Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із зазначеним вище позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання, до відповідача [PERSON], посилаючись на те, що відповідач є його батьком. 22 травня 2002 року рішенням Яворівського районного суду Львівської області шлюб між сторонами було розірвано. У червні 2009 року Бердичівський міськрайонний суд виніс рішення, яким зобов'язав відповідача сплачувати на користь сина [PERSON] аліменти в розмірі 300,00 грн. У 2014 році син [PERSON] вступив до Бердичівського коледжу промисловості, економіки та права, на економічний факультет, денну форму навчання, на безкоштовній формі навчання. Так як син навчається на денній формі навчання, він не має змоги влаштуватись на роботу та мати самостійний заробіток, а тому потребує матеріальної допомоги до моменту отримання відповідної спеціальності у вищому навчальному закладі. Відсутність матеріального утримання з боку відповідача у зв'язку з досягненням повноліття ставить позивачку в скрутне матеріальне становище. До того ж, син [PERSON] має не задовільний стан здоровя та потребує високовартісного лікування. Крім того, позивачка не одружена та тимчасово не працює (зареєстрована на біржі), дитина проживає з нею. Зі слів матері відповідача останнє місце роботи відповідача є одне з відділень зв'язку, яке підпорядковується ПАТ «Укртелеком», заробітна плата складає приблизно 2.500,00-3.000,00 грн. Відповідач працює та отримує заробітну плату в достатньому розмірі, а тому, на думку позивачки, має змогу надавати матеріальну допомогу, проте добровільно цього не робить. Таким чином, враховуючи вище викладене, позивачка просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти в розмірі 1.000,00 грн., щомісячно, починаючи з дати подання позову, а саме з 10.01.2017 року, та до закінчення навчання 30.06.2017 року. Саме такий розмір аліментів може надати їй можливість оплачувати вартість придбання необхідних канцтоварів та літератури, вартість продуктів харчування, вартість лікування та вартість проїзду до навчального закладу тощо. У судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та просила суд їх задовольнити з наведених у позові підстав. Позивач у судовому засіданні позов не визнав та просив суд відмовити в його задоволенні, пояснив, що на даний час він є безробітний, не одружений, інших дітей не має, проживає разом з матірю та живе за її кошти. Суд, заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, проаналізувавши їх у сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно із положенням ст.199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні донька, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає донька, син, а також самі діти, які продовжують навчання. Відповідно до положень ст.200 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми донькою, сином. Також, згідно абзацу 1 п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повнолітня (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язковою сукупністю таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження повнолітніми дітьми навчання; потреба повнолітніх дітей у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості таку допомогу надавати. Виходячи з положень ч.1 ст.60 ЦПК України кожна особа зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Н підставі викладеного та

Outcome: partial