Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

Позивачі у судове засідання не з'явилися, але надали письмові заяви у яких позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити та справу розглядати без їхньої участі. Представник відповідача у судове засідання надав заяву у якій просив справу розглянути без їхньою участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 06 грудня 2001 року між територіальною громадою Новоолександрівською сільрадою та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу, згідно якого, останній купив будівлю [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №3032. В подальшому, 29 січня 2002 року, договір купівлі-продажу, як правовстановлюючий документ на будівлю, був зареєстрований Комунальним підприємством «Новомосковське міжрайонне бюро технічної інвентаризації». В підтвердження наявності у Позивача-3 зареєстрованого права власності на будівлю [ADDRESS], свідчить реєстраційне посвідчення видане КП «Новомосковським МБТІ». Крім того встановлено, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ДП №008084, від 02.10.2002 року, кадастровий номер - 1221486200:01:059:0001, [PERSON] на праві власності належить 1/3 частка земельної ділянки площею 1,595 га, що знаходиться по [ADDRESS]. Акт зареєстровано в книзі записів державної реєстрації державних актів на право власності на землю за №41. Також, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ДП №008099, від 02.10.2002 року, кадастровий номер - 1221486200:01:059:0001, [PERSON] на праві власності належить 1/3 частка земельної ділянки площею 1,595 га, що знаходиться по [ADDRESS]. Акт зареєстровано в книзі записів державної реєстрації державних актів на право власності на землю за №42. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ДП №008077, від 12.07.2002 року, кадастровий номер - 1221486200:01:059:0001, [PERSON] на праві власності належить 1/3 частка земельної ділянки площею 1,595 га, що знаходиться по [ADDRESS]. Акт зареєстровано в книзі записів державної реєстрації державних актів на право власності на землю за №35. Таким чином, позивачі, користуючись своїми правами власника вищевказаних часток земельної ділянки, на місці будівлі [ADDRESS], за власні кошти, без отримання на це належного дозволу, здійснили будівництво тепличного комплексу (переобладнання та перебудову (забудову), тобто фактично створили нову річ. Крім того, для господарських потреб позивачами, було самостійно, за власні кошти збудовано трансформаторні підстанції КТП, КТП1, які на даний час експлуатуються ними та не знаходяться на балансі ДРЕМ, про що свідчить відповідна довідка №1830/0202 від 19.08.2013 року. У відповідності до ч.1 ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються без належного дозволу або певним чином затвердженого проекту. Виходячи з викладеного вбачається, що належний Позивачам тепличний комплекс, що розташована за адресою: [ADDRESS] є об'єктом самочинного будівництва. Частиною 5 ст.376 Цивільного кодексу України передбачено, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно ст.ст. 317, 319 Цивільного кодексу України власнику майна належить право володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном за власним розсудом, та вчиняти по відношенню до свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Здійснивши будівництво на місці будинку № 5тепличного комплексу, Позивачі здійснили лише розпорядження своєю приватною власністю за власним розсудом і ніяким чином не порушили права інших осіб. Крім того, суд приймає до уваги, що 03 грудня 2011 року ФОП [PERSON] (ліцензія серії [NUMBER]), було проведено обслідування і надано оцінку, в результаті чого було складено технічний звіт стану будівельних конструкцій частини тепличного комплексу, а саме: літ. А-1 - адміністративно-складська будівля; літ. Б-1 - котельня; літ. В-1 - бойлерна; літ. Г-Г11 - теплиці; літ. Е - теплиця; Ж - навіс, а також 02 жовтня 2013 року, ТОВ «Промтехаудит», свідоцтво про атестацію №ПЄ №0077/2011, кваліфікаційний сертифікат відповідального виконавця окремих видів робіт (послуг), пов'язаних із створенням об'єкта архітектури серія АЕ №000662 було проведено обслідування і надано оцінку технічного стану частини обстежених будівельних конструкції тепличного комплексу та складено висновок, а саме: літ. З - котельня, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Згідно даних обслідувань та висновків основні несучі конструкції (фундаменти, стіни, перегородки, перекриття) знаходяться в нормальному і задовільному стані і придатні до подальшої експлуатації за функціональним призначенням та відповідають категорії К-1, К-2 та категорії ІІ. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою. Враховуючи викладені обставини, позивач звертається до суду з позовною заявою про визнання його права власності на вищевказаний об'єкт нерухомості. Статтею 182 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності та інші речові права нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 р. №7/5, рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна є правовстановлюючим документом, на підставі якого проводиться реєстрація прав власності на таке майно без введення цих об'єктів в експлуатацію. Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено право особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу шляхом примусового виконання обов'язку в натурі, а також шляхом визнання права. Також, відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 №6 «Про практику застосує судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочиного будівництва)» у справах, пов'язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, і мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина 5 статті 376 ЦК). Відповідно до ст. 325 ЦК України суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Склад, кількість та вартість майна, яке може бути у власності фізичних та юридичних осіб, не є обмеженими. Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Позивачі є єдиними власниками самовільно побудованого тепличного комплексу та земельної ділянки, на якій він розташований, тому визнання за ними права власності не порушить прав будь-яких інших фізичних або юридичних осіб. На підставі викладеного і

Outcome: approved