Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із зазначеним позовом, в якому просять суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, належної позивачам на праві приватної власності відповідно до Свідоцтва про право власності на житло №І-92 від 16.04.1998 року, виданого органом приватизації Управління житлово-комунального господарства виконкому Криворізької міськради. В обґрунтування позовної вимоги зазначено, що позивач [PERSON] з 07 жовтня 2011 року знаходилась у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 12.06.2014 року розірвано. Від шлюбу дітей не мають. З часу укладення шлюбу вона зареєструвала відповідача у належній їй та позивачу [PERSON] квартирі. В зв'язку з припиненням шлюбних стосунків в грудні 2013 року, відповідач добровільно залишив належну позивачам квартиру і на теперішній час проживає за адресою: [ADDRESS]. З реєстраційного обліку останній не знявся, не зважаючи на неодноразові прохання позивача [PERSON], тому він, так як є зареєстрованою особою, вважається членом сім'ї власника, на якого здійснюються нарахування за комунальні платежі. Проте, з часу добровільного залишення житла, останній участі в утриманні квартири та будинку не приймає, за комунальні послуги не сплачує. Поважності причини відсутності відповідача за місцем своєї реєстрації немає, оскільки він добровільно залишив житло у грудні 2013 року. За ним зберігалося право на житло протягом шести місяців, тобто до липня 2014 року, але на даний час, позивачі вважають, що відповідач втратив своє право користування належним їм житлом, так як відсутній в ньому понад шість місяців і не являється членом їх сім'ї. У судове засідання позивачі не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином у встановленому законом порядку. Позивач [PERSON] надала суду заяву, в якій просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, наполягає на заочному розгляді справи. Позивач [PERSON] також надала письмову заяву, в якій просить розглядати справу без її присутності, так як знаходиться в декретній відпустці, надала документи на підтвердження зміни свого прізвища з [PERSON] на [PERSON]. Відповідач викликався до суду, але в суд так і не з'явився, про час розгляду справи повідомлений своєчасно, у встановленому законом порядку, про причину неявки суд не повідомив, своїх заперечень не надав. Позивачі наполягають на розгляді справи у відсутності відповідача. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивачів суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, вважає, що пред'явлені позовні вимоги підлягають повному задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, згідно Свідоцтва про право власності на житло №І-92 від 16.04.1998 року, виданого органом приватизації Управління житлово-комунального господарства виконкому Криворізької міськради позивачі [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] (а.с.6). Згідно Акту від 08.09.2014 року відповідач [PERSON] зареєстрований за вищезазначеною адресою, але не проживає з грудня 2013 року (а.с.10). У зв'язку з такими обставинами є підстави вважати, що відповідач своїми діями вчиняє позивачам перешкоди у здійсненні ними права користування своїм майном. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться у судовому порядку. Статтею 71 ЖК України такі строки встановлені у шість місяців, тому суд вважає за можливе визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням у вигляді зазначеної квартири. Таким чином, вимога позивачів щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved