Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою до відповідача, Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якій просили стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти, набуті ними в порядку спадкування за законом у вигляді недоотриманої за життя [PERSON] пенсії у розмірі 18551,84 грн. Позовні вимоги позивачі обґрунтовують тим, що [INFO] помер їх батько [PERSON] . Після смерті батька відкрилась спадщина у вигляді недоотриманої пенсії, яку при житті батько не отримав в розмірі 264187,67 грн. 26.06.2019 року приватним нотаріусом Селидівського міського нотаріального округу Донецької області, позивачам, як дітям померлого [PERSON] , видані свідоцтва про право на спадщину за законом. 27.06.2019 року позивачі звернулися до Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області з заявами та надали свідоцтва на спадщину за законом на отримання належної померлому батькові пенсії в сумі 264187,67 грн. Позивачам була виплачена недоотримана пенсія у розмірі 245474,39 грн., по 50% кожному з заявників, за період з 26.06.2016 р. по 31.12.2018 р., в межах трирічного строку, встановленого ст. 46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». У виплаті суми з 01.03.2016 р. по 26.06.2016 р. позивачам було відмовлено в зв`язку з тим, що (згідно відповіддю відповідача), нараховані суми недоотриманої пенсіонером з власної вини пенсії, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до звернення за отриманням пенсії. З вказаним позивачі не погоджуються так як мають право на спадкове майно без будь яких обмежень, чим і викликане її звернення до суду з даною заявою. Ухвалами суду від 07.10.2019 року та 10.02.2020 р. провадження по справі відкрито та справа призначена до розгляду. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивачі надіслали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність та про підтримання позовних вимог. Представник відповідача - Великоновосілківського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у судове засідання не з`явився та згідно відзиву на позовну заяву управління не погодилося з позовними вимогами та свої заперечення обґрунтовує тим, що недоотримана пенсіонером з власної вини пенсія виплачується за минулий час, але не більше ніж за три роки до звернення за отриманням пенсії. ПозивачІ звернулися до відповідача із заявою про виплату недоотриманої пенсії 27.06.2019 р., тому їм була виплачена частина недоотриманої пенсії за період з з 26.06.2016 р. по 31.12.2018 р., тобто в межах трьох років до дня звернення, відтак у задоволенні позову відповідач просить відмовити. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За вимогами ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Зі змісту статті 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодування у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Факт прийняття [PERSON] та [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] підтверджуються Свідоцтвами про право на спадщину за законом від 26.06.2019 року, які видані приватним нотаріусом Селидівського міського нотаріального округу Донецької області та зареєстровані в реєстрі за № 471, № 472. Спадкове майно складається з недоотриманої пенсії в сумі 264187,67 грн., з якої 1/2 частку успадкували обидва спадкоємці (а.с. 15, 17). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Таким чином, позивачі, у встановленому законом порядку, набули право власності на грошову суму в розмірі 264187,67 грн., шляхом спадкування по 1/2 частки кожним після смерті [PERSON] . Як вбачається з листа Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, виплата недоотриманої пенсії за померлого [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проведена в сумі 254474,39 грн. за період з 26.06.2016 року по 31.12.2018 рік. З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити, що право на спадщину [PERSON] та [PERSON] . підтверджується Свідоцтвами про право на спадщину за законом від 26.06.2019 року, які видані приватним нотаріусом Селидівського міського нотаріального округу Донецької області та зареєстровані в реєстрі за № 471, № 472., на ім`я позивачів та не є предметом спору в даній справі. Відповідно до положення ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду. Великоновосілківським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області не надано належних доказів недійсності Свідоцтв про право на спадщину за законом від 26.06.2019 року, які видані на ім`я позивачів. Посилання відповідача на положення ч. 1 ст. 46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яким визначено, що «… нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії …», також не мають правових підстав, оскільки жодних доказів в підтвердження наявності вини спадкодавців [PERSON] та [PERSON] , суду не надано. Сам період за який виникла заборгованість не перевищує трьох років. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що грошова сума, набута позивачами в порядку спадкування, у розмірі 18551,84 грн. неправомірно не виплачена їм відповідачем до теперішнього часу. Відповідно до ст. 316, 317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст цього права становлять можливості власника на володіння, користування та розпорядження своїм майном. При цьому на зміст права не впливає місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до п. 2.26. Постанови Правління Пенсійного Фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі не звернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину. Зазначені вище вимоги були виконані позивачами. Відповідно до абзацу 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Права і свободи людини та їх гарантії, відповідно до ст. 3 Конституції України, визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. З системного аналізу викладених вище норм права, суд вважає, що право позивачів на мирне володіння, користування, розпоряджання власним майном у вигляді отриманої спадщини після смерті [PERSON] порушено з боку відповідача, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на вищевикладене, суд також стягує з відповідача понесені позивачами витрати по оплаті судового збору за рахунок бюджетних асигнувань в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved