Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Енергодарського міського суду Запорізької області 28.12.2015 року з вищезазначеною позовною заявою, в якій зазначає,\~ що\~ 23.04.2007 року вона купила та прийняла у свою власність квартиру [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу квартири посвідченого приватним нотаріусом Енергодарського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 1529. В квітні 2014 року, позивачка , за усною домовленістю із своєю донькою - третьою особою по справі - [PERSON], прописала у квартирі знайомого доньки - відповідача по справі [PERSON] та домовилась з відповідачем, що він зніметься з реєстраційного обліку коли владнає свої питання пов`язані з пошуком роботи в м.Енергодарі, оскільки реєстрація йому була потрібна саме для цього. Однак, фактично відповідач в квартирі не проживав жодного дня, його місце знаходження позивачу не відомо, самостійно відповідач з реєстраційного обліку не знявся, вона змушена оплачувати комунальні послуги які також нараховуються й на відповідача та вона як власник не може на свій розсуд користуватися своїми правами такими як володіння, користування, розпорядження належної їй квартири. Просить суд усунути перешкоди в реалізації прав власника шляхом визнання відповідача втратившим право користування квартирою № 39 в будинку № 31 по проспекту Будівельників в місті Енергодарі Запорізької області та зняти його з реєстраційного обліку за зазначеною адресою. Справу розглянути за останнім відомим місцем проживання відповідача. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, надала на адресу суду, через канцелярію, письмову заяву у якій просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить суд їх задовольнити (а.с.44). Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не зявився, заяв або клопотань про відкладання слухання справи до суду не надав, на адресу суду повернулися поштові конверти з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання» (а.с.30, 39). Відповідно до п.9\~ст.74 ЦПК України,\~відповідач викликався до суду через оголошення у газеті Запорізької обласної ради та обласної державної адміністрації «Запорізька правда» № 6 від 18.02.2016 р. (а.с.43). У судове засідання третя особа [PERSON] - не з`явився, надав до суду, через канцелярію, письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить суд їх задовольнити (а.с.26). У судове засідання третя особа [PERSON] - не з`явилась, надала до суду, через канцелярію, письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить суд їх задовольнити (а.с.41). У судове засідання третя особа [PERSON] - не з`явилась, надала до суду, через канцелярію, письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить суд їх задовольнити (а.с.22). У судове засідання представник третьої особи Енергодарського МВ УДМС України в Запорізькій області не зявився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника, проти задоволення позову не заперечує (а.с.20). Через неявку відповідача у судове засідання з невідомих причин, на підставі письмової заяви позивача, у відповідності зі\~ст. 224 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. Крім того, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7,\~ 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. \~ Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України). Відповідно \~до ст.150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у власності будинок, користуються ним і мають право розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, здавати в оренду. Обмеження чи втручання у право власника \~можливе лише з підстав передбачених законом. \~ Відповідно до ст.383 ЦК України власник має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання своєї родини, інших осіб. \~ Статтею 391 \~ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування \~та розпорядження своїм майном. \~\~ \~ \~\~ Відповідно \~ст.155 ЖК України, \~жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, \~не \~може \~бути \~в \~них вилучено, \~власника не може бути позбавлено права користування \~жилим \~будинком \~(квартирою), \~крім випадків, установлених законодавством. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права приватної власності\~чи\~обмежений у його здійснені. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року, реєстрація - це внесення відомостей до паспортного столу про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи\~ та внесення\~ цих даних до реєстраційного\~ обліку відповідного\~ органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: позбавлення права власності на житлове приміщення; позбавлення права користування житловим приміщенням; визнання особи безвісно відсутньою; оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст.1 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з ти одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такою особою жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Згідно до ст.З Тимчасового порядку реєстрації фізичних осіб за місцем проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року за № 35 місцем проживання фізичної особи є місце, де вона постійно або переважно проживає як власник житлового будинку (приміщення), за договором його наймання, піднаймання, оренди або на інших підставах, передбачених законодавством. Договір найму не укладався. Відповідно до п.9 ст.110 ЦПК України, позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред'являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Таким чином, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані стороною докази та норми матеріального права, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, тому підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved