Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON], третя особа - Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської ради про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що під час шлюбу у них з відповідачем народилася донька [PERSON], [INFO], однак спільне життя не склалося і шлюб 24.11.2015 року було розірвано. Відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по утриманню та вихованню дочки, не надає матеріальної допомоги, не сплачує аліменти, не цікавиться станом її здоров'я, фізичним розвитком, не проявляє батьківських почуттів, піклування та турботи, не спілкується із дитиною. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подано заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, що дає підстави суду визнати його неявку без поважних причин та дає можливість суду слухати справу у його відсутності з постановленням заочного рішення. Представник третьої особи Служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської ради в судове засідання не з'явився, подано суду письмовий висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно дитини [PERSON], [INFO] Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.04.2011року, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 24.11.2015року. В шлюбі у сторін народилася дитина - донька [PERSON], [INFO], (свідоцтво про народження дитини [NUMBER]). Дитина проживає із матір'ю [PERSON] за адресою [ADDRESS], утримуються та виховуються нею. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 07.02.2017року вирішено стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 700грн. на доньку [PERSON], [INFO], щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягувати з 30.09.2016року. Інформація Тернопільського дошкільного навчального закладу №36 від 30.10.2017р. №46, підтверджує факт, що батько дитини [PERSON] у навчальний заклад не з'являвся, не цікавився дитиною, жодного разу не був присутній на батьківських зборах. Відповідно до інформації Тернопільської міської дитячої комунальної лікарні від 11.10.2017р. №931, встановлено, що малолітня дитина [PERSON] знаходиться на обліку в педіатричному відділенні поліклініки №2 ТМДКЛ. При проходженні профілактичних оглядів, під час відвідувань дитячої поліклініки по хворобі дитину супроводжує мати. Відповідно до довідки Тернопільського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області від 26.10.2017р. №53614, [PERSON] не отримувала аліменти від [PERSON] за період з 30.09.2016р. по 26.10.2017р. на утримання доньки [PERSON]. Згідно із розрахунку заборгованості по аліментах від 26.10.2017р., [PERSON] є боржником по сплаті аліментів сума боргу становить 9010,33 грн. Згідно висновку органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дитини [PERSON], [INFO], беручи до уваги, що батько [PERSON] не виконує обов'язки щодо виховання та утримання дитини, свідомо нехтує ними та самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дитини [PERSON], [INFO] Відповідно до вимог ст.154 Сімейного кодексу України батьки мають право на самозахист своєї дитини. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164, 165 Сімейного Кодексу України за зверненням до суду з позовом органу опіки і піклування мати, батько можуть бути позбавленні батьківських прав, якщо вони ухиляються від своїх обов'язків по вихованню дитини. Пунктом 6 ч.1 ст.3 Цивільного Кодексу України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах справедливості, добросовісності та розумності. Ухилення від виконання юридичного обов'язку - завжди є актом свідомої поведінки, коли особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Пленум Верховного Суду України в Постанові №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та про поновлення батьківських прав», наголошує, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом. Судом встановлено, що [PERSON] протягом тривалого часу свідомо нехтує свої батьківські обов'язки щодо виховання дитини. При цьому жодних перешкод відповідачу у вихованні та спілкування з дитиною позивач не чинить. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, у зв'язку з чим, враховуючи інтереси малолітньої дитини, необхідність умов для її нормального виховання та розвитку, вважає, що [PERSON] слід позбавити батьківських прав по відношенню до дитини [PERSON], [INFO] На підставі наведеного,

Outcome: approved