Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

Позивачка [PERSON], звернулась в суду із позовною заявою до відповідача Миролюбівської сільської ради, третя особа: Тернопільська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку, що знаходиться у [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивує тим, що вказаний будинок належав її бабі - [PERSON] та матері - [PERSON] як членам робітничого двору. [INFO] року померла її баба і вона, тобто позивачка, успадкувала її частку у вказаному майні за правом представлення, оскільки її батько і син померлої - [PERSON], помер [INFO] року, тобто швидше аніж матір. Також [PERSON] вказує, що [INFO] року померла її мати і після її смерті відкрилась спадщина ще на ? частину вказаного вище житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами. Як вказує позивачка і цю спадщину вона прийняла, оскільки фактично вступила в управління спадковим майном, однак отримати свідоцтво про право на спадщину не може з підстав відсутності правовстановлюючого документу на зазначене майно. Це і змусило її звернутись до суду. В судове засідання позивачка не з'явилась забезпечивши явку свого представника, котра вказані вимоги підтримала та просила їх задовольнити з мотивів, викладених у позовній заяві. В судове засідання представник відповідача не з'явився, надіславши на адресу суду заяву в якій просив розгляд справи здійснювати у його відсутності та зазначає, що позов визнає і просить задовольнити. Представник Тернопільської районної державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, надіславши на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, оглянувши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити з огляду на таке. Як вбачається із довідки, виданої виконкомом Миролюбівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 823 від 12 серпня 2014 року, [PERSON], станом на 01 липня 1990 року, була членом робітничого двору у [ADDRESS] та її частка у цьому майні складала 1/2. [INFO] року [PERSON] померла, про що Миролюбівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області здійснено відповідний актовий запис № 10 та 27 серпня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського районного управління юстиції у Тернопільській області видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER]. [PERSON] є матірю позивачки. Вказаний факт стверджується копією: свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09 вересня 1969 року; свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 10 червня 1987 року; витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00012658044 від 27 серпня 2013 року. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного суду України, котрі він виклав у своїй Постанові № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. На момент відкриття спадщини, тобто [INFO] року, діяв Цивільний кодекс Української РСР від 18 липня 1963 року і саме ним регулюються спірні правовідносини. Спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. (ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР 1963 р.) При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР 1963 р.) Як встановлено у судовому засіданні, після смерті [PERSON] позивачка постійно проживала у будинку, що знаходиться у [ADDRESS]. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. (п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 р.) Отож [PERSON] прийняли спадщину після смерті [PERSON], шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном. Незважаючи на це постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2229/02-14 від 05 серпня 2014 року, державним нотаріусом було відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначений будинок, що залишився після смерті [PERSON] з підстав відсутності правовстановлюючого документа на нього. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Таким чином, судом встановлено наявність достатніх підстав аби вважати, що позивачка у встановленому законом порядку успадкувала 1/2 частину вказаного будинковолодіння, а відсутність правовстановлюючих документів на нього позбавляє її можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, оформити право власності у встановленому законом порядку та розпоряджатись нею. Враховуючи, що у ніякому іншого окрім як у судовому порядку [PERSON] не може захистити своє порушене право слід визнати за нею право власності на вказане майно.

Outcome: approved