Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до Павлівської сільської ради Арцизького району Одеської області про визнання права власності на житловий будинок [ADDRESS] (далі - спірний житловий будинок), посилаючись на те, що [INFO] року помер їх батько [PERSON], який був власником спірного житлового будинку. Після його смерті його дружина - мати позивачів [PERSON] спадщину прийняла шляхом вступу у його володіння та управління. Мати позивачів померла [INFO] року. На випадок своєї смерті вона залишила заповіт, яким усе своє майно вона заповіла позивачам у рівних долях. Однак, звернувшись до нотаріальної контори позивачі позбавлені можливості оформити своє право на спадщину через втрату правовстановлюючого документу на спадкове майно документу - свідоцтва про право власності на житловий будинок, що зумовило їх звернення до суду. Сторони в судове засідання не з'явилися. Від позивача [PERSON] та представника позивача [PERSON] до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, згідно яких вони позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача - Павлівської сільської ради Арцизького району Одеської області в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи наявна заява голови Павлівської сільської ради Арцизького району Одеської області Горяйнова В.М. про розгляд справи за відсутності представника Павлівської сільської ради Арцизького району Одеської області, згідно якій представник відповідача позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти задоволення позову. В зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані позивачкою докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копій свідоцтв про смерть [PERSON] помер [INFO] року, [PERSON] померла [INFO] року (а.с. 9, 10). [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі між собою, що підтверджено копією свідоцтва про одруження (а.с. 11). Як видно із заповіту, складеного в с. Павлівка Арцизького району Одеської області 16 листопада 2005 року та посвідченого секретарем Павлівської сільської ради Арцизького району Одеської області Рубан В.В., [PERSON] на випадок своєї смерті зробила заповіт, яким усе своє майно заповіла у рівних долях [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). Зазначений факт також підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі заповіту [PERSON] (а.с. 13). Згідно даних, що надані архівним відділом Арцизької районної державної адміністрації Одеської області, та рішень Павлівської сільської ради Арцизького району Одеської області [PERSON] ьуло оформлено право власності на спірний будинок (а.с.м 14 - 15). Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Павлівської сільської ради Арцизького району Одеської області №1703 від 14.11.2013 року [PERSON] була зареєстрована та проживала у спірному будинку з 1965 року по день своєї смерті (а.с. 17). Крім того, [PERSON] за даними погосподарськоїх книги № 1 є власником спірного будинку, що підтверджено довідкою виконавчого комітету Павлівської сільської ради Арцизького району Одеської області №1704 від 14.11.2013 року (а.с. 18). Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Павлівської сільської ради Арцизького району Одеської області №1702 від 14.11.2013 року [PERSON] був зареєстрований та проживаі у спірному будинку з 1965 року по день своєї смерті (а.с. 19). Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Павлівської сільської ради Арцизького району Одеської області №847 від 29.10.2014 року земельна ділянка, що розташована під спірним житловим будинком приватизована згідно з рішенням виконкому № 8 від 03.03.1995 року, державний акт на неї не видавався (а.с. 20). Позивачами подано оголошення про недійсність втраченого свідоцтва про право власності на спірний житловий будинок, що підтверджено оголошенням у газеті «Арцизькі вітсі» від 23.11.2013 року (а.с. 22). Відповідно до повідомлення КП «Арцизьке БТІ» від 06.07.2015 року, достовірну інформацію про власника спірного житлового будинку надати не можливо, у зв'язку зх. відсутністю у матеріалах інвентарної справи оригіналу документу про право власності на спірний житловий будинок, в БТІ не ведеться облік та реєстрація нерухомого майна, БТІ не є реєструючим органом (а.с. 40, 58). Як видно з копії повідомлення державного нотаріуса Саратської районної державної нотаріальної контори Одеської області від 04.11.2014 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину щодо майна [PERSON], померлої [INFO] року, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок та рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх прав (а.с. 21). Згідно з п. 4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року, його положення застосовуються до цивільних відносин, що виникли до набрання ним чинності, крім того, згідно з п. 5 прикінцевих та перехідних положень цього ж ЦК, правила книги шостої (Спадкове право) ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання ним чинності. Також згідно з ч. 1 ст. 5 цього ж ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Таким чином, враховуючи, що власник спірного будинку [PERSON] помер [INFO] р., тобто те, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилася [INFO] р., а також те, що після його смерті спадщина була прийнята, то суд в даному випадку вважає за необхідне при ухваленні даного рішення в частині прийняття або неприйняття спадщини керуватися положеннями ЦК Української РСР 1963 р. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК України (1963 р.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Як вбачається з матеріалів справи і це визнано та не оспорювалось в своїх заявах учасниками процесу, заявниця [PERSON] була дружиною спадкодавця [PERSON] та його спадкоємицею першої черги на підставі ч. 1 ст. 529 ЦК України (1963 р). Згідно зі ст. 549 ЦК України (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив до управління або володіння спадковим майном. Суд вважає, що факт прийняття спадщини у вигляді житлового будину [ADDRESS] [PERSON] після смерті її чоловіка [PERSON] знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, оскільки вона фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, - вона була зареєстрована та проживала постійно у будинку, який належав спадкодавцю [PERSON] У зв'язку з наведеним суд вважає, що своїми діями заявниця [PERSON] в силу наведених ст. ст. 529, 549 ЦК Української РСР 1963 р. фактично прийняла спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст. 1297 ЦК України). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на виконання вимог ч. 1 ст. 1297 ЦК України прийняли спадщину, звернувшись з відповідною заявою до державного нотаріуса Арцизької державної нотаріальної контори Одеської області після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, яка на випадок своєї смерті зробила заповіт, яким усе своє майно заповіла у рівних долях [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12), однак отримали відмову у видачі свідоцтва на спадщину щодо майна [PERSON], померлої [INFO] року, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок та позивачам рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх прав. Таким чином, судом встановлено, що нотаріальне оформлення спадкових прав позивачів є неможливим з причин, які в силу смерті спадкодавця не можуть бути усунені, відтак, належність спадкодавцю прав на нерухоме майно підтверджується, право спадкоємця на спадщину визнається в судовому порядку. На підставі вищевикладеного, суд доходить до висновку про можливість визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності в порядку спадкування на житловий будинок з дворовими спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], який належав [PERSON], який помер [INFO] року та був успадкований [PERSON], яка померла [INFO] року.

Outcome: approved