 року. Відповідно до вимог ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно ст. 61. Сімейного Кодексу України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно ст. 68 Сімейного Кодексу України р озірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 71 Сімейного Кодексу України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Згідно ст. 355 Цивільного Кодексу України право спільної власності виникає з підстав не заборонених законом. Відповідно до ст. 392Цивільного Кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Представник позивачки в судовому засіданні звернув увагу суду, що позивачка має посвідчення водія і постійно користується легковим автомобілем, що підтверджується посвідченням водія на імя [PERSON], разом з тим [PERSON] зазначив, що [PERSON] не має необхідних навичок користування іншою технікою, а тому доцільно виділити позивачці автомобіль, а відповідачу трактор, сінокосарку, картоплекопач та плуг. Будь-яких інших доказів, які б спростовували доводи позивачки та її представника, суду надано не було. Таким чином суд приходить до висновку, що позивачка правомірно вимагає поділити майно, набуте сторонами під час шлюбу як обєкт спільної сумісної власності та визнати її право власності на виділене майно. Суд знаходить, що згідно вимог ст. 88 Цивільного процесуального Кодексу України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь позивачки слід стягнути сплачений судовий збір.

Outcome: approved