Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

позивачі за первісним позовом [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою, в якій просять визнати за ними в рівних частинах право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями №91 по вул. Центральній \~в с. Домажир Яворівського району Львівської області. Позовні вимоги мотивовано тим, \~що після смерті їхнього діда [PERSON], який помер 23.10.1998 року, відкрилася спадщина по заповіту, яку прийняв їхній батько [PERSON], який постійно \~проживав з покійним на час його смерті, однак не оформив спадщини в нотаріальному порядку. 26-27 березня 2008 року помер їхній батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина по закону. Вони як \~спадкоємці по закону першої черги своєчасно звернулися з заявами про прийняття спадщини в нотаріальну контору, однак оформити своє право на спадщину в нотаріальному порядку на будинок вони не можуть, так як на спадковий будинок відсутні правовстановлючі документи. відповідачі [PERSON] та [PERSON] звернулися із зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON], Домажирської сільської ради, в якому просять в позові [PERSON] та [PERSON] відмовити, визнати за ними право власності в рівних частинах по 1/2 на будинковолодіння №91 по вул. Центральній в с. Домажир Яворівського району Львівської області. В заяві вказують, що 23 жовтня 1998 року помер їх батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина по закону на будинок. Спадщину вони фактично прийняли, так як завжди навідувалися в спадковий будинок, обробляли присадибну земельну ділянку, робили поточний ремонт, сплачували послуги з електропостачання. Їхнім батьком [PERSON] було складено заповіт на брата [PERSON], однак брат з заявою до нотаріальної контори не звертався, спадщини не прийняв. Після смерті батька вони дозволили проживати братові в спадковому будинку, який проживав в -2- будинку як наймач. Позивачі не можуть претендувати на спадковий будинок, який не перейшов у володіння брата після смерті батька. Під час розгляду справи відповідачі [PERSON] та [PERSON] також звернулися з позовною заявою, яка була обєднана в одне провадження з вищевказаною справою, в якій просять постановити рішення, яким усунути [PERSON] та [PERSON] від права на \~спадкування \~за \~законом \~після \~смерті \~\~батька \~[PERSON] \~Заявлені \~позовні \~вимоги мотивовано тим, що їх брат і батько відповідачів [PERSON] проживав в с. Домажир, з 2003 року [PERSON] хворів, мав психічні та поведінкові розлади внаслідок зловживання алкоголем, стаціонарно лікувався у військово-медичному центрі Західного регіону, в Львівській обласній психіатричній лікарні. Вони забезпечували брата харчуванням, одягом, доглядом, медичним обслуговуванням, утриманням житла. Відповідачі не цікавилися життям батька, під час хвороби батька, який перебував у безпорадному стані, ухилялися від надання допомоги, хоч зобовязані і мали змогу таку надавати. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] та [PERSON] адвокат [PERSON] подану заяву підтримав, зустрічних позовних вимог не визнав, \~дав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Додатково представник \~показав, що при розгляді справи не доведено, що покійний [PERSON] перебував в безпорадному стані, потребував допомоги, а його довірителі ухилялися він надання такої допомоги. Жодних прохань про надання такої допомоги до позивачів не надходило. Представник позивачів просить визнати за його довірителями право власності на спадковий будинок в порядку спадкування за законом в судовому порядку, в зустрічному позові та позові про усунення від права спадкування просить відмовити. Відповідач [PERSON] первинного позову не визнав, свій позов підтримав. Просив зустрічний позов та позов про усунення від права спадкування задовольнити. Представник позивачів [PERSON] та [PERSON] адвокат [PERSON] надав суду пояснення, що після смерті [PERSON], яка померла 18 квітня 1992 року, відкрилася спадщина на 1/2 частку спірного будинковолодіння, яку прийняли пережилий її чоловік [PERSON] та діти: [PERSON]І, і [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 2/3 частки спірного будинковолодіння (1/2 +1/6), яку прийняли спадкоємці першої черги - [PERSON], та [PERSON] Спадкоємець за заповітом [PERSON] після смерті [PERSON] спадщину у встановленому законом порядку та строк не прийняв, а відтак - права на спадкове майно не набув. Зустрічний позов своїх довірителів підтримав, а в первісному позові просить суд відмовити. Представник відповідача, Домажирської сільської ради Яворівського району Львівської області в судове засідання не зявився, причин неявки суду не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи. Клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Представник Яворівської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, причин неявки суду не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи. Клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Представник Обласного комунального підприємства «БТІ та ЕО» в судове засідання не зявився, причин неявки суду не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи. Клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] дали суду показання, що вони проживають по сусідству з господарством №91 по вул. Центральній, що в с. Домажир Яворівського району Львівської області, та бачили як [PERSON] та [PERSON] доглядали за будинком №91 та [PERSON], який останнім часом вживав спиртні напої, зокрема завжди навідувалися в спадковий будинок, обробляли присадибну земельну ділянку, робили поточний ремонт, возили [PERSON] до лікарні на лікування. Суд вважає за можливе провести розгляд справи та ухвалити рішення на підставі -3- наявних в справі доказів у відсутності осіб які з невідомих суду причин не зявилися в судове засідання. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, проаналізувавши матеріали цивільної справи та дослідивши всі докази у справі у їх сукупності, суд прийшов до наступного. Суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно\~ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Суд встановив, що спірним майном є будинковолодіння № 91 по вулиці Центральній у с. Домажир Яворівського району Львівської області, яке відповідно до наявних у погосподарських книгах с.Домажир відомостях належало подружжю [PERSON] та [PERSON], які є батьками [PERSON], [PERSON] та [PERSON], про що свідчать свідоцтва про народження цих осіб, а також свідоцтво про шлюб [PERSON] [PERSON] померла 18 квітня 1992 року у віці 68 років, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-СГ № 263395. Після її смерті відкрилася спадщина. [PERSON] не залишила заповіту щодо належного їй на час смерті майна. На час смерті [PERSON], яка проживала у спірному будинку, у цьому будинку разом із спадкодавцем проживав [PERSON], який фактично вступив в управління та володіння спадковим майном у розумінні чинної на час виникнення цих правовідносин ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року. [PERSON]І, та [PERSON] після смерті [PERSON] від спадщини у встановлений законом строк не відмовилися, фактично вступили в управління та володіння спадковим майном (прийняли спадщину), оскільки допомагали своєму батькові, який на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] мав 70 років, хворів хворобою серця, доглядали за будинковолодінням, утримували його, обробляли земельну ділянку, призначену для обслуговування та утримання будинковолодіння. В нотаріальній конторі спадкоємці свої спадкові права не оформили. 27 жовтня 1998 року помер [PERSON], що стверджується свідоцтвом про його смерть серії І-СГ № 068906. 07 вересня 1993 року [PERSON] склав заповіт щодо всього належного йому на час смерті майна в користь його сина - [PERSON], який посвідчений керуючою справами Домажирської сільської ради Яворівського району Львівської області. На час відкриття спадщини після смерті [PERSON] чинним був ЦК України в редакції 1963 року. Відповідно до ст. 548 цього Кодексу для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Згідно зі ст. 549 зазначеного Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Встановлено, що після смерті [PERSON] спадкоємець за заповітом [PERSON] протягом шести місяців не вчинив передбачених законом дій, які б свідчили про прийняття ним спадщини. Зокрема, на протязі цього періоду він не проживав у с. Домажир, а із його родиною проживав у інших містах України, а також на протязі цього періоду він не подав до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Після пропуску зазначеного строку [PERSON] не звертався із заявами про продовження строку на прийняття спадщини, як передбачено ст. 550 ЦК України в редакції 1963 року. 27 липня 2007 року - по спливу більше як 8 років після відкриття спадщини після -4- смерті [PERSON], [PERSON] подав в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину. Питання про продовження строку на прийняття спадщини він не порушував. Суд встановив, що у спірному будинку [PERSON] не був зареєстрований. Після відкриття спадщини після смерті батьків [PERSON] та [PERSON] протягом встановленого законом шестимісячного строку [PERSON] не вчинив дій, які б свідчили про прийняття ним спадщини, оскільки проживав у інших населених пунктах, заяв до нотаріальної контори не подав. Суд також встановив, що спадкоємці першої черги за законом [PERSON]І, та [PERSON] після смерті батька - [PERSON] фактично вступили в управління та володіння спадковим майном. Вони доглядали за будинковолодінням, проводили в ньому ремонтні роботи, обробляли земельну ділянку, користувалися предметами хатнього вжитку, що відповідно до ст.ст. 548-549 ЦК України в редакції 1963 року свідчить про прийняття ними спадщини після смерті батька [PERSON] Також суд встановив, що з 2003 року [PERSON] хворів, мав психічні і поведінкові розлади внаслідок зловживання алкоголем. Він лікувався стаціонарно у серпні та вересні 2003 року у Військово-медичному центрі Західного регіону. В лютому та березні 2007 року він лікувався у Львівській обласній психіатричній лікарні. З цього часу він не міг самостійно себе обслуговувати, про себе дбати, забезпечувати свій побут і потребував сторонньої допомоги. [PERSON] та [PERSON] піклувалися братом, поміщали його в лікувальні заклади під час загострення хвороб та доглядали вдома, забезпечували його харчуванням, одягом, доглядом, медичним обслуговуванням, утримували житло, у якому він проживав, що стверджується медичними документами, довідками (а.с.12-15) та поясненнями свідків. 26-27 березня 2008 року [PERSON] помер, про що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-СГ № 130560. Відповідно до ст. 554 ЦК України в редакції 1963 року, чинної на час відкриття спадщини після смерті [PERSON], в разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або заповітом його частка переходить до спадкоємців за законом і розділяється між ними в рівних частках. Відтак, виходячи з установленого, вбачається, що спірне будинковолодіння нажите подружжям [PERSON] і [PERSON] за час шлюбу і належало їм на праві спільної сумісної власності ( ст. 16 Закону України «Про власність», ст.22 КпШС України в редакції 1969 року), тому суд доходить висновку, що спірне будинковолодіння належало [PERSON] і [PERSON] в рівних частках, оскільки не надано доказів про те, що участь когось із учасників спільної сумісної власності у надбанні майна була більшою або меншою. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина 1/2 частку спірного будинковолодіння, яку прийняли пережилий її чоловік [PERSON] та діти: [PERSON]І, і [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 2/3 частки спірного будинковолодіння (1/2 +1/6), яку прийняли спадкоємці першої черги - [PERSON]І, та [PERSON] Спадкоємець за заповітом [PERSON] після смерті [PERSON] спадщину у встановленому законом порядку та строк не прийняв, а відтак - права на спадкове майно не набув. Відповідно до ч.1 ст. 554 ЦК України в редакції 1963 року, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, частка [PERSON], який не прийняв спадщини після смерті батька за заповітом, перейшла до спадкоємців за законом - [PERSON]І, і [PERSON], які вчинили дії, що свідчать про прийняття спадщини, (прирощення спадкових часток) і підлягає розподілу між ними в рівних частках. Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що в задоволенні позову [PERSON] та [PERSON] про визнання за кожним із них права власності на ? частину будинковолодіння № 91 на вулиці Центральній у с. Домажир в порядку спадкування за законом після смерті 26-27 березня 2008 року [PERSON] слід відмовити, оскільки спірне будинковолодіння не входить до спадкового майна після смерті [PERSON], а позов -5- [PERSON] та [PERSON] слід задовольнити повністю та визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності по 1/2 частині будинковолодіння № 91 на вулиці Центральній у с. Домажир в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла 18 квітня 1992 року та [PERSON], який помер 27 жовтня 1998 року. Усунути від права спадкування [PERSON] та [PERSON] після смерті їх батька - [PERSON]. Також, з Відповідачів за зустрічним позовом підлягає стягненню судовий збір на користь позивачів за зустрічним позовом на підставі ст. 88 ЦПК України в сумі 98 грн.10 коп.

Outcome: approved