Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

Позивачка 14.03.2017 звернулася до суду з позовом та просила стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 4000,00 грн., щомісячно, з 13.04.2016, до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивачка обгрунтовує тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 20.11.2010, рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 15.11.2012 шлюб було розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка перебуває на утриманні позивачки. Позивачка пояснила, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16.08.2016 відповідача було позбавлено батьківських прав відносно [PERSON], [INFO] Посилається на те, що починаючи з дня відкриття поточного рахунку в Публічному акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України», 13.04.2016, жодних грошових коштів на утримання дитини відповідач не надав, ані на рахунок, ані особисто, тому просить стягнути аліменти саме з 13.04.2016. Також пояснила, що на дату прийняття вищевказаного рішення Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, відповідач не мав постійного офіційного місця працевлаштування, мав мінливий дохід та не мав постійного місця проживання, тому вважає, що для нормального життєвого рівня доньки зазначена нею сума аліментів буде достатньою. Враховуючи вищенаведене, позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів, просила суд його задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, повноважного представника в судове засідання не направив, заява про розгляд справи у його відсутності до суду не надходила. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у відсутність сторін та ухвалити заочне рішення. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 20.11.2010, рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 15.11.2012 шлюб було розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Встановлено, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16.08.2016 відповідача було позбавлено батьківських прав відносно [PERSON], [INFO] Позивачка, посилаючись на мінливий дохід відповідача, та ненадання ним допомоги в утриманні доньки, звернулася до суду та просить стягнути аліменти у твердій грошовій сумі, на що суд зазначає наступне. Конвенцією про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Україною 27.02.1991, а набула чинності для України 27.09.1991, закріплено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (стаття 27). Обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладений на батьків відповідно до статті 180 СК України. Таким чином, сторони зобов'язані матеріально забезпечувати свою малолітню доньку - [PERSON], [INFO] Частина перша статті 181 СК України передбачає, що «способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними». Так, згідно ст. 184 СК України розмір аліментів може бути визначений у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Як випливає зі змісту даної норми нерегулярним доходом вважається дохід, що надходить із різною періодичністю, перервами. Дохід може бути нерегулярним, у випадку, якщо оплата праці відбувається по завершенні її виконання в частин або повністю. А також якщо виплата заробітної плати провадиться із затримкою на порушення умов трудового законодавства. Встановлено, що договори про припинення права на аліменти у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно та/ або про сплату аліментів між сторонами не укладалися. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Так, згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї. Суд, при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя. Згідно вимог ст. ст. 57, 58, 59, 60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Таким чином, на основі з'ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про обгрунтованість позову, виходячи з того, що обставини визначенні п. 2 ч. 1 ст. 164 та ст. 181 СК України судом встановлені, та позивачем належним чином доведені і відповідачем не спростовані. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вищевикладене, обставини справи, суд вважає за належне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 4000,00 грн., щомісячно, з моменту пред'явлення позову, а саме: з 09.03.2017, до досягнення дитиною повноліття - до 08.06.2029. З урахуванням задоволення позову, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 551,20 грн. у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved