Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до відповідача [PERSON], про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог у своїй позовній заяві та у судовому засіданні позивачка та її представник посилалася на те, що у 1998 році вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Тривалий час вони з відповідачем спільно не мешкають, спільне господарство не ведуть. Просила суд шлюб розірвати. У судовому засіданні позивачка та її представник просили суд винести рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем по справі. У судовому засіданні 24 лютого 2014 року представник позивачки просив суд винести рішення, яким розірвати шлюб між сторонами. За час, наданий судом для примирення, сторони не примирилися. Відповідач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, не заперечували той факт, що з червня 2013 року сторони спільно не мешкають та не ведуть спільного господарства. Суд, вислухавши у судовому засіданні думку сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Так, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 22 травня 1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Кіровської районної ради міста Дніпропетровська, 22 травня 1998 року за актовим записом №153 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. У шлюбі народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане 14 лютого 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровського районного управління юстиції міста Дніпропетровська, актовий запис №54) та [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане 15 грудня 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровського районного управління юстиції міста Дніпропетровська, актовий запис №15). Як встановлено у судовому засіданні, сторони з червня 2013 разом не мешкають, не ведуть спільного господарства. Неповнолітні діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] мешкають разом з відповідачем, спір з приводу місця проживання дітей буде вирішено в іншому судовому засіданні. Згідно ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За клопотанням відповідача судом надано двомісячний термін на примирення, однак після спливу вказаного строку позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі наведеного, суд вважає, що вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сім'я сторін носить формальний характер, з червня 2013 року сторони проживають окремо один від одного, за таких обставин подальше спільне життя подружжя неможливе та збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з подружжя. Ні підставі вищевикладеного,

Outcome: approved