Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

Позивачка 30 квітня 2020 року звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення невиплаченої заробітної плати у розмірі 102 475 грн. за період з квітня 2018 року по квітень 2020 року. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що вона перебуває у трудових відносинах з Комунальною 3-ою стоматологічною поліклінікою м. Львова та працює на посаді сестри медичної зі стоматології. З 01 серпня 2017 року після призначення на посаду головного лікаря [PERSON] та по даний час заробітна плата працівникам поліклініки не нераховується та не виплачується, що унеможливлює отримання довідки про нараховану, але невиплачену заробітну плату. Відсутність нарахувань заробітної плати тривалий час та факт перебування у трудових відносинах підтверджуються рішенням Залізничного районного суду м. Львова щодо стягнення на користь позивачки заборгованості по заробітній платі, яке не було оскаржено та набрало законної сили. Розмір заробітної плати, гарантований законом: з 01.01.2018 року становить 3 723 грн., з 01.01.2019 року - 4 173 грн., з 01.01.2020 року - 4 723 грн., а тому заборгованість по заробітній платі за вказаний вище період становить 102 475 (3 723 грн. х 9 місяців + 4 173 грн. х 12 міс. + 4 723 грн. х 4 міс.) гривень. За наведеного, просить позов задовольнити. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 4 травня 2020 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з для вручення даної ухвали для відзиву на позовну заяву. Встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Також роз`яснено сторонам, що відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами справи, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Ухвалу про прийняття до розгляду та відкриття провадження у справі позивачка отримала 25.05.2020 року. Відповідач отримав зазначену ухвалу 22.05.2020 року , однак протягом строку, встановленого в ухвалі, не надав суду відзиву на позовну заяву. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 7 червня 2018 року позов [PERSON] до Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м. Львова про стягнення заробітної плати задоволено та стягнуто з Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки м. Львова на користь [PERSON] 27169 грн. заборгованості по заробітній платі за період з серпня 2017 року по березень 2018 року. Зазначеним рішенням встановлено, що [PERSON] з 2002 року по даний час перебуває у трудових відносинах з Комунальною 3-ою стоматологічною поліклінікою м.Львова, з 01.06.2015 року працює на посаді сестри медичної зі стоматології та що з серпня 2017 року по березень 2018 року відповідач не проводив нарахування та виплату [PERSON] заробітної плати у мінімальному розмірі, який гарантований чинними нормами трудового законодавства. Зазначене рішення носить преюдиційний характер, а відтак вищевказані обставини доказуванню не підлягають в силу вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України. Згідно із ст. 2 КЗпП України право громадян на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.. Відповідно до ст.7 ч.4 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищене законом. Частинами 1, 7 ст. 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ст. 115 Кодексу законів про працю України заробітна плата повинна виплачуватися робітнику регулярно у робочі дні у строки, встановлені колективною угодою, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, не перевищуючий шістнадцяти календарних днів. Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. У частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року, який є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює правовідносини у сфері оплати праці, міститься аналогічне визначення поняття заробітна плата. Згідно ст. 2 Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. У відповідності до вимог ч.ч. 1, 4 ст. 95 Кодексу законів про працю України мінімальна заробітна плата - це встановлений законом мінімальний розмір оплати праці за виконану працівником місячну (годинну) норму праці. Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов`язковою на всій території України для підприємств, установ, організацій усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників, за будь-якою системою оплати праці. Згідно п.8 ч.1 ст. 40 Бюджетного Кодексу України розмір мінімальної заробітної плати на відповідний бюджетний період визначається Законом про Державний бюджет України. Так, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» розмір мінімальної заробітної плати становить 3723 грн. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» розмір мінімальної заробітної плати становить 4 173 грн. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» розмір мінімальної заробітної плати становить 4 723 грн. Враховуючи наведене, заборгованість по заробітній платі [PERSON] за період з квітня 2018 року по квітень 2020 року становить 102 475 (3 723 грн. х 9 місяців + 4 173 грн. х 12 міс. + 4 723 грн. х 4 міс.) гривень. Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що існували законні підстави для того, щоб з січня 2018 року по серпень 2018 року не проводити нарахування та виплату позивачці заробітної плати у мінімальному розмірі, який гарантований чинними нормами трудового законодавства. Виходячи з наведеного та враховуючи, що позивачка дійсно перебуває у трудових відносинах із відповідачем та з квітня 2018 року по квітень 2020 року відповідач не проводиться їй нарахування та виплату гарантованої законом мінімальної заробітної плати, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі у розмірі 102 475 грн. за період з квітня 2018 року по квітень 2020 року. Крім того, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави 840 грн. 80 коп. судового збору. На підставі та

Outcome: approved