Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до відповідачки [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що вона є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Відповідач зареєстрована за місцем проживання у зазначеній квартирі як донька власниці, однак фактично з 2015 року у зазначеній квартирі не мешкає, не сплачує комунальні платежі, особистих речей в квартирі не має, перешкод в користуванні відповідачеві даним жилим приміщенням позивачка не чинила. Наявність реєстрації [PERSON] у спірній квартирі порушує право [PERSON] на вільне розпорядження і користування її власністю, остання позбавлена можливості оформити субсидію. Тому, враховуючи, що [PERSON] без поважних причин понад один рік не проживає у спірній квартирі, позивачка просить суд визнати [PERSON] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . Позивачка про місце, дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки про виклик до суду та смс-повідомленням (а.с. 18-19, 28). На адресу суду від позивачки надійшло письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності, вимоги позову підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити (а.с. 30). Відповідачка в судове засідання не з`явилась про місце, дату та час була повідомлена належним чином, що подверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та оголошенням від 21 лютого 2021 року на офіційній веб-сторінці Вугледарського міського суду Донецької області на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (а.с. 26, 29). Від відповідачки не надходило клопотань про розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі доказами та документами, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до договору купівлі-продажу, квартира [ADDRESS] , була куплена [PERSON] у [PERSON] (а.с. 8). Згідно з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №25508555 від 13 серпня 2014 року, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с. 9). Згідно з довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 12 листопада 2020 року, відповідачка [PERSON] зареєстрована, але фактично не мешкає за адресою [ADDRESS] , з липня 2015 року (а.с. 11). Відповідно до з письмових показань свідків [PERSON] та [PERSON] , в яких вони зазначають, що є подругами з [PERSON] та неодноразово були у квартирі [ADDRESS] , але з 2016 року, як стверджують свідки, [PERSON] виїхала за межі міста, та більше вони її не бачили та на даний момент, місцезнаходження останньої їм не відома. (а.с. 33, 35). Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири, визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для свого власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно з положеннями ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до статті 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Статтями 12, 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року). Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 04 жовтня 2018 року по справі №521/6687/17. В межах даної цивільної справи, яка розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, відповідачкою [PERSON] не надано до суду відзив на позов або зустрічний позов, а також не надано жодного доказу, на підставі якого суд, мав би можливість встановити, чи наявні у останньої перешкоди для проживання у спірній квартирі, причини відсутності відповідачки понад встановлені строки у квартирі, а також визначити підстави для продовження пропущеного строку для проживання у квартирі. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що відповідачка без поважних причин не проживала у квартирі за адресою: [ADDRESS] , понад один рік, що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 12 листопада 2020 року, письмовими поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] . Окрім того, відповідачка добровільно вибула з вищезазначеної квартири, підстав для продовження пропущеного строку судом встановлено не було, а тому суд вважає доцільним задовольнити позов в повному обсязі та визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . Оскільки, відповідно до вимог статті 279 ЦПК України, справа в порядку спрощеного позовного провадження розглядається без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, то, відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного,

Outcome: approved