Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з цим позовом, до початку розгляду судом справи по суті змінили підстави позову, мотивували їх тим, що житловий будинок № 7 по вул. Воскресенська в м. Носівка Чернігівської області відносився до типу колгоспних дворів. Станом на 15 квітня 1991 року вони (позивачі) були членами даного колгоспного двору. Вони (позивачі) зверталися до центру надання адміністративних послуг Носівської РДА з метою реєстрації права власності за собою на вищезазначений житловий будинок, але їм було відмовлено в реєстрації. Позивачі просили суд визнати за ними право власності на житловий будинок № 7 по вул. Воскресенська в м. Носівка Чернігівської області з господарськими будівлями та спорудами, по 1/2 частині за кожним. У судове засідання позивачі не зявилися, їх представник [PERSON] подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, просив їх задовольнити, справу розглянути без його участі та участі позивачів. У судове засідання представник Носівської міської ради Чернігівської області не з'явився, міський голова подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без участі їх представника за наявними у справі матеріалами. Суд розглядає справу у відсутності сторін за наявними у справі доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок № 7 по вул. Воскресенська (колишня назва Покиньбороди) в м. Носівка Чернігівської області відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва на право особистої власності на домоволодіння (а.с. 13), копією додатку до рішення 17 сесії 23 скликання міської ради (а.с. 19) та довідкою виконавчого комітету Носівської міської ради № 3959 від 30 листопада 2016 року (а.с. 11). Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. За таких обставин [PERSON] та [PERSON] належить по 1/2 частині житлового будинку № 7 по вул. Воскресенська в м. Носівка Чернігівської області, як членам колишнього колгоспного двору. У судовому засіданні встановлено, що позивачі не зареєстрували у встановленому порядку право власності на належний їм житловий будинок. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У судовому засіданні встановлено, що позивачі зверталися до центру надання адміністративних послуг Носівської РДА з метою реєстрації за собою права власності на вищезазначений житловий будинок, але їм було відмовлено, що підтверджується копією повідомлення від 2 лютого 2017 року (а.с. 31). З матеріалів справи вбачається, що на будинок № 7 по вул. Воскресенська в м. Носівка Чернігівської області виготовлена технічна документація (а.с. 15-17). За таких обставин суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved