overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] 01.04.2014р. звернулася до Березанського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона вступила в зареєстрований шлюб з відповідачем 23.10.2004 року, від якого мають одну малолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Мотивуючи тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і він має іншу сім'ю, в зв'язку з чим шлюбні відносини між ними припинені з 27.10.2012 року, спільне господарство не ведеться, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі, позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, залишивши їй теперішнє прізвище. Сторони в судове засідання не з'явились, направили до суду заяви про розгляд справи в їх відсутність, позивачка позовні вимоги підтримала, відповідач позовні вимоги визнав. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони вступили в зареєстрований шлюб 23.10.2004 року. Від даного шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Зважаючи на взаємні відносини подружжя, яке з 27.10.2012 року разом не проживає та в подальшому не має наміру зберігати подружні відносини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам сторін та їх малолітньої дитини, тому вказані обставини відповідно до ст.112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому вимоги позивачки щодо залишення за нею присвоєного після укладення шлюбу прізвища підлягають задоволенню. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі ст.ст.110,112,113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] 01.04.2014 року звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON], мотивуючи тим, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 16.10.1999 року, від якого вони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Враховуючи те, що дитина знаходиться на її утриманні і відповідач добровільно матеріальної допомоги на неї не надає, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі ? частини заробітку щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. Позивачка в судове засідання не з'явилася, але направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явився, але направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позовних вимог. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Між сторонами склалися сімейні відносини, які регулюються СК України. Підставою виникнення прав та обов'язків відповідача, відповідно до ст.ст.134, 141 СК України є народження від нього дитини, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.5) і не оспорюється ним, а також те, що проживання його окремо від дитини, не впливає на обсяг його прав та не звільняє його від обов'язку щодо дитини. Крім того, згідно ст.180 СК України відповідач зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття і у зв'язку з відсутністю домовленості між батьками про утримання дитини тим, хто проживає окремо, а саме відповідачем, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу за рішенням суду. При визначенні розміру аліментів, суд відповідно до ст.182 СК України враховує матеріальне становище дитини, яка є неповнолітньою, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, що він на своєму утриманні інших дітей та непрацездатних осіб не має, та що інші утримання по виконавчим листам з відповідача не проводяться. На підставі ст.183 СК України суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів у частці від доходу (заробітку) відповідача. Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір. На підставі ст.ст. 180-183, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] 01.07.2014 року звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що вона перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого мають малолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Враховуючи, що діти знаходяться на її утриманні, а відповідач ухиляється від їх утримання, позивачка, з врахуванням уточнених позовних вимог, просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня подання заяви і до повноліття дітей. Ухвалою суду від 23 липня 2014 року до участі у справі залучено [PERSON] як третю особу, що не заявляє позовних вимог, на стороні відповідача. Позивачка в судове засідання не з*явилася, надала суду заяву про підтримання позовних вимог, справу просила розглядати без її участі. Відповідач та третя особа в судове засідання не з*явилився, причини неявки суду не повідомили, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином повістками. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з таких підстав. Між сторонами склалися сімейні відносини, які регулюються СК України. Підставою виникнення прав та обов'язків відповідача, відповідно до ст.ст.121, 122, 133 СК України, є походження від нього дітей, засвідчене державним органом реєстрації актів цивільного стану. Оскільки відповідач перебував із позивачкою у шлюбних відносинах, в Книзі реєстрації народжень вказаний батьком дітей, тому на підставі ст.180 СК України він зобов'язаний утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст.182 СК України, враховує матеріальне становище дітей, які є малолітніми, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, що він має на своєму утриманні одну дитину від першого шлюбу.. Відповідно до ст.183 СК України суд вважає за необхідне розмір аліментів визначити у частці від доходу ( заробітку ) відповідача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі ст.ст.180-183, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] 01.07.2015р. подала в суд позовну заяву до відповідача [PERSON] про стягнення з нього аліментів в свою користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи від дня предявлення позову до суду і до досягнення дочкою повноліття. В позовній заяві позивачка зазначає, що з відповідачем по справі зареєструвала шлюб у Турківському РАЦС Львівської області. Від даного шлюбу у подружжя народилася дочка [PERSON], 2007р.н. 25.11.2011р. рішенням Турківського районного суду шлюб з відповідачем розірвано Відповідач після розірвання шлюбу спочатку надавав кошти на утримання дочки добровільно, однак в даний час ніякої допомоги від відповідача немає, відповідач не бере участі в утриманні та вихованні дитини, не цікавиться нею, дочка повністю перебуває на її утриманні і вихованні, як її відомо відповідач офіційно працює, і може відповідно до закону надавати допомогу дитині. Позивач в судове засідання не з?явилася, однак подала суду письмову заяву, в якій просить суд дану цивільну справу розглядати у її відсутності, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з?явився однак подав суду письмову заяву, в якій просить суд дану цивільну справу розглядати у його відсутності, просить позов [PERSON] задовольнити. Суд розглянув справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що відповідає положенням ч.2 ст.197 ЦПК України. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, беручи до уваги вимоги ст. 180 Сімейного кодексу України, згідно якої батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення повноліття, враховуючи, що відповідач є працездатний, суд рахує, що позов підлягає до задоволення і з відповідача слід стягувати в користь позивача аліменти на утримання дочки у розмірі1/4 від суми сукупного доходу батька, але не менше 30% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення позивачки до суду із позовною заявою і до досягнення дочкою повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] 01.07.2016р. звернулась до Березанського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона вступила в зареєстрований шлюб з відповідачем 30.07.2010 року і проживала з ним разом до 22.11.2015 року. Від даного шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Мотивуючи тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через сімейну зраду, спільне господарство не ведеться, позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, відновивши їй дошлюбне прізвище Ковальська. Сторони в судове засідання не зявились, направили до суду заяви про розгляд справи в їх відсутність, позивачка позовні вимоги підтримала, відповідач позовні вимоги визнав. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони вступили в зареєстрований шлюб 30.07.2010 року. Від даного шлюбу мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Зважаючи на взаємні відносини подружжя, яке разом не проживає з 22.11.2015 року та в подальшому не має наміру зберігати подружні відносини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам сторін та їх малолітніх дітей, тому вказані обставини відповідно до ст.112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому вимоги позивачки щодо відновлення їй дошлюбного прізвища підлягають задоволенню Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі ст.ст.110,112,113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] 01.07.2016р. звернулася до Березанського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона вступила в зареєстрований шлюб з відповідачем 23.10.1999 року, від якого мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Мотивуючи тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, спільне господарство не ведеться, подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливі, позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, залишивши їй теперішнє прізвище. Сторони в судове засідання не зявились, направили до суду заяви про розгляд справи в їх відсутність, позивачка позовні вимоги підтримала, відповідач позовні вимоги визнав. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони вступили в зареєстрований шлюб 23.10.1999 року. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Зважаючи на те, що шлюбні відносини між подружжям фактично припинені та в подальшому вони не мають наміру зберігати подружні відносини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам сторін та їх неповнолітніх дітей, тому вказані обставини відповідно до ст.112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому вимоги позивачки щодо залишення за нею присвоєного після укладення шлюбу прізвища підлягають задоволенню. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі ст.ст.110,112,113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] 01.07.2016 року звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що вони вступили в зареєстрований шлюб 22.03.2002 року. Від даного шлюбу мають одну неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, відповідач зловживає алкогольними напоями, влаштовує скандали в присутності дитини, що завдає їй душевних страждань. Посилаючись на викладені обставини та зазначивши, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливі, позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивачка в судове засідання не зявилась, направила до суду заяву від 29.07.2016 року про розгляд справи у її відсутність, у якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, просить шлюб з відповідачем розірвати без надання строку на примирення. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву від 29.07.2016 року, у якій повідомив суд про визнання позову та зазначив, що згоден на розірвання шлюбу без надання строку на примирення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони вступили в зареєстрований шлюб 22.03.2002 року (а.с.4). Від даного шлюбу мають одну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Зважаючи на взаємні відносини подружжя, яке разом не проживає і не підтримує шлюбні стосунки, а також на те, що в подальшому сторони не мають наміру зберегти подружні відносини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам позивачки, тому вказані обставини відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

Позивачка [PERSON] 01.07.2016 року звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що вони вступили в зареєстрований шлюб 01.04.2006 року. Від даного шлюбу мають одну неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними та поваги. Посилаючись на викладені обставини та зазначивши, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливі, позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу залишити за нею теперішнє прізвище. Сторони в судове засідання не зявились, направили до суду заяви від 01.08.2016 року про розгляд справи у їх відсутність, позивачка зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, відповідач повідомив суд про визнання позову. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ч.4. ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що сторони вступили в зареєстрований шлюб 01.04.2006 року (а.с.3). Від даного шлюбу мають одну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Зважаючи на взаємні відносини подружжя, яке разом не проживає і не підтримує шлюбні стосунки, а також на те, що в подальшому сторони не мають наміру зберегти подружні відносини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам позивачки, тому вказані обставини відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому вимоги позивачки щодо залишення за нею шлюбного прізвища підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 110, 112, 113 СК України, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] 01.07.2016 року звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що вони вступили в зареєстрований шлюб 11.05.2012 року. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Позивачка зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося по причині різних поглядів на сімейне життя. Посилаючись на викладені обставини та зазначивши, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливі, позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу залишити за нею теперішнє прізвище. Сторони в судове засідання не з'явились, направили до суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивачка зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, відповідач повідомив суд про визнання позову. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ч.4. ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що сторони вступили в зареєстрований шлюб 11.05.2012 року (а.с.2). Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Зважаючи на взаємні відносини подружжя, яке разом не проживає і не підтримує шлюбні стосунки, а також на те, що в подальшому сторони не мають наміру зберегти подружні відносини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам позивачки, тому вказані обставини відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому вимоги позивачки щодо залишення за нею шлюбного прізвища підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі ст. ст. 110, 112, 113 СК України, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] 01.09.2016 року звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що вони вступили в зареєстрований шлюб 31.05.2016 року. Від даного шлюбу дітей не мають. Позивачка зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося по причині різних поглядів на сімейне життя та мораль поведінки в сім'ї. Посилаючись на викладені обставини та зазначивши, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливі, а відповідач через органи ДРАЦС відмовляється розірвати шлюб, позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу відновити її шлюбне прізвище. Сторони в судове засідання не з'явились, направили до суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивачка зазначила, що позов підтримує в повному обсязі (а.с.16), відповідач повідомив суд про визнання позову (а.с.15). Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ч.4. ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що сторони вступили в зареєстрований шлюб 31.05.2016 року (а.с.3). Від даного шлюбу дітей не мають. Зважаючи на взаємні відносини подружжя, яке разом не проживає і не підтримує шлюбні стосунки, а також на те, що в подальшому сторони не мають наміру зберегти подружні відносини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам позивачки, тому вказані обставини відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому вимоги позивачки щодо відновлення її дошлюбного прізвища підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі ст. ст. 110, 112, 113 СК України, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] 01.10.2019 року звернувся в суд з позовом до відповідачки [PERSON] , в якому просить постановити рішення про розірвання шлюбу з відповідачкою, зареєстрованого 29 серпня 1998 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 1590. Позовну заяву обґрунтовує тим, що від подружнього життя у них є дитина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Подружні відносини між сторонами припинені, майнових претензій один щодо одного не мають. За таких обставин збереження сім`ї є неможливим, шлюб носить формальний характер. Позивач подав на адресу суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує. Відповідачка подала на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги визнала повністю, просила справу розглядати без її участі. Крім того, просила не змінювати прізвище на дошлюбне. У зв`язку з визнанням відповідачкою позову суд, у відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України, ухвалює рішення у підготовчому провадженні. Згідно ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою всіх учасників процесу, фіксування підготовчого засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши дійсні обставини справи, фактичні взаємини подружжя, причини та мотиви розірвання шлюбу, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких мотивів. Сторони зареєстрували шлюб 29 серпня 1998 року. Даний факт стверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 06.09.2013р. Від подружнього життя у сторін є дитина [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що сторони спільного господарства не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Їх шлюб існує формально. Спір про поділ майна та місце проживання дитини відсутній. Згідно ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення для справи. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приймає визнання позову відповідачкою та робить висновок, що збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін, позов про його розірвання підлягає до задоволення. Прізвище відповідачки після розірвання шлюбу не змінюється.

Outcome: approved