Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

Позивачка 06.09.2016 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 10 травня 2016 року між нею та [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого [PERSON] отримав грошові кошти у розмірі 5000,00 доларів США під 4%, зі строком повернення до 10 червня 2016 року. Позика була надана для особистих потреб. Грошові кошти були передані у момент підписання договору позики. Разом з тим, в зазначений термін відповідач не повернув позику. На підставі вищевикладеного просить стягнути з відповідача 5000,00 доларів США, що в еквіваленті становить 133150,00 грн. основний борг за несплачену позичку по договору позики та 800,00 доларів США, що в еквіваленті становить 21304,00 грн. та судові витрати. 16.01.2017 року представник позивача [PERSON] [PERSON] надав суду письмову заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечував. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився. Про день, місце та час розгляду справи сповіщений належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що 10 травня 2016 року між сторонами був укладений договір позики грошових коштів, згідно якого [PERSON] надала [PERSON] суму коштів в розмірі 5000,00 доларів США зі строком повернення до 10 червня 2016 року та сплатою 4% від суми позички. /а.с.4/ Однак, у вказаний строк [PERSON] належним чином свої зобовязання не виконав. Згідно статті 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Згідно частини 1 статті 1050 ЦК України, якщо позичальник не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, у зв'язку з тим, що [PERSON] зобов'язання за договором позики не виконав, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу в розмірі 5000,00 доларів США, що в еквіваленті становить 133150,00 грн. підлягають задоволенню, оскільки є обґрунтованими, законними та в повному обсязі доведеними з боку позивача. Крім того, відповідно до умов договору позики нараховані проценти за період з 10.05.2016 року по 10.09.2016 року у розмірі 4% від суми позички, тобто 5000,00 доларів США /100%х4%х4 (кількість місяців прострочки), що становить 800,00 доларів США, що в еквіваленті становить 21304,00 грн. Отже, позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON]. 4% кожного місяця від суми позики в розмірі 800,00 доларів США, що в еквівалентів становить 21304,00грн., також підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими що підлягають задоволенню. В силу статті 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 1544,54 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved