Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись з позовом до суду та просили суд: витребувати з чужого незаконного володіння [PERSON] приміщення громадського призначення, вбудоване в житловий будинок в літері «А», загальною площею 35,9 кв.м, розташоване за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 176196980000); шляхом визнання права власності на дане приміщення за [PERSON] та [PERSON]; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності на приміщення громадського призначення, вбудоване в житловий будинок в літері «А», загальною площею 35,9 кв.м, розташоване за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 176196980000) за [PERSON] Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, шо 01.02.2017 року [PERSON] та [PERSON] на підставі укладеного з громадянином України [PERSON] договору купівлі-продажу, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єгоровою М.Є., зареєстрований в реєстрі за № 91, набули у власність майно, а саме: приміщення громадського призначення, вбудоване в житловий будинок в літері «А», загальною площею 35,9 кв.м, розташоване за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 176196980000). Право власності на приміщення перейшло до позивачів, про що нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єгоровою М.Є. було здійснено відповідний запис № 18805233 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. На підставі вищезазначеного наказу №1809/5 від 06.06.2017 року з реєстру був видалений запис про право власності на спірне приміщення за позивачами, а також внесений записи про реєстрацію права власності на приміщення за невідомим для позивачів ТОВ «БК «Атекс». [PERSON] придбав дане приміщення на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 27.12.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовим В.І., зареєстрованих в реєстрі за №523, у громадянина України [PERSON]. [PERSON] придбав дане приміщення у ТОВ «Кліко Компані» (продавець) на підставі договору купівлі-продажу від 15.12.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мелеховою Л.Г, зареєстрованого в реєстрі за №3502. На підставі договору купівлі-продажу приміщення громадського призначення за [PERSON] було зареєстровано право власності на приміщення, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.12.2015, індексний номер 49949100. За результатами розгляду Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації скарги ліквідатора ТОВ «БК «Атекс» Міністерством юстиції України виданий наказ №1809/5 від 06.06.2017 року «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень», яким скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 01.02.2017 № 33659233, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єгоровою М.Є. На підставі наказу №1809/5 від 06.06.2017 року з реєстру було видалено запис про право власності позивачами на спірне приміщення, а також внесений запис про реєстрацію права власності на приміщення за невідомим для позивачів ТОВ «БК «Атекс». В якості підстави виникнення права власності ТОВ «БК «Атекс» на приміщення в наказі №1809/5 від 06.06.2017 року зазначено договір про припинення зобов'язань переданням відступного від 31.08.2016 року, що посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мельником О.І., зареєстрований в реєстрі за №556. Такий договір був укладений між ТОВ «БК «Атекс» та ТОВ «Рубін Інвест». За умовами цього договору приміщення було передане у власність ТОВ «БК «Атекс» від ТОВ «Рубін Інвест» в рахунок погашення заборгованості за договором позики. Відповідно до п.1.1.2 договору відступного спірне приміщення начебто належало ТОВ «Рубін Інвест» на підставі протоколу Загальних зборів Засновників ТОВ «Рубін Інвест» від 18.08.2016 року та акту прийому-передачі нерухомого майна б/н від 18.08.2016 року. Також, в договорі про припинення зобов'язання переданням відступного вказано, що ТОВ «Будівельна компанія «Атекс» (кредитор) згоден на передачу йому ТОВ «Рубін Інвест» (боржник) нерухомого майна, яким є спірне приміщення [NUMBER]. Відповідно до п.1.12 договору про припинення зобов'язання переданням відступного, зазначене в п.1.1 цього договору нерухоме майно належить боржникові ТОВ «Рубін Інвест» на підставі протоколу Загальних зборів Засновників ТОВ «Рубін Інвест» від 18.08.2016 року, актів прийому-передачі нерухомого майна, № б/н від 18.08.2016 року. Отже, ТОВ «Рубін Інвест» набуло право власності на приміщення від [PERSON], який нібито вніс приміщення до статутного капіталу ТОВ «Рубін Інвест». Відповідно до протоколу Загальних зборів Засновників ТОВ «Рубін Інвест» від 18.08.2016 року на зборах було прийнято рішення про, зокрема: (1) створення ТОВ «Рубін Інвест»; (2) утворення Статутного капіталу Товариства за рахунок наступного майна, що складає 100% статутного капіталу Товариства на момент його державної реєстрації: - майно учасника [PERSON] - приміщення №№604, 605, 616, 617, 635, 636, 637, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] особисто участі у Загальних зборах Засновників ТОВ «Рубін Інвест» 18.08.2016 року не брав, а діяв через представника - громадянина Республіки Молдова [PERSON], який мав відповідні повноваження на підставі довіреності від 15.08.2016 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., зареєстрованої в реєстрі за №743. Також, відповідно до акту приймання-передачі нерухомого майна від 18.08.2016 року, [PERSON], від імені якого на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 15.08.2016 року діяв [PERSON], передав ТОВ «Рубін-Інвест» в якості внеску до статутного капіталу останнього приміщення №№604, 605, 616, 617, 635, 636, 637, що належали [PERSON] на праві власності. Даний акт від 18.08.2016 року від імені [PERSON] підписав на підставі довіреності від 15.08.2016 року громадянин Республіки Молдова [PERSON]. Позивачі, а також третя особа [PERSON] стверджують, що [PERSON] не підписував довіреності на ім'я громадянина Республіки Молдова [PERSON], яка зареєстрована за №743 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. від 15.08.2016 року, не наділяв [PERSON] повноваженнями на прийняття рішень від його імені щодо створення Товариства, повноваженнями на представництво своїх інтересів з правом розпорядження належним йому майном (внесення нежитлових приміщень до статутного капіталу, підписання актів приймання-передачі майна), підписання від його імені протоколів загальних зборів учасників товариства, статутних документів та змін до них, відтак не приймав участі у Загальних зборах Засновників ТОВ «Рубін Інвест» 18.08.2016 року та не укладав жодних правочинів, у тому числі й щодо передачі до статутного капіталу ТОВ «Рубін-Інвест» належних йому приміщень №№604, 605, 616, 617, 635, 636, 637. Позивачі та третя особа [PERSON] стверджують, що на момент укладення між [PERSON] та [PERSON] договору купівлі-продажу від 27.12.2016 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записів про право власності на приміщення за ТОВ «БК «Атекс» не було. У липні 2018 року, перевіривши відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивачі з'ясували, що з незалежних від них причин приміщення [NUMBER] вибуло з їх володіння поза межами їх волі, та з 23.03.2018 року право власності на приміщення перереєстроване на невідому особу [PERSON] на підставі незаконно укладеного договору купівлі-продажу від 23.03.2018 року з ТОВ «БК «Атекс», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогач В.В., зареєстрованого в реєстрі за №526 Таким чином на момент звернення до суду з позовом власником нежитлового приміщення [NUMBER] є [PERSON], у володінні та розпорядженні якого і перебуває спірне нерухоме майно. Позивачі вважають, що така реєстрація права власності на приміщення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за [PERSON] порушує їх права, як законних власників, на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. Позивачі свої вимоги мотивують тим, що спірне приміщення вибуло з їх власності незаконно та поза їх волею. Дана обставина виникла на підставі довіреності від 15.08.2016 року на представництво інтересів першого власника спірних приміщень в ланцюгу відчуження, а саме [PERSON], яку насправді [PERSON] ніколи не підписував. Таким чином позивачі вважають, що приміщення [NUMBER] підлягає витребуванню з незаконного володіння [PERSON] та поверненню до власників, якими є [PERSON] та [PERSON], незалежно від добросовісності [PERSON], з підстав п.3 ч.1 ст. 388 ЦК Україна - через їх вибуття з власності поза волею власника. В судовому засіданні представник позивачів та третьої особи [PERSON], наполягала на задоволені позову в повному обсязі, підтвердивши обставини, викладені в позовні заяві, вказуючи, що спірне майно вибуло з права власності позивачів поза їх волею. Представник відповідача позов не визнала, надавши пояснення в яких вказував, що у позивачів відсутнє право власності на спірне нерухоме майно, а [PERSON] є добросовісним набувачем та право власності на спірне майно було набуто на законних підставах. Суд заслухавши пояснення учасників судового процесу, свідків, дослідивши матеріали справив встановив наступне. 01.02.2017 року [PERSON] та [PERSON] на підставі укладеного з громадянином України [PERSON] договору купівлі-продажу, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єгоровою М.Є., зареєстрований в реєстрі за № 91, придбали майно, а саме: приміщення громадського призначення, вбудоване в житловий будинок в літері «А», загальною площею 35,9 кв.м, розташоване за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 176196980000). Право власності на приміщення з 01.02.2017 року перейшло до позивачів, про що нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єгоровою М.Є. було здійснено відповідний запис № 18805233 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна станом на 05.04.2018 року. За результатами розгляду Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації скарги ліквідатора ТОВ «БК «Атекс» Міністерством юстиції України виданий наказ №1809/5 від 06.06.2017 року «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень», яким скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 01.02.2017 №33659233, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єгоровою М.Є. На підставі вищезазначеного наказу №1809/5 від 06.06.2017 року з реєстру був видалений запис про право власності на спірне приміщення, а також внесений записи про реєстрацію права власності на приміщення за невідомим для позивачів ТОВ «БК «Атекс». Видалення запису з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності на спірне приміщення не позбавляє позивачів права володіння майном, що передбачене ст. 398 ЦК України та не позбавляє права на захист такого права у порядку, що передбачений ст. 396 ЦК України, в т. ч. шляхом визнання права власності на це майно та витребування його з чужого незаконного володіння іншою особою (п. 2 ч. 1 ст. 399 ЦК України). Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» до державної реєстрації права власності за новим набувачем покупець за договором про відчуження майна, виконаним сторонами, не має права розпоряджатися цим майном, оскільки право власності на нього зберігається за продавцем, проте має право на захист свого володіння на підставі статті 396 ЦК Украйна. При цьому слід мати на увазі, що після оплати вартості проданого майна і передання його покупцеві, але до державної реєстрації переходу права власності, продавець також не має права ним розпоряджатися, оскільки це майно є предметом виконаного продавцем зобов'язання, яке виникло з договору про відчуження майна (пункт 1 частини першої статті 346 ЦК), а покупець є його законним володільцем. Попередній власник (продавець) спірного приміщення [PERSON] придбав дане приміщення на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 27.12.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовим В.І., зареєстрованих в реєстрі за №523, у громадянина України [PERSON]. На момент укладення між [PERSON] та [PERSON] договорів купівлі-продажу від 27.12.2016 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності на приміщення за ТОВ «БК «Атекс» не було, що також підтверджується деталізованою інформаційною довідкою, а єдиним власником приміщення [NUMBER] був зазначений саме [PERSON] (покупець). [PERSON] придбав дане приміщення у ТОВ «Кліко Компані» (продавець) на підставі договору купівлі-продажу від 15.12.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мелеховою Л.Г, зареєстрованого в реєстрі за №3502. На підставі цього договору купівлі-продажу приміщення громадського призначення за [PERSON] було зареєстровано право власності на приміщення, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.12.2015, індексний номер 49949100. В якості підстави виникнення права власності ТОВ «БК «Атекс» на приміщення в наказі №1809/5 від 06.06.2017 року було зазначено договір про припинення зобов'язань переданням відступного від 31.08.2016 року, що посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мельником О.І., зареєстрований в реєстрі за №556. Такий договір був укладений між ТОВ «БК «Атекс» та ТОВ «Рубін Інвест». За умовами цього договору приміщення було передане у власність ТОВ «БК «Атекс» від ТОВ «Рубін Інвест» в рахунок погашення заборгованості за договором позики. Відповідно до п.1.1.2 договору відступного спірне приміщення начебто належало ТОВ «Рубін Інвест» на підставі протоколу Загальних зборів Засновників ТОВ «Рубін Інвест» від 18.08.2016 року та акту прийому-передачі нерухомого майна б/н від 18.08.2016 року. Також, в договорі про припинення зобов'язання переданням відступного вказано, що ТОВ «Будівельна компанія «Атекс» (кредитор) згоден на передачу йому ТОВ «Рубін Інвест» (боржник) нерухомого майна, яким є спірне приміщення [NUMBER]. Відповідно до п.1.12 договору про припинення зобов'язання переданням відступного, зазначене в п.1.1 цього договору нерухоме майно належить боржникові ТОВ «Рубін Інвест» на підставі протоколу Загальних зборів Засновників ТОВ «Рубін Інвест» від 18.08.2016 року, актів прийому-передачі нерухомого майна, № б/н від 18.08.2016 року. Згідно з деталізованою інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у хронологічному порядку ТОВ «Рубін Інвест» набуло право власності на приміщення від [PERSON], який нібито вніс приміщення до статутного капіталу ТОВ «Рубін Інвест». Відпровіно до матеріалів справи третя особа [PERSON] при ознайомленні з матеріалами кримінального провадження № 42016101070000250, з'ясував , що відповідно до протоколу Загальних зборів Засновників ТОВ «Рубін Інвест» від 18.08.2016 року на зборах було прийнято рішення про, зокрема: (1) створення ТОВ «Рубін Інвест»; (2) утворення Статутного капіталу Товариства за рахунок наступного майна, що складає 100% статутного капіталу Товариства на момент його державної реєстрації: - майно учасника [PERSON] - приміщення [NUMBER], що розташоване за адресою: [ADDRESS]. Створення та державна реєстрація ТОВ «Рубін Інвест» підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Але [PERSON] особисто участі у Загальних зборах Засновників ТОВ «Рубін Інвест» 18.08.2016 року не брав, та діяв через представника - громадянина Республіки Молдова [PERSON], який мав відповідні повноваження на підставі довіреності від 15.08.2016 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., зареєстрованої в реєстрі за №743 (надалі також - довіреність від 05.08.2016 року). Також, відповідно до акту приймання-передачі нерухомого майна від 18.08.2016 року, [PERSON], від імені якого на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 15.08.2016 року діяв [PERSON], передав ТОВ «Рубін-Інвест» в якості внеску до статутного капіталу останнього приміщення [NUMBER], що належало [PERSON] на праві власності. Отже, даний акт від 18.08.2016 року від імені [PERSON] був підписаний на підставі довіреності від 15.08.2016 року громадянин Республіки Молдова [PERSON]. Проте як було встановлено, що [PERSON] не підписував довіреності на ім'я громадянина Республіки Молдова [PERSON], яка зареєстрована за №743 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. від 15.08.2016 року, не наділяв [PERSON] повноваженнями на прийняття рішень від його імені щодо створення Товариства, повноваженнями на представництво своїх інтересів з правом розпорядження належним йому майном (внесення нежитлових приміщень до статутного капіталу, підписання актів приймання-передачі майна), підписання від його імені протоколів загальних зборів учасників товариства, статутних документів та змін до них, відтак не приймав участі у Загальних зборах Засновників ТОВ «Рубін Інвест» 18.08.2016 року та не укладав жодних правочинів, у тому числі й щодо передачі до статутного капіталу ТОВ «Рубін-Інвест» належних йому приміщення [NUMBER]. Дана обставина підтверджується висновком експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №8-4/2472 від 29.01.2018 року (судовий експерт Іващина О.О.) та висновком експертного дослідження №8885, за заявою громадянина [PERSON] про проведення почеркознавчого дослідження від 01.09.2017 року, який складений експертом Незалежного інституту судових експертиз. Згідно з висновком судового експерта Іващиної О.О. від 29.01.2018 р. № 8-4/2472, здійснюючи дослідження належності підпису на довіреності [PERSON], судовий експерт прийшов до висновку: «підпис від імені [PERSON] на довіреності від 15.08.2016р., що видана [PERSON] РОНКПП [NUMBER] (паспорт серії [NUMBER], виданий Калінінським РВ у м. Донецьку ГУ ДМС України у Донецькій області 19.12.2012р.),посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., якою уповноважено громадянина Республіки Молдова [PERSON] на вчинення юридичних правочинів, в графі «Підпис» поруч із рукописним текстом синього кольору «[PERSON]» посередині аркушу паперу після абзацу «Зміст ст. ст. 245, 247, 249 ЦК України, ст. 172 Податкового кодексу України, ст. ст. 60, 63, 65, 1А Сімейного кодексу нотаріусом мені роз'яснено», виконаний не [PERSON], а іншою особою». Даний висновок експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №8-4/2472 від 29.01.2018 року узгоджується із висновком експертного дослідження №8885, яке проводилось за заявою громадянина [PERSON] про проведення почеркознавчого дослідження від 01.09.2017 року. Відповідно до висновку експертного дослідження №8885 від 01.09.2017 року рукописний запис: «[PERSON], електрографічне зображення якого міститься у графі: «Підпис» в електрофотокопії довіреності від імені [PERSON] на ім'я [PERSON], зареєстрованій за №743, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. від 15.08.2016 року, виконано не [PERSON], а іншою особою. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказами є, зокрема, висновки експертів. Як встановлено висновком експерта, [PERSON] ніколи не підписував довіреність та не уповноважував громадянина Республіки Молдова [PERSON] на вчинення будь-яких юридичних правочинів від його імені, в т. ч. не наділяв [PERSON] повноваженнями на прийняття рішень від його імені щодо створення Товариства, повноваженнями на представництво своїх інтересів з правом розпорядження належним йому майном (внесення нежитлових приміщень до статутного капіталу, підписання актів приймання-передачі майна). Враховуючи той факт, що довіреність не містить особистого підпису [PERSON], нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. було порушено положення Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року № 3425-XII, а саме статтю 45 Закону в частині обов'язку перевірити справжність підпису учасників правочину при його посвідченні, а також статтю 43 Закону, в частині заборони вчиняти нотаріальні дії за відсутності осіб - її учасників або їх уповноважених представників, а також без встановлення особи учасника цивільних відносин, який звернувся за вчиненням нотаріальних дій. Таким чином, укладення договору купівлі-продажу від 23.03.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогач В.В., зареєстрованого в реєстрі за №526, не відповідає внутрішній волі позивачів та не є результатом їх вільного волевиявлення в розумінні статті 203 ЦК України, оскільки жодних вольових дій щодо відчуження спірного приміщення на користь відповідача ні позивачі, ні [PERSON] не здійснювали. Свідченням цього є також та обставина, що ні позивачі, ні [PERSON] не є сторонами даного договору. Вибуття майна у володіння відповідача стало можливим у зв'язку з тим, що відбулось підроблення підпису [PERSON] на довіреності від 15.08.2016 року, яка стала підставою для прийняття від його імені рішення про внесення спірного приміщення до статутного капіталу новоствореного ТОВ «Рубін Інвест», яке в подальшому продовжило відчуження приміщення. З огляду на вищевикладене згідно з нормами статті 388 ЦК України спірне приміщення підлягає витребуванню з незаконного володіння відповідача та поверненню до власників, якими є позивачі. Окрім того, суд критично оцінює поведінку відповідача щодо придбання спірних приміщень та вважає, що її не можна вважати добросовісною та розумною з огляду на наступне. Стала практика ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 7 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) свідчить про наявність трьох критеріїв, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Стаття 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується. З 17.11.2017 року на спірне приміщення було накладено арешт з забороною відчуження згідно ухвали Печерського районного суду м. Києва у справі 757/66651/17-к від 08.11.2017, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 38201811 від 17.11.2017 14:58:27, обтяжувач: Головне управління Національної поліції у м. Києві, що підтверджується інформаційною довідкою № 127161791, дата, час формування: 11.06.2018 17:44:38, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. Таким чином, в момент укладення між відповідачем (покупець) та ТОВ «БК «Атекс» (продавець) договору купівлі-продажу від 23.03.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогач В.В., зареєстрованого в реєстрі за №526, спірне приміщення перебували під арештом і забороною їх відчуження. Відповідач не перевірив, не з'ясував відповідних обставин і не перевірив докази щодо відсутності арештів та заборони відчуження спірного майна, зокрема шляхом отримання інформації, що мітиться у вільному доступі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна станом, а також не перевірив дані обставини під час посвідчення договору у нотаріуса, яка також була зобов'язана перед проведенням нотаріальної дії перевірити наявність заборон та обтяжень щодо майна, яке було предметом правочину. Така обставини свідчать про те, що відповідач міг знати або, виявивши розумну обачність, міг би і мав би знати про те, що приміщення вибули з володіння позивачів з порушенням вимог закону. Таким чином, вказані обставини свідчать про те, що поведінка відповідача щодо придбання спірного приміщення не є добросовісною та розумною. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що спірне приміщення [NUMBER] підлягає витребуванню з незаконного володіння відповідача та поверненню позивачам. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до п.3 ч.1 статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Тобто витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речево-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і таке майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Підставою віндикаційного позову є обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння (це факти, що підтверджують право власності на витребуване майно, вибуття його з володіння позивача, перебування його в натурі у відповідача та ін.). Як зазначено позивачами, задоволення віндикаційного позову про витребування майна не потребує визнання недійним правочинів, на підставі яких відбулась реєстрація права власності за [PERSON], а перед цим за ТОВ «БК «Атекс» на приміщення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Так, в постанові Верховного суду України від 17.12.2014 року у справі № 6-140цс14 викладена позиція про те, що власник майна може витребувати належне йому майно від будь якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства. Згідно із ст.ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 94 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Надані сторонами докази суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов'язані з обставинами справи. Сторонами надано належним чином завірені копії відповідних документів. Судовий збір згідно ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Outcome: approved