Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 04.07.2019 між ними та відповідачем було укладено договір позики, який було посвідчено приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенком Б.В. За умовами договору позики, позикодавець (відповідач) передав, а позичальники (позивачі) прийняли у власність грошову суму у гривнях, що еквівалентна 49 600, 00 доларів США, без нарахування процентів за користування позикою. За умовами даного договору борг підлягав поверненню 04.01.2020. В забезпечення виконання зобов`язань за Договором позики, 04.07.2019 було укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Лукашенком Б.В., за яким позичальники (позивачі) передали в іпотеку нерухоме майно, а саме: земельну ділянку, кадастровий номер: 0520682203:02:001:0065, площею (га): 0.21, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), адреса: [ADDRESS] ; земельну ділянку, кадастровий номер: 0520688900:02:002:0470, площа (га): 0.1009, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), адреса: [ADDRESS] ; земельну ділянку, кадастровий номер: 0520688901:01:010:0001, площа (га): 0.0551, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, адреса: [ADDRESS] ; земельну ділянку, кадастровий номер: 0520684200:05:001:0043, площа (га): 0.0562, цільове призначення: для індивідуального садівництва, адреса: [ADDRESS] . За умовами договору іпотеки, Іпотекодержатель має право розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо протягом 30-ти днів вимога іпотекодержателя про усунення порушень зобов`язань за цим договором залишається не виконаною. У разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцями зобов`язань за Договором позики Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (п. 6.1 Договору). Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на розсуд Іпотекодержателя на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя або іншим способом, передбаченим чинним законодавством (п. 6.2 Договору). Позивачі зазначають, що в строк, визначений Договором позики, борг повернуто не було. Вказують, що в усному порядку сторони домовились про відстрочку виконання зобов`язання. В березні 2020 року позивач [PERSON] дізнався, що відповідач вимагає повернення боргу та планує направляти вимогу про виконання зобов`язання та звернути стягнення на заставне майно. З метою виконання зобов`язання, позичальники намагалися зв`язатися з позикодавцем в телефонному режимі, однак на телефонні дзвінки позивачів відповідач перестав відповідати, тому позивачі після послаблення карантинних заходів особисто звернулись до нотаріуса, який засвідчував договори позики та іпотеки з метою повернення боргу шляхом внесення коштів на депозит нотаріуса, про що було подано відповідну заяву, яку приватний нотаріус Лукашенко Б.В. зареєстрував 26.05.2020. Того ж дня, позивачі подали приватному нотаріусу заяви для передачі їх відповідачу з пропозицією прийняти зобов`язання за договором позики у приміщенні нотаріальної контори. Позивачі вказують, що 28.05.2020 з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, їм стало відомо, що 26.05.2020 прийнято рішення про державну реєстрацію прав власності на заставне майно за відповідачем (Іпотекодержателем). Підставою виникнення права власності зазначено договір іпотеки, серія та номер: 4314, виданий 04.07.2019, видавник: Приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В.Б. Позивачі вважають, що рішення Державного реєстратора є протиправним, оскільки вчинено з порушенням Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», «Про іпотеку» та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Зокрема позивачі вказують, що у Договорі іпотеки відсутнє іпотечне застереження, а договір про задоволення вимог іпотекодержателя сторони не підписували. Крім того, зазначають, що державну реєстрацію було здійснено за відсутності усіх документів, які передбачені положеннями п. 61 постанови КМУ «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зокрема вимоги за ст. 35 Закону України «Про іпотеку», засвідченої іпотекодержателем копії повідомлення про вручення відповідного відправлення іпотекодавцям, та довідки іпотекодержателя про суму боргу станом на дату не раніше 3 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації, та відомостей про вартість предмета іпотеки, визначену суб`єктом оціночної діяльності, станом на дату не раніше 90 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації. Враховуючи відсутність цих документів, позивачі вважають, що неможливо встановити чи було дотримано вимог ч. 5 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», за якою у разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 % вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя, оскільки відповідно до Звітів про експертну грошову оцінку земельних ділянок, їх загальна оціночна вартість становить 57 993, 29 доларів США, при розмірі боргу у 49 600,00 доларів США, тобто 90 % вартості предмета іпотеки загалом перевищує розмір зобов`язання. За вказаних обставин, позивачі просять суд визнати незаконним та скасувати рішення приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В.Б. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на вищевказані земельні ділянки за відповідачем [PERSON] . Представник відповідача на підставі ст. 178 ЦПК України надав суду відзив на позовну заяву, згідно якого просив відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що 04.01.2020, незважаючи на неодноразові нагадування відповідача про необхідність виконання взятих на себе за Договором позики від 04.07.2019 зобов`язань, позивачі зобов`язання не виконали, отримані в борг кошти відповідачу [PERSON] не повернули. Вказує, що твердження позивачів про наявність усних домовленостей про відстрочку виконання грошових зобов`язань не відповідають дійсності та спростовуються наданою представником позивача до позову заявою (вимогою) [PERSON] від 23.02.2020 про повернення суми позики та відмітками позивачів на рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення про отримання вимоги. Зазначає, що твердження позивачів про те, що вони намагалися зв`язатися з відповідачем в телефонному режимі також не відповідають дійсності, оскільки позивачі не телефонували відповідачеві, а навпаки вживали заходів, спрямованих на ухилення від повернення позики, ігноруючи письмову вимогу відповідача. Вказує, що після перереєстрації права власності на іпотечне майно позивачі звернулись через приватного нотаріуса до відповідача із заявами від 26.05.2020 року, в яких висловили вимоги прийняти виконання зобов`язань за договором позики 02 червня 2020 року у приміщенні нотаріуса, однак самі на запропоновані час, дату та місце не з`явилися, про причини неприбуття на призначену зустріч не повідомили. Вважає, що оскаржуване рішення приватного нотаріуса Лукашенка В.Б. відповідає вимогам законодавства. Вказує, що в п. 6.4. Договору іпотеки від 04.07.2019, укладеного між відповідачем та позивачами зазначено застереження про можливість задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Зазначає, що 26.05.2020 відповідач як Іпотекодержатель, набув предмети іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. Також вказує, що відповідачем державному реєстратору були надані усі необхідні документи для набуття права власності, зокрема засвідчена іпотекодержателем копія письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору, засвідчена іпотекодержателем копія повідомлення про вручення рекомендованих поштових відправлень, якими надіслано вимогу, з відміткою про вручення адресату, довідка іпотекодержателя, що містить відомості про суму боргу за основним зобов`язанням станом на дату не раніше трьох днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації та відомості про вартість предмета іпотеки, визначену суб`єктом оціночної діяльності, станом на дату не раніше 90 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації. Наголошує, що державна реєстрація проведена після спливу тридцятиденного строку з моменту отримання позивачами вимоги про усунення порушення зобов`язання. Також вказує, що позивачами не надано доказів, що вартість предметів іпотеки перевищує суму невиконаних зобов`язань. Тому просить відмовити в задоволенні заявленого позову (а.с. 86 - 87). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області 25.08.2020, постановленою в судовому засіданні із внесенням відповідного запису до протоколу судового засідання, відповідачу було поновлено строк на подання відзиву (а.с. 95 - 96 зі звороту). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В.Б. надав суду письмові пояснення, згідно яких проти позову заперечує, оскільки державна реєстрація речових прав на нерухоме майно, що є предметом позову, здійснювалась відповідно до чинного законодавства. Вказує, що звернення стягнення на предмет іпотеки відбулося на вимогу іпотекодержателя про усунення порушень за договором позики після спливу 30 днів з часу отримання іпотекодавцями відповідної вимоги. Зазначає, що на підставі Договіру іпотеки, письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання, повідомлення про вручення вимоги про усунення порушень, а також оцінки переданих в іпотеку земельних ділянок, впевнившись у тому, що іпотекодавці обізнані про вимогу іпотекодержателя про усунення порушень основного зобов`язання та борг не повернули, здійснив державну реєстрацію прав на нерухоме майно (а.с. 98). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 12.06.2020 відкрито провадження в справі, справу ухвалено розглядати в порядку загального позовного провадження (а.с. 52). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 16.09.2020 за клопотанням представника позивачів витребувано докази по справі, а саме витребувано у приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Лукашенка В.Б. належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких ним було вчинено оскаржувані реєстраційні дії, а саме, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу): - індексний номер: 52377900 від 26.05.2020 року, - індексний номер: 52377726 від 26.05.2020 року, - індексний номер: 52377392 від 26.05.2020 року, - індексний номер: 52378052 від 26.05.2020 року (а.с. 103). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 16.09.2020 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 106). В судовому засіданні під час судового розгляду справи по суті представник позивачів [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити з підстав, вказаних в позові. Зокрема, оскільки дійсно позивачі отримали в борг у відповідача відповідну суму коштів, але не змогли вчасно її повернути, вели перемовини з відповідачем щодо відстрочення строку повернення позики, однак дізналися, що відповідач шляхом вчинення оскаржуваних дій державним реєстратором набув права власності на належні позивачам земельні ділянки. Вважає, що договір іпотеки, укладений між сторонами, не містить іпотечного застереження. Крім цього, при вчиненні оскаржуваних реєстраційних дій не було дотримано відповідного порядку їх вчинення, оскільки з наданих приватним нотаріусом документів вбачається, що йому, як державному реєстратору, не було надано засвідчених саме іпотекодержателем документів, довідки про вартість боргу взагалі немає, за таких обставин неможливо встановити різницю у вартості майна та сумі боргу, та приватним нотаріусом не надано підтвердження наявності на час вчинення оскаржуваних реєстраційних дій відомостей про вартість предметів іпотеки. Крім цього, в день вчинення оскаржуваних реєстраційних дій позивачі зверталися до державного реєстратора з повідомленням про намір повернути борг, але ним не було зупинено реєстраційних дій. Та жодних вимог чи листів від відповідача позивачі не отримували взагалі. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні поти задоволення позовних вимог заперечували, просили відмовити у задоволенні позову, враховуючи наданий відзвив на позовну заяву, оскільки приватному нотарусу було надано всі необхідні документи для вчинення оскаржуваних реєстраційних дій, в тому числі відомості про вартість земельних ділянок, тому оскаржувані реєстраційні дії були вчинені законно. Іпотечне застереження міститься в п. 6.4 Договору іпотеки. Позивачі не вживали жодних заходів для повернення йому суми боргу, тому він вимушений був звернутися до нотаріуса та особисто надавав йому всі необхідні документи. Розмір боргу встановлено договором та зазначено у вимозі проповернення боргу, а нотаріусом, оскільки саме він направляв таку вимогу боржникам, було враховано наявні відомості про вручення вимоги про повернення боргу боржникам. Варстість земельних ділянок була визначена відповідачем шляхом звернення до відповідного суб`єкта оціночної діяльності до вчинення відповідних реєстраційних дій, та державному реєстратору було відомо про визначення вартості земельних ділянок. Крім цього, представник відповідача вважає, що [PERSON] є неналежним відповідачем в справі, оскільки він оскаржуваних реєстраційних дій не вчиняв. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В.Б., в судовому засіданні також заперечував проти задоволення позовних вимог. Оскільки в іпотечному договорі було іпотечне застереження, а саме можливість іпотекодержателя звернути стягнення на іпотечне майно у спосіб, передбачений законом, в тому числі шляхом набуття права власності на заставне майно. Саме він надсилав вимогу боржникам про повернення боргу, тому йому повернулися відповідні рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення позивачам. Вважає, що сума боргу вказана у вимозі про повернення боргу, а тому окрема довідка про його розмір не вимагається, земельні ділянки були оцінені відповідачем, а в договорі іпотеки були оцінені земельні ділянки за договірною ціною. На момент вчинення реєстраційних дій він переконався, що борг позивачу повернуто не було, тому ним було здійснено відповідну реєстрацію прав власності на заставне майно за іпотекодержателем, та точної суми боргу він не встановлював, вважає, що повідомлення, викладеного в заяві до позивачів, достатньо для визначення суми боргу. Коли саме та о котрій годині позивачі просили його передати відповідачу їх вимогу про прийняття виконання зобов`язання він не пам`ятає, оскільки перемовини щодо мирного врегулювання спору велися зі сторонами часто. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. 04.07.2019 між відповідачем [PERSON] («Позикодавець») та позивачами [PERSON] , [PERSON] (разом - «Позичальник») укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенком Б.В., за умовами якого відповідач (позикодавець) передав позивачам (позичальнику) на власні особисті потреби грошову суму у гривнях, що еквівалентно 49 600 доларів США за курсом НБУ, строком до 04.01.2020 без нарахування процентів за користування позикою, що підтверджується копією Договору позики від 04.07.2019 (а.с. 11). Відповідно до п. 3 укладеного сторонами Договору позики від 04.07.2019, повернення грошей має відбутись в [ADDRESS] в день фактичного повернення грошових коштів в повному обсязі, тобто до 04.01.2020, дострокове повернення коштів припустиме (а.с. 11). Також в забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним Договором позики 04.07.2019 між відповідачем [PERSON] («Іпотекодержатель») та позивачами [PERSON] , [PERSON] (обоє - «Іпотекодавець»), укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенком Б.В., за умовами якого позивачі (іпотекодавець) передали, а відповідач (іпотекодержатель) прийняв в іпотеку нерухоме майно, а саме: земельну ділянку, площею 0.0551 га, кадастровий номер: 0520688901:01:010:0001, що знаходиться по [ADDRESS] ; земельну ділянку, площею 0.1009 га, кадастровий номер: 0520688900:02:002:0470, що знаходиться по [ADDRESS] ; земельну ділянку, площею 0.21 га, кадастровий номер: 0520682203:02:001:0065, що знаходиться по [ADDRESS] ; земельну ділянку, площею 0.0562 га, кадастровий номер: 0520684200:05:001:0043, що знаходиться по [ADDRESS] , предмет іпотеки передано в іпотеку разом з усіма його приналежностями без випуску заставної, що підтверджується копією відповідного договору іпотеки (а.с. 12 - 14). Відповідно до п. 6.1 Договору іпотеки, у разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем зобов`язань за договором позики, Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки (а.с. 13). Згідно п. 6.2 Договору іпотеки, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на розсуд Іпотекодержателя на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя або іншим способом, передбаченим чинним законодавством України (а.с. 13 зі звороту). Пунктом 6.4 Договору іпотеки встановлено, що відповідно до ст. 37 ЗУ «Про іпотеку», Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя (а.с. 13 зі звороту). Згідно копії заяви [PERSON] , [PERSON] від 26.05.2020, адресованої приватному нотаріусу Вінницького міського нотаріального округу Лукашенку В.Б., позивачі повідомили, що не отримували особисто повідомлень (листів) від [PERSON] та повідомили, що хочуть внести кошти на нотаріальний депозитний рахунок (а.с. 16). Згідно копії заяви [PERSON] , [PERSON] від 26.05.2020, адресованої приватному нотаріусу Вінницького міського нотаріального округу Лукашенку В.Б., позивачі просили приватного нотаріуса передати [PERSON] , що їм відомо про намір [PERSON] здійснити задоволення своїх вимог за договором позики шляхом реєстрації на його ім`я нерухомого майна, переданого ними в іпотеку, з посиланням на вимогу про повернення боргу, яку вони не отримували, та вимагали прийняти від них виконання їхніх зобов`язань за договором позики о 12 год 00 хв 02 червня 2020 року у приміщенні нотаріуса за адресою: [ADDRESS] , і припинити незаконне стягнення їхнього майна (а.с. 17, 18). З копій витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02.04.2019 та від 20.03.2018 вбачається, що станом на дату формування витягу позивачу [PERSON] належить на праві власності земельна ділянка площею 0.1009 га, кадастровий номер: 0520688900:02:002:0470, що знаходиться по [ADDRESS] , та земельна ділянка площею 0.0551 га, кадастровий номер: 0520688901:01:010:0001, що знаходиться по [ADDRESS] (а.с. 19, 22). Належність даного майна на праві власності іпотекодавцю (позивачу) також було встановлено договором іпотеки від 04.07.2019. З копій витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.11.2017 та 23.02.2018 встановлено, що станом на дату формування витягу позивачу [PERSON] належить на праві власності земельна ділянка площею 0.0562 га, кадастровий номер: 0520684200:05:001:0043, що знаходиться по [ADDRESS] , та земельна ділянка площею 0.21 га, кадастровий номер: 0520682203:02:001:0065, що знаходиться по [ADDRESS] (а.с. 20, 21). Належність даного майна на праві власності іпотекодавцю (позивачу) також було встановлено договором іпотеки від 04.07.2019. Згідно інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 28.05.2020, право власності на передані позивачами в іпотеку земельні ділянки зареєстровано за відповідачем [PERSON] на підставі договору іпотеки, укладеного між сторонами 04.07.2019, відповідно до рішень приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В.Б. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: індексний номер: 52377900 від 26.05.2020, індексний номер: 52377726 від 26.05.2020, індексний номер: 52377392 від 26.05.2020, індексний номер: 52378052 від 26.05.2020 (а.с. 23 - 26, 27 - 33, а.с. 34 - 37). Відповідно до копій рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення [PERSON] , [PERSON] отримували поштову кореспонденцію від приватного нотаріуса Лукашенка В.Б. 10.03.2020 та 06.03.2020 відповідно, що була направлена їм 01.03.2020 (а.с. 88). Відповідно до копії заяви відповідача [PERSON] від 02.06.2020, адресованої приватному нотаріусу Вінницького міського нотаріального округу Лукашенку В.Б., відповідач [PERSON] просив передати [PERSON] , [PERSON] заяву про те, що він прибув 02 червня 2020 року о 12 год 00 хв за адресою [ADDRESS] , офіс нотаріуса Лукащенко В.Б. та почекавши одну годину покинув приміщення нотаріуса о 13 год 00 хв , у зв`язку їх з відсутністю (а.с. 89). Відповідно до висновку про вартість земельної ділянки, складеного ТОВ «ВІТ-ОКС» на замовлення приватної особи [PERSON] , станом на 12.05.2020 ринкова вартість земельної ділянки площею 0,0551 га, кадастровий номер: 0520688901:01:010:0001, що є об`єктом оцінки по цьому звіту та власником якої є [PERSON] , без врахування ПДВ складає 16 530 грн., мета оцінки: визначення вартості земельної ділянки для нотаріального посвідчення цивільно-правової угоди (а.с. 90). Відповідно до висновку про вартість земельної ділянки, складеного ТОВ «ВІТ-ОКС» на замовлення приватної особи [PERSON] , станом на 12.05.2020 ринкова вартість земельної ділянки площею 0,1009 га, кадастровий номер: 0520688900:02:002:0470, що є об`єктом оцінки по цьому звіту та власником якої є [PERSON] , без врахування ПДВ складає 52 470,00 грн., мета оцінки: визначення вартості земельної ділянки для нотаріального посвідчення цивільно-правової угоди (а.с. 91). Відповідно до висновку про вартість земельної ділянки, складеного ТОВ «ВІТ-ОКС» на замовлення приватної особи [PERSON] , станом на 12.05.2020 ринкова вартість земельної ділянки площею 0,21 га, кадастровий номер: 0520682203:02:001:0065, що є об`єктом оцінки по цьому звіту та власником якої є [PERSON] , без врахування ПДВ складає 39 900, 00 грн., мета оцінки: визначення вартості земельної ділянки для нотаріального посвідчення цивільно-правової угоди (а.с. 92). Відповідно до висновку про вартість земельної ділянки, складеного ТОВ «ВІТ-ОКС» на замовлення приватної особи [PERSON] , станом на 12.05.2020 ринкова вартість земельної ділянки площею 0,0562 га, кадастровий номер: 0520684200:05:001:0043, що є об`єктом оцінки по цьому звіту та власником якої є [PERSON] , без врахування ПДВ складає 14 000, 00 грн., мета оцінки: визначення вартості земельної ділянки для нотаріального посвідчення цивільно-правової угоди (а.с. 93). На виконання ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 16.09.2020 приватнимнотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В.Б. надано копії документів, на підставі яких ним було вчинено оскаржувані реєстраційні дії, а саме: Копію заяви відповідача [PERSON] від 06.08.2019, адресованої приватному нотаріусу Вінницького міського нотаріального округу Лукашенку В.Б., якою відповідач [PERSON] просив передати [PERSON] заяву про те, що станом на 06.09.2019 ним не повернуто суму заборгованості, що еквівалентно 39 000 доларів США, а також 1 % від суми, що не повернута за кожен день прострочення, та він просить до 15 вересня 2019 повністю повернути йому суму позики та відсотків за кожен день неповернення, у разі неповернення він перереєструє право власності на своє ім`я на дві земельні ділянки, зазначені в договорі іпотеки від 29.12.2018, реєстровий номер 9417 (а.с. 114), що була надіслана приватним нотаріусом Тихолазу О.В. (а.с.114 зі звороту). Та суд звертає увагу, що вказані документи не стосуються предмету позову, оскільки містять виклад обставин щодо інших правовідносин, які не є предметом даного позову; Копії заяви відповідача [PERSON] від 23.02.2020, адресованої приватному нотаріусу Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В.Б., якою відповідач [PERSON] просив передати [PERSON] , [PERSON] заяву про те, що ними не повернуто суму заборгованості в сумі, що еквівалентно 49 600 доларів США, а також 1% від суми, що не повернута за кожен день прострочення, та вимагає повернення суми позики та відсотків за кожен день неповернення, протягом місяця з дня отримання даної заяви, а в разі неповернення суми позики він перереєструє право власності на своє ім`я на земельні ділянки, зазначені в договорі іпотеки від 04.07.2019. У зв`язку з неможливістю вручити дану заяву особисто [PERSON] , [PERSON] , відповідач [PERSON] просив приватного нотаріуса Лукашенка В.Б. відправити їм заяву рекомендованими листами та згідно рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, [PERSON] було вручено поштове відправлення, направлене 01.03.2020, особисто 06.03.2020, а [PERSON] було вручено поштове відправлення, направлене 01.03.2020, 10.03.2020; Копію заяв від 26.05.2020, якою позивачі вимагали прийняти від них виконання їхніх зобов`язань за договором позики о 12 год 00 хв 02 червня 2020 року у приміщенні нотаріуса за адресою: [ADDRESS] , і припинити незаконне стягнення їхнього майна, яку згідно запису на звороті даної заяви відповідач отримав особисто 26.05.2020, та та від 02.06.2020, якою відповідач повідомив позивачів, що у вказаний час 02.06.2020 прибув в офіс нотаріуса Лукащенко В.Б. та почекавши одну годину покинув приміщення нотаріуса о 13 год 00 хв , у зв`язку з відсутністю позивачів; Також було надано копії описів документів для долучення до реєстраційної справи за відповідними номерами щодо кожної земельної ділянки, та зазначені в них документи: заяви відповідача [PERSON] про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) від 19.05.2020, відомості про державну реєстрацію та право власності на земельні ділянки, щодо яких вчинялися реєстраційні дії, а саме про належність даних земельних ділянок позивачам на праві власності, копії договору іпотеки від 04.07.2019, реєстровий номер 4314, заяви [PERSON] від 23.02.2020, адресованої приватному нотаріусу Лукашенку В.Б., про передачу позивачам [PERSON] , [PERSON] вимоги про повернення боргу, якою відповідач просить позивачів повернути йому «суму позики та відсотки за кожен день неповернення», зазначаючи, що йому не повернуто суму заборгованості в сумі 49 600 дол. США, а також «1 % від суми, що неповернута за кожен день прострочення», копій рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення [PERSON] , [PERSON] , надісланого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенком В.Б., копії рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, та Витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 113 - 154). Оцінивши докази в їх сукупності, суд керується наступними нормами. Статтями 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в тому числі шляхом визнання правочину недійсним, відновлення становища, яке існувало до порушення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно з ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно ч. 7 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», завершенням позасудового врегулювання є державна реєстрація прав власності на всі предмети іпотеки, що виступають забезпеченням за основним зобов`язанням: за іпотекодержателем (якщо звернено стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття його у власність іпотекодержателем); за покупцем (якщо звернено стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу іпотекодержателем третій особі). Положеннями ч.ч. 1, 4 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Тобто право на захист своїх прав як власника заставного майна шляхом оскарження рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно гарантовано законом та позивачі на законних підставах скористалися вказаним способом захисту своїх прав як власники переданого за договором іпотеки від 04.07.2019 в заставу нерухомого майна. Відповідно до ч. 5 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції станом на день прийняття оскаржуваного рішення), державна реєстрація прав передбачає, крім іншого й перевірку документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень. Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції станом на день прийняття оскаржуваного рішення), перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції станом на день прийняття оскаржуваного рішення), однією з підстав для відмови в державній реєстрації прав є те, що подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом. Відповідно до п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (станом на час прийняття оскаржуваного рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень), для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) засвідчена іпотекодержателем копія письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцю та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) засвідчена іпотекодержателем копія повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з відміткою про вручення адресату, або інші форми підтвердження надсилання іпотекодавцю вимоги; 3) довідка іпотекодержателя, що містить відомості про суму боргу за основним зобов`язанням станом на дату не раніше трьох днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації та відомості про вартість предмета іпотеки, визначену суб`єктом оціночної діяльності, станом на дату не раніше 90 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації; 4) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Тобто в даному випадку необхідним є надсилання іпотекодержателем письмової вимоги іпотекодавцеві про виконання зобов`язання за кредитним договором та надання для державної реєстрації права власності як копії такої вимоги, так і відповідного підтвердження її отримання іпотекодавцем в один із вказаних способів, також необхідним є встановлення точної суми боргу на підставі поданої іпотекодержателем довідки про суму боргу за основним зобов`язанням станом на дату не раніше трьох днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації та відомості про вартість предметів іпотеки. А відсутність хоча б однієї з вказаних умов не дають достатніх підстав для вчинення відповідних реєстраційних дій державним реєстратором. Дослідивши зібрані в ході судового розгляду справи докази, суд встановив, що державному реєстратору не було подано в достатньому обсязі документів, які дають право державному реєстратору вчиняти реєстраційні дії для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Зокрема, відкидаючи заперечення позивачів щодо відсутності в договорі іпотеки іпотечного застереження, що спростовано самим договором іпотеки, яким передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги шляхом набуття права власності на предмет іпотеки (п. 6.4 договору), також суд вважає встановленим направлення боржникам іпотекодержателем письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання, а також наявність в державного реєстратора повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення з відміткою про вручення адресатам, що за умови направлення такої вимоги на прохання іпотекодержателя самим державним реєстратором та отримання ним відповідних рекомендованих повідомлень, суд вважає доведеним наявність в державного реєстратора документів, що відповідають п.п. 1), 2) п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (станом на час прийняття оскаржуваного рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень). Водночас, суд вважає встановленим, що державному реєстратору не було надано довідки іпотекодержателя, що містить відомості про суму боргу за основним зобов`язанням станом на дату не раніше трьох днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації, що є обов`язковим документом, передбаченим п.п. 3) п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (станом на час прийняття оскаржуваного рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень). Так, твердження сторони відповідача про те, що відомостей, вказаних в вимозі від 23.02.2020, що була надіслана іпотекодавцям, достатньо для встановлення суми боргу, не відповідає обов`язковим вимогам п.п. 3) п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (станом на час прийняття оскаржуваного рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень). Зокрема, така вимога від 23.02.2020 не містить конкретно визначеної суми боргу у певній валюті, натомість вказано, що заборгованість становить суму, що еквівалентна 49 600 доларів США та 1 % від суми, що не повернута за кожен день прострочення. Кількість днів прострочення в заяві не вказано, валюти розрахунку суми прострочення також не вказано, відповідно встановити чітко визначену суму боргу, якої вимагає до сплати іпотекодержатель, з даної вимоги неможливо. Та сторона відповідача підтвердила, що інших документів, ніж тих, що містяться в матеріалах справи, для вчинення оскаржуваних реєстраційних дій державному реєстратору відповідачем не надавалося. Також суд звертає увагу, що вказана вимога датована 23.02.2020, та відповідно визначений у ній опис суми заборгованості також визначено станом на 23.02.2020. Однак державна реєстрація права власності на іпотечне майно за відповідачем була проведена приватним нотаріусом 26.05.2020 за заявами іпотекодавця, поданими державному реєстратору 19.05.2020. Тобто довідки іпотекодержателя, що містить відомості про суму боргу за договором позики від 04.07.2020 станом на дату не раніше трьох днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації, тобто не раніше 16.05.2020 відповідачем [PERSON] приватному нотаріусу не було надано, та всупереч цьому нотаріус перереєстрував право власності на передані в іпотеку земельні ділянки, що належали на праві власності позивачам, за відповідачем. Суд звертає увагу, що в наданих приватним нотаріусом документах відсутні також відомості про вартість предметів іпотеки, а саме земельних ділянок, визначену суб`єктом оціночної діяльності, станом на дату не раніше 90 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації. Наявність таких відомостей у відповідача, оскільки саме було надано відповідні відомості, не свідчить про те, що вони були надані державному реєстратору на час вчинення відповідних реєстраційних дій, з огляду на описи документів для долучення до реєстраційної справи (а.с. 119, 127, 137, 146), встановити повний перелік наданих державному реєстратору документів неможливо, оскільки він містить опис лише аркушів справи за номером 1, 2, 8, 9, які документи містяться під номерами 3 - 7, не зазначено. Та суд не вважає, що пояснення державного реєстратора про надання йому відомостей про визначену відповідачем вартість земельних ділянок, та відповідні пояснення відповідача, які беруть участь в справі з однієї сторони та зацікавлені в підтвердженні такої інформації, є достатніми доказами для встановлення такої обставини поза розумним сумнівом. Враховуючи викладене, суд вважає встановленим, що дії державного реєстратора щодо прийняття рішень про державну реєстрацію права власності на передані позивачами в іпотеку земельні ділянки за відповідачем не відповідають вимогам закону, а тому підлягають скасуванню. Щодо твердження сторони відповідача про те, що [PERSON] є неналежним відповідачем по даній справі, суд зазначає наступне. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (ст. 48 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду 01 квітня 2020 року в справі № 520/13067/17 (провадження № 14-397цс19) зроблено висновок, що «зміст і характер відносин між учасниками справи, встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи підтверджують, що спір у позивачки є саме з ТзОВ «Кей-Колект» з приводу порушення ним права власності позивачки на квартиру внаслідок дій ТзОВ «Кей-Колект» щодо реєстрації за ним такого права. Фізична особа, яка досягла повноліття, у цивільному процесі може бути стороною саме як така особа, а не як нотаріус, державний реєстратор тощо. Отже позовна вимога про визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності на квартиру не може бути звернена до приватного нотаріуса, яку позивачка визначила співвідповідачем. Державний реєстратор, зокрема і приватний нотаріус, зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений. Встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 40), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.10), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 39)». Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 01 липня 2020 року по справі № 132/761/18. З урахуванням вищевказаної позиції Верховного суду, позовна вимога про визнання недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень не може бути звернена до державного реєстратора, тобто в даному випадку належним відповідачем є саме [PERSON] . Так, у даній справі зміст і характер відносин між учасниками справи та встановлені судом обставини справи підтверджують, що спір виник з приводу порушення іпотекодержателем права власності позивачів на земельні ділянки, внаслідок дій останнього щодо реєстрації за ним такого права. Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, встановивши, що порушене право власності позивачів на спірні земельні ділянки підлягає захисту, оскільки державна реєстрація права власності іпотекодержателя на підставі договору іпотеки, яким було передано в іпотеку належне на праві власності позивачам майно, вчинена з порушенням вимог закону та що належним відповідачем в даному випадку є саме [PERSON] ,суд дійшов висновку, що позов є таким, що підлягає до задоволення. З огляду на заяву представника позивачів, зроблену до закінчення судових дебатів в даній справі, про неможливість надання доказів судових витрат до закінчення судового розгляду та зобов`язання надати відповідні докази згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, суд не вирішує даним рішенням розподіл судових витрат між сторонами, що може бути вирішено шляхом постановлення додаткового рішення в справі. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: approved