Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], звернулися з позовом до вказаних відповідачів та третьої особи про визнання рішення органу місцевого самоврядування та державного акту частково недійсними, посилаючись на те, що 21 серпня 2013 року відповідачем [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу реєстровий №2142 від 21.08.2013 року було придбано земельну ділянку, площею О.15 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку у відчужувача [PERSON], яка розташована за адресою [ADDRESS] Вказана земельна ділянка належала відчужувачу на підставі рішення Красноїльської селищної Ради від 27.06..2008 року та державного акту на право власності на земельну ділянку ЯЕ № 352641 виданого йому ж 02.09.2008 року на підставі цього рішення і зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010881900089. Коли позивач [PERSON] на підставі рішення Красноїльської селищної ради Сторожинецького району Чернівецької області 19 сесії 6 скликання №67-19/13 від 30.10.2013 року почав оформляти землевпорядну документацію для отримання права власності на відведену йому під будинком та господарськими спорудами земельну ділянку площею 0,1238 га за призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] то отримав рішення №РВ-7300021232013 від 28.08.2013 року про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру через знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. На підтвердження помилковості передачі у власність колишньому власнику [PERSON] частини суміжньої земельної ділянки, які належать позивачам [PERSON] та [PERSON], останнім було отримано від сертифікованого інженера-землевпорядника [PERSON] збірний план зазначених земельних ділянок, з якого вбачається, що під час приватизації земельної ділянки [PERSON] йому було помилково передано у власність частину земельної ділянки [PERSON] площею 0,0047 га та частину земельної ділянки [PERSON] площею 0,0074 га. Крім цього факт порушення при передачі [PERSON] частини сусідніх земельних ділянок сумарною площею 0,0121 га підтверджується листом Державної інспекції сільського господарства в Чернівецькій області №10-11/325 від 21.03.2014 року та актами земельної комісії Красноїльської селищної ради від 10.09.2013 року, якими встановлено, що землевпорядною організацією при розробці технічної документації про передачу в приватну власність земельної ділянки [PERSON] були допущені помилки щодо меж між ним та сусідами [PERSON] та [PERSON], при цьому межі земельної ділянки попереднього власника [PERSON], а нині відповідача [PERSON], захоплюють частину земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] з розташованими на них будівлями та спорудами. Необхідність визнання державного акту недійсним в судовому порядку та скасування рішення про державну реєстрацію права на нерухоме майно обумовлюється ще й тим, що державні акти на право власності на землю підлягають обов'язковій державній реєстрації. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав скасовується в разі винесення судом відповідного рішення. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON]-[PERSON] в судовому засіданні підтримали свої позовні вимоги, посилаючись на вказані вище обставини, при цьому позивач [PERSON] в судовому засіданні визнав ту обставину, що накладання земельної ділянки колишнього власника [PERSON], який в даний час помер, на його частину земельної ділянки створюється за рахунок земельної ділянки, яка виділена [PERSON] для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0922 га. Окрім цього, він не підписував акта встановлення і погодження зовнішніх меж землекористування від15.05.2008 року при оформленні [PERSON] державного акту на його земельну ділянку. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні вказала на те, що її довіритель успадкував спірну земельну ділянку від колишнього її власника -померлої [PERSON], яка являлась користувачем даної ділянки, належним чином свої права власності при життю не оформила, та в даний час [PERSON] також не оформив права власності на спадщину за заповітом на спірну земельну ділянку в порядку спадкування. Окрім цього, померла [PERSON] не підписувала акту погодження меж від 15.05.2008 року. Обоє позивачів в судовому засіданні просять суд стягнути їх судові витрати не з відповідачів по справі чи третьої особи, а з МПП « Грінвіч» , яке оформило державний акт на ім'я [PERSON] порушивши їх права. Представник відповідача [PERSON]., в судовому засіданні вимоги позивачів не визнав, просив застосувати термін позовної давності за вказаними правовідносинами, окрім цього, його довіритель при укладенні договору купівлі-продажу земельної ділянки з [PERSON] в 2013 році не знала та не могла знати про наявність спору між відчужувачем та позивачами щодо частки земельної ділянки яку вона набула, а тому вона є добросовісним набувачем, і відповідно до ст.388 ЦК України, витребування частки майна, яке вона законно набула має право лише власник майна, якими позивачі не являються. Відповідач Красноїльська селищна рада в судове засідання втретє не з'явилася хоча судом була повідомлена про день, час і місце розгляду справи, в зв'язку з чим суд знаходить можливим здійснити розгляд справи у відсутності цього відповідача. Третя особа - відділ Держземагентства, в судове засідання свого представника не направила, надавши суду листа про розгляд справи без участі його представника. Розглянувши справу та встановивши фактичні обставини справи і відповідні правовідносини, суд знаходить що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що в 21 серпня 2013 року відповідачем, [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу реєстровий №2142 від 21.08.2013 року /а.с.7/ була придбана земельна ділянка, площею 0,15 га в відчужувача [PERSON] з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в [ADDRESS], право власності на яку належало відчужувачу на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №352641, виданого йому 02.09.2008 року /а.с.6/ на підставі рішення Красноїльської селищної Ради від 27.06.2008 року /а.с.5/. Із вказаного рішення вбачається, що [PERSON] надано в приватну безоплату власність земельну ділянку, площею 0,2422 га, з яких 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку. Із копії вищевказаного державного акту вбачається, що [PERSON] отримав державний акт лише на ділянку, площею 0,15 га, яку продав відповідачу [PERSON] Отримання державного акту на земельну ділянку площею 0,0922 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, саме яка накладається на земельну ділянку позивача [PERSON] згідно з пояснень цього позивача в суді, не доведено позивачами в судовому засіданні та не підтверджено іншими доказами, а тому суд вважає недоведеними позовні вимоги позивачів в цій частині. Окрім цього, як встановлено в суді актом встановлення і погодження зовнішніх меж землекористування від 15.05.2008 року, при оформлення технічної документації колишнім власником [PERSON] для отримання державного акту межі його земельної ділянки погоджені як із позивачем [PERSON], так і суміжним користувачем [PERSON] про що свідчать їх підписи у вказаному акті, а тому твердження позивачів про відсутність їх підписів у вказаному акту спростовуються даним актом. Тому суд вважає, що саме з цього часу необхідно враховувати термін позовної давності для звернення позивачів до суду з даним позовом, який стік 15.05.2011 року. Окрім цього, оскільки відповідач [PERSON] на час набуття права власності на спірну земельну ділянку в 2013 році не знала і не могла знати про наявність спору на придбану земельну ділянку, вона є добросовісним набувачем,а тому позивачі, що не є власниками оспорюваних часток їх земельних ділянок, є неналежними позивачами. Приймаючи до уваги те, що в судовому засіданні позивачі не бажали стягнення понесених ними судових витрат саме з цих відповідачів та третьої особи, які є по справі, а з іншої сторони, яка відповідачем по справі не являється, суд не вбачає підстав для стягнення судових витрат понесених ними по даній справі з цих відповідачів, а МПП «Грінвіч», до якого позивачі заявили в судовому засіданні вимоги стороною по даній справі не являються. На підставі ст.ст. 257,261,267, 388 ЦК України, ст. ст. 213, 215, 223 ЦПК України, суд,

Outcome: dismissed