Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

Позивачка [PERSON], де третьою особою на стороні позивачки без самостійних позовних вимог є [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання договору найму житлового приміщення, зняття з реєстраційного обліку та виселення до відповідача [PERSON], де третьою особою зазначений Шевченківський відділ управління державної міграційної служби України в м. Чернівці. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона [PERSON], є власницею житлового приміщення по [ADDRESS] згідно договору дарування від 04 жовтня 2007 року та свідоцтва на право власності. В даному будинку, позивачка зареєстрована та проживає. В даному будинку згідно довідки №691 від 22.02.2014 року КЖРЕП №5 також зареєстрований [PERSON]. 30.10.2006 року між колишнім власником будинку [PERSON] та відповідачем по справі [PERSON] був укладений договір найму житлового приміщення. Даний договір підписаний сторонами, а також начальником КЖРЕП №5. Пунктом 4 договору зазначено що договір укладений на невизначений термін. Пунктом 7 договору зазначено що він може бути достроково розірваний. Як вказує позивачка, 19 вересня 2012 року вона уклала шлюб з громадянином [PERSON], який на даний час не зареєстрований в даному будинку у зв'язку з тимчасовим проживанням в іншому місці. Однак, на даний час позивачка та чоловік мають намір проживати разом однією сім'єю в будинку по [ADDRESS], та не бажають щоб в даному будинку за договором найму також проживав і наймач [PERSON]. Крім того, позивачка має намір вселити в будинок свою матір [PERSON] як члена сім'ї. Відповідно до ч. 1 ст. 821 ЦК України вказаний договір найму є строковим та встановлено максимальний строк дії вказаного договору - 5 років. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 825 ЦК України договір найму може бути розірваний на вимогу наймодавця у разі необхідності використання житла для проживання самого наймодавця та членів його сім'ї. Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Крім того, згідно з положеннями Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» реєстрація місця проживання є лише фактом, підтверджуючим місцезнаходження особи і ніяким чином не може вплинути на володіння власною нерухомістю, право на яке документально підтверджено в установленому законодавством порядку. Як вказує позивачка вона неодноразово зверталася до відповідача з вимогою виселитись з даного приміщення. Дану обставину може підтвердити [PERSON], яка була свідком цього. На її вимоги про добровільне виселення та зняття з реєстраційного обліку відповідач не реагує. Також, стаття 68 ЖК України, вказує що наймач зобов'язаний вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Аналогічні вимоги містяться і в договорі найму житлового приміщення укладеного з відповідачем, де в п. Ж вказано що наймач зобов'язується щомісяця вносити плату за користуванням приміщенням і послуги, що надаються, телефон, електроенергію не пізніше 10 числа кожного місяця. Однак, як вказує позивачка, відповідач не вносить жодної оплати ні за користування житлом, а ні за комунальні послуги. Вказана обставина підтверджується квитанціями про оплату комунальних послуг. Відповідно до ч.2 ст.825 ЦК України, встановлено що договір найму житла може бути розірваний за рішенням суду на вимогу наймодавця у разі невнесення наймачем плати за житло за шість місяців, якщо договором не встановлений більш тривалий строк, а при короткостроковому наймі - понад два рази. Як вказує позивачка, проживання відповідача за відповідною адресою тягне за собою тільки зайву сплату комунальних послуг, що лягає тягарем на інших осіб зареєстрованих за даною адресою, та порушує право позивачки як власниці квартири. На основі викладеного позивачка просить розірвати договір найму житлового приміщення від 30.10.2006 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], виселити [PERSON] з житлового будинку по [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення, зобов'язати Шевченківський відділ УДМС України в м.Чернівці зняти з реєстраційного обліку [PERSON] житлового будинку по [ADDRESS]. Представники позивачки в судовому засіданні дав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві та просив їх задовольнити Не заперечував щодо винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду даної справи в суді, про причини своєї неявки суд не повідомив, у зв'язку з чим суд вважає можливим розглядати справу в його відсутність та постановити заочне рішення. Представник третьої особи Шевченківського відділу управління державної міграційної служби України в м. Чернівці в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, належним чином повідомлявся про місце, час та дату розгляду даної справи в суді, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглядати справу у їх відсутність. Допитана в судовому засіданні [PERSON] як свідок вказала, що відповідача по справі [PERSON] вона знає вже біля п'ятнадцяти років. 30.10.2006 року між нею та відповідачем [PERSON] був укладений договір найму житлового приміщення. Після укладення договору найму декілька місяців [PERSON] платив орендну плату, а в подальшому перестав платити і не платить до даного часу. Також [PERSON] вказала, що вона була свідком того, як позивачка зверталася до відповідача з вимогою виселитись з спірного приміщення в листопаді 2013 року, однак останній категорично відмовився і відмовляється по даний час. Як третя особа по справі - [PERSON] позовні вимоги вважала обґрунтованими та просила їх задовольнити. Суд заслухавши пояснення представника позивачки, свідка, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково. Судом встановлено, що [PERSON] є власницею житлового приміщення по [ADDRESS] згідно договору дарування від 04 жовтня 2007 року та свідоцтва на право власності. В даному будинку позивачка зареєстрована та проживає, що підтверджується копіями паспорта, договору дарування та свідоцтва про право власності на будинок. ( а.с. 11-13). В даному будинку згідно довідки №691 від 22.02.2014 року КЖРЕП №5 зареєстровані [PERSON] та відповідач [PERSON]. ( а.с. 14). Як вбачається з типового договору найму власного житлового приміщення, 30.10.2006 року між колишнім власником будинку [PERSON] та відповідачем по справі [PERSON] був укладений договір найму житлового приміщення. Даний договір підписаний сторонами та начальником КЖРЕП №5. Як зазначено в п. 4 договору він укладений на невизначений термін. Пунктом 7 договору зазначено що він може бути достроково розірваний. ( а.с. 15). 19 вересня 2012 року позивачка уклала шлюб з громадянином [PERSON] (а.с.16). Той факт, що відповідач [PERSON] категорично відмовляється виселятися зі спірного приміщення та тривалий час не сплачує комунальні послуги підтвердила в судовому засіданні [PERSON] допитана в якості свідка. Згідно ст. 41 Конституції України - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передаги другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Згідно ст. 108 ЖК України зазначено що договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду може бути розірвано на вимогу наймодавця лише з підстав, установлених законом, і тільки в судовому порядку, крім випадків виселення з будинків, що загрожують обвалу. Відповідно до ст. 821 ЦК України - договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Якщо у договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на п'ять років. Отже, максимальний строк оспорюваного договору відповідно до ч. 1 ст. 821 ЦК України сплив. Відповідно до ч. 1 ст. 168 ЖК України - укладений на визначений строк договір найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, припиняється після закінчення цього строку, і його може бути продовжено лише за угодою між наймачем і наймодавцем. Відповідно до ч. 2 ст. 170 ЖК України - якщо договір найму укладено без зазначення строку, новий власник будинку (квартири) вправі вимагати його розірвання у випадках і в порядку, передбачених статтею 168 цього Кодексу. Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 825 ЦК України договір найму може бути розірваний на вимогу наймодавця у разі необхідності використання житла для проживання самого наймодавця та членів його сім'ї. При цьому, згідно з положеннями Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» реєстрація місця проживання є лише фактом, підтверджуючим місцезнаходження особи і ніяким чином не може вплинути на володіння власною нерухомістю, право на яке документально підтверджено в установленому законодавством порядку. Судом встановлено, що позивачка зверталася до відповідача з вимогою виселитись з спірного приміщення, однак на вимоги позивачки про добровільне виселення та зняття з реєстраційного обліку відповідач не реагує, що підтвердила в судовому засіданні [PERSON] допитана в якості свідка. Також, відповідно до ст. 68 ЖК України - наймач зобов'язаний вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Однак, як вказує позивачка в позовній заяві та ствердила свідок [PERSON] в судовому засіданні, відповідач декілька місяців після укладення договору платив орендну плату, а в подальшому перестав платити, також він не платить за комунальні послуги, вказана обставина також підтверджується квитанціями про оплату комунальних послуг, в яких вбачається що платником є [PERSON] ( а.с. 17-19). Отже, проживання відповідача за вищевказаною адресою тягне за собою зайву сплату комунальних послуг, що лягає тягарем на інших осіб зареєстрованих за даною адресою, та порушує право позивачки як власника квартири. Відповідно до ч.2 ст.825 ЦК України, встановлено що договір найму житла може бути розірваний за рішенням суду на вимогу наймодавця у разі невнесення наймачем плати за житло за шість місяців, якщо договором не встановлений більш тривалий строк, а при короткостроковому ноймі - понад два рази. Статтею 826 ЦК України передбачено що у разі розірвання договору найму житла наймач та інші особи, які проживали у помешканні, підлягають виселенню з житла на підставі рішення суду, без надання їм іншого житла. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Що стосується позовних вимог про зняття з реєстрації відповідача, то зазначені позовні вимоги є передчасними, оскільки як зазначає сама позивачка, відповідно до п. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення, або право користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою. За наведених обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають до задоволення частково, а саме в частині розірвання договору найму житлового приміщення від 30.10.2006 року, та виселення. В решті позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial