Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

Позивачка 16.03.2017 року звернулась у суд з даним позовом. В заяві послалась на те, що 20.07.1991 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від подружнього життя у них народився син [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між ними погіршились через різні погляди на життя. З 2007 року вони з відповідачем проживають окремо. Вона протягом останніх трьох років проживає та працює за кордоном. Протягом тривалого часу вони не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства не ведуть. Почуття взаємної любові та поваги між ними втрачено. Збереження їхньої сім'ї неможливе. Тому просить шлюб розірвати. Позивачка, її представник та відповідач подали до суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивачка та її представник у своїх заявах вказали, що позовні вимоги підтримують повністю, а відповідач зазначив, що визнає позовні вимоги в повному обсязі. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши докази суд встановив слідуюче: Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20.07.1991 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії ІІ-СГ №471047, виданим 20.07.1991 року відділом ЗАГС Червоноградського міськвиконкому Львівської області, актовий запис №348. Під час подружнього життя у сторін 10.04.1992 року народився син [PERSON], який на даний час досягнув повноліття, що підтверджується копією його паспорта для виїзду за кордон серії ЕК271026. Сторони тривалий час проживають окремо, подружні відносини між ними припинені, спільного господарства не ведуть. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст.174 ЦПК України\~позивач\~\~може відмовитися від\~\~позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує\~\~права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і\~\~продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачу відомі та зрозумілі. Враховуючи наведене, беручи до уваги те, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного сімейного господарства, проживають окремо, а також згідні на розірвання шлюбу, суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення . Відповідно до ч.2 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати по справі.

Outcome: approved