Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] яка діє в своїх інтересах та в інтересах своїх неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третьої особи [PERSON] про виселення та вселення. Уточнена позовна заява позивачів у матеріалах справи на а.с.44. Позивачі просять суд: 1)Виселити [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO] із житлового будинку за адресою: [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення; 2) Вселити [PERSON], [PERSON] разом з неповнолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] Сергіївноюв до житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Свої позовні вимоги позивачі мотивують тим, що позивач [PERSON], відповідно договору купівлі - продажу житлового будинку, є власником будинку за адресою: [ADDRESS]. В цьому житловому будинку зареєстровані позивач [PERSON].(дочка позивача [PERSON].) з трьома дітьми та колишній зять власника житлового приміщення [PERSON] На теперішній час в будинку проживає колишній зять власника житлового будинку [PERSON] разом зі своєю новою дружиною. Позивач [PERSON] вказує, що як власник будинку будь-якого доступу до будинку він не має, ключів від вхідних дверей та хвіртки відповідач [PERSON] йому не дає чим порушує його право власності на житловий будинок. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За вимогами ч. 1ст. 109 ЖК України виселення із займаного приміщення допускається з підстав, встановлених законом, тобто, виселення є можливим лише з передбачених законом підстав. У відповідності до ч. 1 ст. 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. У відповідності до ст. 157 ЖК Української PCP членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Згідно з вимогами ст. 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Позивач [PERSON] у своєму позові вказує, що своїми діями відповідач [PERSON] перешкоджає йому потрапити до будинку, чим грубо порушує його право на проживання у власному будинку.Посиливши без його згоди в належному йому будинку свою нову дружину, його колишній зять своєю аморальною поведінкою зробив неможливим проживання в його будинку, доньки та онуків з етичних переконань. Спільне проживання колишнього зятя разом з новою дружиною в одному будинку з ним, колишньою дружиною ( його донькою ) та дітьми суперечить всім етичним нормам суспільства. Відповідно до п. 2 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні » зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримує, справу просить розглянути без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримує, справу просить розглянути без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Третя особа по справі [PERSON] повідомлялась належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила. Її неявка не перешкоджає розгляду справи. Відповідач [PERSON] ([PERSON] повідомлялась в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явивлась, про причини неявки суд не повідомила. Відповідач [PERSON] повідомлялявся в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини його неявки в судове засідання суд вважає неповажними. Підстав унеможливлюючи його участь у судовому засіданні суд не вбачає. Відповідно до вимог ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд, враховуючи вимоги ст. ст. 224, 225 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідачів та ухвалити по справі заочне рішення. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 07.02.2002 року позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS](а.с.11). За цією адресою з 06.06.2002 року зареєстровані позивач [PERSON] з дітьми [PERSON], [PERSON], [PERSON](а.с.13). З 30.11.2010 року за вказаною адресою зареєстрований відповідач [PERSON] як чоловік дочки власника житлового приміщення [PERSON] Відповідно до рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14.09.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний(а.с.27). Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів особи може бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 41 Конституції України - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним. Відповідно до ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Всім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Стаття 321 ЦК України гарантує, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як встановлено в судовому засіданні після розірвання шлюбу відповідача [PERSON] з дочкою власника житлового будинку [PERSON] пройшло більше одного року. Як власник будинку, позивач має право на усунення будь яких перешкод у користуванні своєю власністю. Домовленості відповідача [PERSON] з власником житлового приміщення з приводу користування житловим приміщенням не досягнуто. Власник житлового приміщення письмово попереджав відповідача [PERSON] про усунення створених йому перешкод у користуванні житловим будинком та необхідність виселення(а.с.23). Як встановлено в судовому засіданні згоди на користування житловим будинком та вселення в житловий будинок відповідачу [PERSON] власник житлового будинку [PERSON] не давав. Позивач [PERSON] разом з неповнолітніми дітьми, із згоди власника має право на проживання у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS], та вселення в це житлове приміщення. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідачів підлягає сплачена позивачами при зверненні до суду грошова сума судового збору (а.с.39-40). На підставі викладеного,

Outcome: approved