Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача в особі [PERSON] міської ради, треті особи: [PERSON] державна нотаріальна контора, Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON], про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Звернення до суду мотивують тим, що вони є рідними братами та синами [PERSON]. Згідно Договору купівлі-продажу від 11.08.1998 року, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО [PERSON], зареєстрованому в реєстрів за №3867, позивач [PERSON] придбав у [PERSON] домоволодіння №40 по вул. Фланговый в м. Дніпропетровську. Згідно Договору купівлі-продажу земельноїділянкивід 05.12.1998 року, посвідченогоприватнимнотаріусом ДМНО [PERSON] та зарестрованого в реєстрі за №5954, [PERSON] придбала у [PERSON] земельнуділянкуплощею 729 кв.м., розташовану на територіїЛенінського району за адресою6 м. Дніпропетровськ, вул. Флангова буд. 40. Згідно Договору купівлі-продажу земельноїділянкивід 01.10.1999 року, посвідченогоприватнимнотаріусом ДМНО [PERSON] та зарестрованого в реєстрі за №4795, [PERSON] продав [PERSON] домовлодіння №40 по вул. Фланговій в м. Дніпртопетровську. Позивачізазначають, що 08.03.2014 року їхнямати [PERSON] померла, у звязкуізчимвони є спадкоємцями і в зазначений законом строк звернулися до Другої ДДНК з заявою про прийняттяспадщинивідповідно до ст.1268 ЦК України. До спадкового майна належитьдомоволодіння та земельнакділянка, розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Флангова буд. 40. В травні 2015 року позивачізвернулись до Другої ДДНК та уклалиДоговір про змінурозміручасток у спадщинівід 13.05.2015 року, посвідченогодержавнимнотаріусомДругої ДДНК [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №2-228, згідноякого [PERSON] отримує 999/1000 частинспадкового майна, а [PERSON] отримує 1/1000 частинуспадкового майна. Проте, при розглядіправовстановлюючихдокументів зясувалось, щоматипозивачів за життяпісляоформлення Договору купівлі-продажу земельноїділянкивід 05.12.1998 року не зареєструваласвоє право власнсотівідповідно до вимогзаконодавства, у звязку із чим реєстрація права власності на спірне майно не була проведена. Тому, як вважають позивачі, у разі смерті власника нерухомого майна, реєстрація права власності на яке не була проведена, питання належності майна попередньому власнику та наступного його власника (спа дкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. За перелічених обставин 18.09.2014 року нотаріусом Другої ДДНК [PERSON] винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій з рекомендацією вирішити питання в судовому порядку. На думку позивачів, в даному конкретному випадку слід застосовувати закон, що діяв на час виникнення спірних правовідносин. Так, згідно Договору купівлі-продажу від 11.08.1998 року позивач [PERSON] набув право власності на вище зазначене спірне спадкове нерухоме майно. Договір купівлі-продажу земельної ділянки був укладений 05.12.1998 року, а Договір купівлі-продажу домоволодіння, згідно якому мати позивачів [PERSON] набула право власності на зазначене нерухоме майно, був укладений 01.10.1999 року тощо. При переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 01.01.2002 року, згідно з положеннями чинного до цієї дати ст.30 ЗК України до набувача від відчужувача автоматично переходило право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження, з необхідністю подальшого оформлення переходу права власності тощо. Тому, з посиланням на певні норми законодавства позивачі просять суд: 1. Визнати за [PERSON] право власності на 999/1000 частин земельної ділянки площею 0,0729 га, яка розташована по вулиці Фланговій, 40 в Ленінському районі міста [PERSON], в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 08.03.2014 року, та належної померлій на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 05.12.1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №5954, укладеного між [PERSON] та [PERSON], та належної [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, виданого Виконкомом [PERSON] міської ради народних депутатів 21 липня 1998 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів про право приватної власності на землю за №013428. 2. Визнати за [PERSON] право власності на 1/1000 частину земельної ділянки площею 0,0729 га, яка розташована по вулиці Фланговій, 40 в Ленінському районі міста [PERSON], в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 08.03.2014 року, та належної померлій на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 05.12.1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №5954, укладеного між [PERSON] та [PERSON], та належної [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, виданого Виконкомом [PERSON] міської ради народних депутатів 21 липня 1998 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів про право приватної власності на землю за №013428 (а.с.2-6). В судовому засіданні позивач [PERSON], який також представляє інтереси другого позивача у справі [PERSON], підтримав заявлені позовні вимоги, в тому числі й з підстав, викладених у позовній заяві. Просив суд задовольнити їх у повному обсязі, оскільки заявлені ним вимоги є законними і обгрунтованими.Суду пояснив, що вся проблема полягає лише в тому, що їхня мати [PERSON] за життя не зареєстрував належне їй нерухоме майно. В подальшому на підтвердження своїх вимог позивач [PERSON] надав суду отримане ним у період розгляду справи «Свідоцтво про право на спадщину за законом» від 17.11.2015 року, згідно якому позивач [PERSON] є спадкоємцем 999/1000 часток, а позивач [PERSON] спадкоємцем 1/1000 частки спадщини, що відкрилася після смерті їхньої матері [PERSON], [INFO], яка померла 08 березня 2014 року (а.с.72). Представник відповідача первісно позовні вимоги не визнав. Надіслав до суду письмові заперечення проти позову, в яких просив суд відмовити [PERSON] та [PERSON] у звязку із тим, що позов предявлено до неналежного відповідача (а.с.62-63). Після ознайомлення в судовому засіданні з вище зазначеним «Свідоцтвом» від 17.11.2015 року представник відповідача визнав позовні вимоги у повному обсязі і не заперечував проти їх задоволення. Треті особи [PERSON] дніпропетровська державна нотаріальна контора та приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] надіслали до суду листи про розгляд справи за їхньої відсутності (а.с.47, 75). Згідно ч.4 ст.175 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийняттівизнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В даному конкретному випадку визнання представником відповідача позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Позивач не наполягає на стягненні з відповідача на його користь та другого позивача судового збору в сумі 533,41 грн., сплаченого при зверненні до суду з позовом (а.с.1). З оглядом на викладене суд задовольняє заявлені позовні вимоги у повному обсязі і визнає за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 999/1000 частин земельної ділянки, а за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/1000 частку земельної ділянки площею 0,0729 га, розташованої по вул. Фланговій, 40 в Ленінському районі м. Дніпропетровська, яка належала їхній матері [PERSON], померлої 08.03.2014 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved