Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом, який мотивують тим, що [INFO] померла їх мати [PERSON], з якою вони проживали з народження та до її смерті. Після смерті матері залишилась спадщина - земельна ділянка, яку вони фактично прийняли. В жовтні 2013 р. вони звернулися до нотаріуса для оформлення права на спадщину матері, але отримали відмову у прийнятті заяви на оформлення спадку, оскільки ними пропущено шестимісячний строк. Просять суд визнати за ними в рівних частках право власності на спадкове майно матері - земельну ділянку, площею 4,15 га, нормативною оцінкою 70 484 грн., що розташована на території Партизанської селищної ради Генічеського району Херсонської області, який належить на праві власності спадкодавцю [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії 1V-ХС, № 002870, виданого їй 28.05.2003 р. Партизанською селищною радою Генічеського району Херсонської області, і фактично успадковану ними. В судовому засіданні позивач позов підтримав, підтвердив обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача позов визнав. Свідки [PERSON], [PERSON] суду пояснили, що у позивачів після смерті матері залишилася спадщина - земельна ділянка. Про те, що їм необхідно отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину - вони не знали. Вислухавши представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлені наступні факти і відповідні ним правовідносини. [INFO] в с. Москаленко Генічеського району Херсонської області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 3). Відповідно до свідоцтв про народження [PERSON] була матір'ю [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4, 5). З штампів реєстрації місця проживання позивачів, який є у їх паспортах, вбачається, що [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] з 10.10.1997 р., а [PERSON] - з 03.04.1998 р. Частиною 3 статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Позивачі зазначають, що вони зверталися з відповідною заявою до нотаріуса, але їм було відмовлено у її прийнятті. Постанова про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] та [PERSON] - відсутня, а пояснення свідків не є належним доказом відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Це спростовує твердження позивачів про те, що вони зверталися до нотаріуса з заявою про видачу вищевказаного свідоцтва. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Судом перешкод для оформлення позивачами спадкових прав у нотаріальному порядку - не встановлено. А тому позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed