Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 06 січня 1999 року в с. Фотовиж Глухівського району Сумської області померла їх дружина і мати [PERSON], та після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно в тому числі й на земельну частку (пай) розміром 10,72 умовних кадастрових гектара, розташовану на території Фотовизької сільської ради, отриману нею на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0106007, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Глухівською районною державною адміністрацією членам САПТЗТ «Іскра» 01 жовтня 1996 року за № 7, виданого на підставі розпорядження голови Глухівської районної державної адміністрації від 04 вересня 1996 року № 346. Позивачі є спадкоємцями даного майна за законом та прийняли спадщину після смерті дружини та матері, оскільки на день її смерті були зареєстровані та проживали разом з нею, тобто відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року), на протязі шести місяців після відкриття спадщини фактично вступили в управління та володіння її спадковим майном, зокрема будинком та земельною ділянкою. Однак, коли для оформлення своїх прав на спадкове майно вони звернулися в нотаріальну контору, то їм було відмовлено в цьому у звязку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документа сертифіката на право на земельну частку (пай), який було втрачено. За вказаних обставин позивачі просять суд визнати за ними право власності, по 1/5 частині кожному, на вищевказану земельну частку (пай). Представник позивачів у підготовче судове засідання не зявився, а представив заяву, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просить розглядати справу без його участі. Представник відповідача в підготовче судове засідання також не зявився, а представив заяву про визнання позову, в якій визнає позов повністю і просить справу розглядати за його відсутності. Враховуючи викладене та зважаючи на положення ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов є повністю обґрунтованим, підтверджується представленими документами, а тому підлягає повному задоволенню з огляду на таке. Так, судом встановлено, що 06 січня 1999 року померла дружина позивача [PERSON] і мати позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] [PERSON], постійне місце проживання якої було с. Фотовиж Глухівського району Сумської області. Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно в тому числі й на земельну частку (пай) розміром 10,72 умовних кадастрових гектара, розташовану на території Фотовизької сільської ради, отриману нею на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0106007, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Глухівською районною державною адміністрацією членам САПТЗТ «Іскра» 01 жовтня 1996 року за № 7, виданого на підставі розпорядження голови Глухівської районної державної адміністрації від 04 вересня 1996 року № 346. Позивачі є спадкоємцями за законом після смерті дружини та матері. Однак, коли для оформлення своїх прав на спадкове майно вони звернулися в нотаріальну контору, то їм було відмовлено в цьому у звязку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документа сертифіката на право на земельну частку (пай), який було втрачено. Дані факти підтверджуються копією свідоцтва про смерть [PERSON], копією свідоцтва про шлюб позивача [PERSON] зі спадкодавицею [PERSON] (дошлюбне прізвище Климанова) М.П., копіями свідоцтв про народження позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], довідкою, виданою відділом у Глухівському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, довідкою виконавчого комітету Фотовизької сільської ради Глухівського району Сумської області, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, інформаційними довідками зі Спадкового реєстру, а також копією оголошення про втрату сертифіката на право на земельну частку (пай). Також судом встановлено, що позивачі є спадкоємцями даного майна та прийняли спадщину після смерті своєї дружини та матері, так як у відповідності до положень п. 1 ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року) на протязі шести місяців після відкриття спадщини фактично вступили в управління та володіння її спадковим майном. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним визнати за позивачами право власності, по ⅕ частині кожному,на земельну частку (пай), що належала їх покійній дружині та матері.

Outcome: approved