Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції, відповідно до якого позивачі просять: скасувати арешт із всього майна, що належить [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , помер [INFO] ) та був накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та заборону його відчуження № 51762558, виданої 14.09.2016 року Дніпровським районним відділом державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 32218919 від 04.11.2016 року). Позивачі мотивують свої вимоги тим, що на виконанні у Дніпровському РВ ДВС у м. Києві ЦМУЮ МЮ (м. Київ) перебувала виконавче провадження ВП № 51762558 від 06.07.2016 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , по 4 000,00 грн. щомісячно, починаючи з 15.01.2015 року і до досягнення старшою дитиною повноліття, потім по 2 000,00 грн. щомісячно. [INFO] боржник [PERSON] помер, та державним виконавцем 12.05.2020 року прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження. Після відкриття спадкової справи, позивачам стало відомо, що нерухоме майно, яке належало померлому, а саме: квартира [ADDRESS] , перебуває під арештом, що накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та заборони його відчуження від 14.09.2016 року, що прийнята державним виконавцем Дніпровського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві. На звернення позивача [PERSON] до відповідача із заявою про скасування зазначеного арешту, Листом від 04.12.2020 року відповідач відмовив позивачу у задоволенні заяви, що є підставою звернення позивачів з даним позовом до суду. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04 січня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] , [PERSON] до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції, про звільнення майна з-під арешту, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений ухвалою суду від 04 січня 2021 року строк, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до пункту другого частини першої ст. 3 Цивільного кодексу України визначено, що загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. (ч.1 та 2 ст. 321 Цивільного кодексу України). Судом встановлено, що 06.07.2016 року Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 755/1360/15 про стягнення з [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Києва, ідентифікаційний номер [NUMBER] , на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , по 4 000 (чотири тисячі) грн. щомісячно, починаючи з 15 січня 2015 року і до досягнення старшою дитиною повноліття, потім по 2 000 (дві тисячі) грн. щомісячно, та на підставі заяви стягувача було відкрите виконавче провадження ВП № 51762558 з примусового виконання виконавчого листа № 755/1360/15. (а.с. 16, 17-18) 14.09.2016 в межах ВП № 51762558 постановою державного виконавця Дніпровського РВДВС у м. Київ ГТУЮ у м. Києві Коломієць І.М. накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON] , рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень прийнято 04.11.2016 року, що підтверджено Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.12.2020 року. (а.с. 11, 19-20) 12.05.2020 року постановою державного виконавця Дніпровського РВ ДВС у м. Києві ЦМУЮ МЮ (М. Київ) Коломієць І.М. виконавче провадження ВП № 51762558 закінчено у зв`язку із смертю боржника [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджено Свідоцтвом про смерть, виданим Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 26.03.2020 року, актовий запис № 5076. (а.с. 5; 17) Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, 06.07.2020 року Щостою Київською державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу № 66065193 щодо майна спадкодавця [PERSON] . (а.с. 12) Листом від 04.12.2020 року, вих№ 91692 Дніпровським районним відділом державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) зауважено про відсутність підстав для зняття арешту з майна [PERSON] (а.с. 21-22) Відповідно до пункту другого частини першої ст. 3 Цивільного кодексу України визначено, що загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. (ч. 1 та 2 ст. 321 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За нормою статті 391 Цивільного кодексу України власник, майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до положень статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Порядок скасування арешту, накладеного в межах виконання рішення, встановлений статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до частини другої якої у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Як убачається з матеріалів справи, предметом спору є звільнення з-під арешту нерухомого та рухомого майна, накладеного за постановою Дніпровського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві в межах процедури виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва за виконавчим листом № 755/1360/15-ц, з огляду на закінчення виконавчого провадження у зв`язку із смертю боржника-спадкодавця. Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для скасування оспорюваного позивачем арешту, що накладений в межах виконавчого провадження ВП № 51762558, з примусового виконання виконавчого листа Дніпровського районного суду м. Києва № 755/1360/15-ц, - оскільки вказане виконавче провадження станом на день ухвалення даного рішення суду є закінченим з підстав смерті боржника [PERSON] (а.с. 17), однак державним виконавцем у порушення вимог статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» під час прийняття рішення про закінчення виконавчого провадження, арешт, накладений на майно (кошти) боржника [PERSON] , не знято, що порушує право позивачів як потенційних спадкоємців за законом після смерті боржника [PERSON] на прийняття спадщини, яка обтяжена в межах вищезазначеного виконавчого провадження, тому подальше обтяження шляхом накладення арешту на майно боржника-спадкодавця [PERSON] є порушенням прав позивачів як потенційних спадкоємців обтяженого майна, яке складає спадкову масу. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] , [PERSON] до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), про звільнення майна з-під арешту, підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. (ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України) В порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, ураховуючи задоволення позову в повному обсязі, з відповідача на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved