Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», про зняття арешту з майна, а саме: квартири [ADDRESS] , яка належить їм на праві приватної спільної часткової власності, на підставі договору купівлі-продажу № 3579, посвідченого 13.12.2006 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Буцикіною Л.О. та ј частини квартири [ADDRESS] , яка належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого 29.11.2006 року Орджонікідзевською районною адміністрацією Запорізької міської ради. В обґрунтування позову вказали, що 24.07.2008 року між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», ТОВ «ОТП ФАКТОРИНГ Україна» був укладений кредитний договір № CNL-201/191/2008. Забезпеченням зобов`язань позичальника за вказаним кредитним договором виступали: іпотека нерухомого майна, а саме квартира [ADDRESS] , що належить [PERSON] та [PERSON] фінансова порука [PERSON] , за договором поруки № SR-CNL-201/191/2008 від 24.07.2008 року. В зв`язку з невиконанням позичальником кредитного договору 02.02.2010 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вартановою О.С. було вчинено виконавчий напис за реєстр. № 502 про звернення стягнення на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та належить на праві власності відповідачам для задоволення вимог ПАТ «ОТП Банк» на загальну суму 264108,34 грн. Вказаний виконавчий напис був пред`явлений банком на виконання до підрозділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Запорізькій області, проте в подальшому не виконувався в зв`язку з погашенням позичальником заборгованості за договором. 27.10.2010 року рішенням Жовтневого районного суду м.Запоріжжя у справі № 2-2809 стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № CNL-201/191/2008 від 24.07.2008 року в загальній сумі 264228,34 грн. в тому числі судові витрати в розмірі 1820 грн. 26.11.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено Договір купівлі-продажу кредитного портфелю та Договір про відступлення прав вимоги, за яким до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги за кредитним договором № CNL-201/191/2008 від 24.07.2008 року та Договором поруки № SR-CNL-201/191/2008 від 24.07.2008 року. 29.01.2019 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та [PERSON] було укладено Угоду про врегулювання боргу за кредитним договором № CNL-201/191/2008 від 24.07.2008 року. Внаслідок виконання [PERSON] . Угоди про погашення заборгованості за кредитним договором, 30.01.2019 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було видано довідку за № 32 про повне погашення заборгованості за кредитним договором № CNL-201/191/2008 від 24.07.2008 року. В зв`язку з виконанням зобов`язань позичальником за кредитним договором, відповідно припинилися зобов`язання і за договором поруки [PERSON] 13.12.2019 року позивачам стало відомо про наявність арешту нерухомого майна - квартиру за адресою: [ADDRESS] , накладеного постановою Підрозділу примусового виконання рішень ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області від 05.10.2010 року серії АА № 032928 при виконання виконавчого напису № 502 від 02.02.2010 року. Звернувшись до виконавчої служби з заявою про зняття накладених арештів, позивачу було рекомендовано звернутись до суду в зв`язку з тим, що матеріали виконавчого провадження були знищені за закінченням терміну їх зберігання. Станом на сьогодні в реєстрі виконавчих проваджень та реєстрі боржників відсутня інформація щодо відкритих відносно [PERSON] виконавчих проваджень. В зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі [PERSON] зобов`язань за кредитним договором № CNL-201/191/2008 від 24.07.2008 року, вказаний вище арешт (обтяження) підлягає припиненню. Крім того, з витягу з реєстру обтяжень нерухомого майна від 13.12.2019 року, позивачу стало відомо про наявність арешту, накладеного на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна»: на квартиру за адресою: [ADDRESS] , накладеного постановою Підрозділу примусового виконання рішень ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області від 05.10.2010 року серії АА № 032928 при виконання виконавчого напису № 502 від 02.02.2010 року; на ј частину квартири за адресою: [ADDRESS] , накладеного постановою Орджонікідзевського відділу Державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції № 32383372 від 22.11.2012 року при виконанні виконавчого листа № 2-2809 від 27.10.2011 року. В зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі [PERSON] зобов`язань за кредитним договором CNL-201/191/2008 від 24.07.2008 року, вказані вище арешти (обтяження) підлягають припиненню. З урахуванням викладеного, позивачі просять скасувати арешти з нерухомого майна. Представник позивача в судове засідання не з`явився, , в позові зазначав, що в разі неявки позивача або його представника в судове засідання, розгляд справи провести без його участі, за наслідками розгляду справи позов задовольнити в повному обсязі. Представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника відповідача, підтвердив факт виконання зобов`язань [PERSON] , [PERSON] перед кредитором та не має жодних претензій до позичальника та поручителя. В зв`язку з чим ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не заперечує проти зняття арешту з майна боржників, позовні вимоги задовольнити. Представник Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) в судове засідання не з`явився, подав до суду пояснення на позовну заяву, в якій просив в задоволення позову відмовити. Представник Вознесенівського відділ державної виконавчої служби у м.Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) в судове засідання не з`явився, подав до суду відзив на позовну заяву, просив в задоволенні позову відмовити. Вивчивши матеріали справи та з`ясувавши обставини, на які позивачі посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.. 15 УЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно із ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення тільки у разі скінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав. Судом встановлено, що позивачам [PERSON] та [PERSON] належить на праві приватної спільної часткової власності квартира [ADDRESS] , відповідно 2/3 та 1/3 частин, на підставі договору купівлі-продажу № 3579, посвідченого 13.12.2006 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Буцикіною Л.О., рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя № 2-493/2008 від 16.04.2008 року. Крім того, ј частини квартири [ADDRESS] належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого 29.11.2006 року Орджонікідзевською районною адміністрацією Запорізької міської ради. 24.07.2008 року між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», ТОВ «ОТП ФАКТОРИНГ Україна» був укладений кредитний договір № CNL-201/191/2008. Забезпеченням зобов`язань позичальника за вказаним кредитним договором виступали: іпотека нерухомого майна, а саме квартира [ADDRESS] , що належить [PERSON] та [PERSON] фінансова порука [PERSON] , за договором поруки № SR-CNL-201/191/2008 від 24.07.2008 року. В зв`язку з невиконанням позичальником кредитного договору 02.02.2010 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вартановою О.С. було вчинено виконавчий напис за реєстр. № 502 про звернення стягнення на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та належить на праві власності відповідачам для задоволення вимог ПАТ «ОТП Банк» на загальну суму 264108,34 грн. Вказаний виконавчий напис був пред`явлений банком на виконання до підрозділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Запорізькій області. Постановою державного виконавця від 17.02.2010 року відкрито виконавче провадження. В подальшому 25.03.2013 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Постанова була вмотивовано тим, що до відділу від представника стягувача надійшов лист в якому стягувач просив повернути виконавчий документ на підставі п.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Повторно виконавчий напис на виконання до відділу не надходив. 27.10.2010 року рішенням Жовтневого районного суду м.Запоріжжя у справі № 2-2809 стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № CNL-201/191/2008 від 24.07.2008 року в загальній сумі 264228,34 грн. в тому числі судові витрати в розмірі 1820 грн. 26.11.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено Договір купівлі-продажу кредитного портфелю та Договір про відступлення прав вимоги, за яким до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги за кредитним договором № CNL-201/191/2008 від 24.07.2008 року та Договором поруки № SR-CNL-201/191/2008 від 24.07.2008 року. 03.05.2012 року державним виконавцем Вознесенівського відділу ДВС у м.Запоріжжі на підставі ст.. 3, 24 Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про відкриття виконавчого провадження 22.11.2012 року державним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. До Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесений запис про обтяження № 13285090. 29.05.2015 року на підставі п.2 ч.1 ст. 49 Закону України «РПро виконавче провадження (визнання судом мирової угоди про закінчення виконавчого провадження) державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження. 29.01.2019 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та [PERSON] було укладено Угоду про врегулювання боргу за кредитним договором № CNL-201/191/2008 від 24.07.2008 року. Внаслідок виконання [PERSON] . Угоди про погашення заборгованості за кредитним договором, 30.01.2019 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було видано довідку за № 32 про повне погашення заборгованості за кредитним договором № CNL-201/191/2008 від 24.07.2008 року. В зв`язку з виконанням зобов`язань позичальником за кредитним договором, відповідно припинилися зобов`язання і за договором поруки [PERSON] 13.12.2019 року позивачам стало відомо про наявність арешту нерухомого майна - квартиру за адресою: [ADDRESS] , накладеного постановою Підрозділу примусового виконання рішень ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області від 05.10.2010 року серії АА № 032928 при виконання виконавчого напису № 502 від 02.02.2010 року. Звернувшись до виконавчої служби з заявою про зняття накладених арештів, позивачу було рекомендовано звернутись до суду в зв`язку з тим, що матеріали виконавчого провадження були знищені за закінченням терміну їх зберігання. Станом на сьогодні в реєстрі виконавчих проваджень та реєстрі боржників відсутня інформація щодо відкритих відносно [PERSON] виконавчих проваджень. В зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі [PERSON] зобов`язань за кредитним договором № CNL-201/191/2008 від 24.07.2008 року, вказаний вище арешт (обтяження) підлягає припиненню. Крім того, з витягу з реєстру обтяжень нерухомого майна від 13.12.2019 року, позивачу стало відомо про наявність арешту, накладеного на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна»: на квартиру за адресою: [ADDRESS] , накладеного постановою Підрозділу примусового виконання рішень ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області від 05.10.2010 року серії АА № 032928 при виконання виконавчого напису № 502 від 02.02.2010 року; на ј частину квартири за адресою: [ADDRESS] , накладеного постановою Орджонікідзевського відділу Державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції № 32383372 від 22.11.2012 року при виконанні виконавчого листа № 2-2809 від 27.10.2011 року. В зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі [PERSON] зобов`язань за кредитним договором CNL-201/191/2008 від 24.07.2008 року, вказані вище арешти (обтяження) підлягають припиненню. Станом на час звернення до суду матеріали виконавчих проваджень у Відділах не перебувають у зв`язку з їх знищенням за закінченням трирічного строку зберігання матеріалів виконавчого провадження. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», в ред. Від 1999р., виконачий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувану у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Згідно ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі: закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення (п.6); повернення виконавчого документа без виконання (п.9); непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону (п.13). Частиною 1 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» зазначається: у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадової особи), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, , скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. У разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадової особи) який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Згідно п. 9.9 Порядку, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовною заявою про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Арешт може бути знятий за рішенням суду. У разі набрання законної сили рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало обставини. Крім того, суд зазначає, що відповідно до ст. 46 Закону України «Про виконавче провадження» , в ред. Що діяла на 17.02.2010 року, у разі невиконання рішення у строк, установлений для добровільного його виконання, з боржника постановою державного виконавця, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків від фактично стягненої суми або вартості майна боржника, яке передане стягувачу за виконавчим документом, а в разі невиконання рішення немайнового характеру в строк, встановлений для добровільного його виконання, з боржника після повного виконання рішення в тому ж порядку стягується виконавчий збір у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - громадянина і в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - з боржника - юридичної особи. Таким чином, відповідно до ст. 46 Закону України «Про виконавче провадження», для стягнення з боржника виконавчого збору, виконавець був зобов`язаний винести окрему постанову про стягнення виконавчого збору та здійснити дії щодо стягнення заборгованості з боржника, і від стягнутої суми стягнути суму виконавчого збору. Разом з тим, державним виконавцем не надано доказів про винесення постанови про стягнення з боржників судового збору, що підтверджується витягом з реєстру виконавчих проваджень. Позивач вважає, що подальше збереження арешту майна відносно нього, накладеного в межах виконавчого провадження, матеріали якого на час звернення до суду з цим позовом вже знищені, як архівні, не відповідає меті застосування арешту, а саме: забезпечення реального виконання рішення. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача.Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 статті 386 ЦК України зазначається, що держава забезпечує рівний захист парав усіх суб`єктів права власності. Статтею 391 ЦК України, передбачено що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду. Системний аналіз зазначених положень Закону дає підстави для висновку, що безпосереднє зняття арешту з майна здійснюється за постановою державного виконавця, яка приймається на підставі відповідного рішення суду, а тому, у зв`язку з тим, що станом на час розгляду справи будь-яких відкритих виконавчих проваджень у Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східне міжрегіональне Управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) та Вознесенівському відділі державної виконавчої служби у м.Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), в яких боржниками є позивачі немає, суд приходить до висновку про те, що усі передбачені законом підстави для існування арешту належного позивачу майна - відсутні, оскільки внаслідок цього вони обмежені у здійснені прав власника щодо належного їм майна, тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved