Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

Позивачка, [PERSON] , звернулась до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача, [PERSON] , аліменти на її утримання, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 08.07.2016, проте наразі їх фактично-шлюбні відносини припинились, вони стали проживати окремо. Від шлюбу подружжя має двох спільних дітей, які наразі перебувають на утриманні позивачки. Оскільки відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дружини не надає, єдиним джерелом доходу позивачки є щомісячна допомога при народженні дитини, тому остання просить суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання, як дружини, в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн щомісячно до досягнення найменшим сином, [PERSON] , трирічного віку. Від представника відповідача надійшов на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому останній просив суд відмовити в задоволенні позову [PERSON] в повному обсязі, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність висунутої позовної вимоги, оскільки позивачка в силу статей 75, 76 СК України не має право на утримання від чоловіка з огляду на таке. Як зазначив представник відповідача, позивачка не є непрацездатною, адже працевлаштована у КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Білгородської сільської ради Бучанського району Київської області, має постійний дохід, отримує від держави соціальну допомогу. Крім цього, має на праві власності чотири земельні ділянки та автомобіль, що свідчить про те, що остання не потребує матеріальної допомоги. В свою чергу, відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу, зворотного позивачкою не доведено. Позивачка в судове засідання не з`явилась, проте подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, а також зазначила, що наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та участі його представника. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 08.07.2016 виконкомом Чернацької сільської ради Середино-Будського району Сумської області, актовий запис №05, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого виконкомом Чернацької сільської ради Середино-Будського району Сумської області від 08.07.2016 /а.с.8/. Під час у шлюбу у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 13.03.2018, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Святошинським районним у м.Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 10.01.2020 /а.с.9, 10/. На даний час малолітні діти, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають разом з матір`ю, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою, виданою старостою сіл Чернацьке, Велика Берізка, Ясна Поляна, Перемога, Троїцьке Середино-Будської міської ради від 15.06.2021 №47 /а.с.11/. Факт проживання малолітніх дітей разом з матір`ю також підтверджується копією довідки про місце проживання (перебування) дитини, виданої службою у справах дітей Середино-Будської міської ради від 08.07.2021 №85 /а.с.12/. Згідно з довідкою, виданою центром Бучанського управління соціального захисту населення від 27.08.2021 №255, позивачка отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини /а.с.52, 53/. Відповідно до довідки, виданої КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Білогородської сільської ради №40к від 03.09.2021 позивачка працює на посаді лікаря невідкладної медичної допомоги пункту невідкладної медичної допомоги. До 09.01.2023 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення 3-х років, заробітної плати не отримує /а.с.54/. Крім цього, з матеріалів справи встановлено, що позивачка отримує дохід від здачі в оренду земельних часток (паїв), що підтверджується довідками про доходи ТОВ «Гетманське» від 27.08.2021 /а.с.55, 56/. Згідно з ч.1 ст.75 Сімейного кодексу України (далі - СК України) дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч.2 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Принципове положення законодавця полягає в тому, що право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини (матері дитини) на утримання чоловіком (батьком дитини) до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині (матері дитини) незалежно від цієї обставини. Така правова позиція висвітлена в постанові КЦС ВС від 19.12.2018 у справі №310/4820/17. Відповідач у відзиві на позов посилається на те, що позивачка має на праві власності чотири земельні ділянки та автомобіль, а тому не потребує матеріальної допомоги, та надав суду на підтвердження своїх доводів копію інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №26843359 від 30.07.2021, та копії витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів і свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу /а.с.22-26/. Проте суд не бере до уваги вказані доводи відповідача, адже право дружини на утримання у разі проживання з нею дитини не залежить від наявності в неї будь-якого доходу та його розміру, таке право є абсолютним та обмежується лише матеріальною можливістю чоловіка сплачувати аліменти на її утримання. Суд під час вирішення питання про стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, має з`ясувати, чи може чоловік надавати матеріальну допомогу. Відповідач, посилаючись у відзиві на позов на свою неспроможності надавати позивачці матеріальну допомогу, не надав суду будь-яких доказів на підтвердження вказаного факту. Відповідно до ч.1-3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, дослідивши вказані документи, суд дійшов висновку, що відповідач є працездатною особою, яка не має проблем зі здоров`ям, спроможний матеріально утримувати дружину, та може надавати їй матеріальну допомогу, право на яке гарантоване останній статтею 84 СК України. Суд не враховує посилання відповідача на положення ст.75, 76 СК України як на підстави для позбавлення позивачки права на утримання, адже вказані норми регулюють правові відносини з приводу права на утримання одного з подружжя, який є непрацездатним та потребує матеріальної допомоги. Особливим видом зазначеного права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини, порядок надання якого та підстави для припинення регулюються окремими нормами Сімейного кодексу України (ст.84, 85 СК України). Особливість вказаного права на утримання полягає у строковості дії (до досягнення дитиною трирічного віку), незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює його надання - можливості чоловіка надавати таке утримання. Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання, причому така підстава як працездатність дружини та наявності в неї на праві власності майна, дана норма не містить. Суд, проаналізувавши доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, та дослідивши надані ним письмові докази, дійшов висновку, що відповідач не довів належними та допустимими доказами неспроможності надавати утримання дружині, з якою проживає їх спільна дитина. Оскільки, відповідач, як батько свого сина, якому не виповнилось трьох років, кошти на утримання позивачки, з якою проживає спільна дитина, не надає, є фізично здоровим та працездатним, то суд вважає, що позовні вимоги позивачки про стягнення на її утримання аліментів в твердій грошовій сумі слід задовольнити частково, а саме, в розмірі 2 500 грн щомісячно і до досягнення сином, [PERSON] , трирічного віку. Відповідно до ч.1 ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. За ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позовна вимога про стягнення аліментів підлягає задоволенню, а позивачка звільнена від сплати судового збору за цією позовною вимогою за п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір у сумі 908,00 грн. З урахуванням викладеного та

Outcome: partial