Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до Житлового кооперативу «Алмаз -4 про визнання права власності в порядку спадкування за законом та як частку в спільній сумісній власності подружжя. Позивач [PERSON] просить визнати за нею право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS], як частку в спільній сумісній власності подружжя і на 1/6 частку в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON]. Позивачі [PERSON] і [PERSON] просять визнати за ними право власності по 1/6 частці за кожним в порядку спадкування за законом після смерті їх батька [PERSON]. В обґрунтування своїх позивних вимог посилаються на те, що 14.02.1975 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON]. У шлюбі народилося двоє дітей - дочка [PERSON],син - [PERSON]. Трикімнатна ізольована квартира [ADDRESS] в Житловому кооперативі «Алмаз-4» була отримана [PERSON] у користування на підставіобмінного ордеру №10266 від 04.01.1987 року на склад їх сімї з 4-х осіб. Повна вартість квартири, шляхом пайових внесків, була сплачена в листопаді 1992 року. 19.11.1993 року [PERSON] помер. На час смерті [PERSON] набув право власності на житло, але не зареєстрував право власності на вказану квартиру. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Право на 1/2 частину квартири належить його дружині [PERSON], як частка в спільній сумісній власності подружжя. Позивачі зазначають, що є єдиними спадкоємицями першої черги за законом після смерті [PERSON] Спадщину вони прийняли фактично, вступивши в управління і володіння спадковим майном, проживали на час відкриття спадщини з спадкодавцем за однією адресою однією сім»єю. Отримати свідоцтво про право на спадщину на вищевказану квартиру вони не змогли, так як згідно листа нотаріуса №559/01-16 від 18.12.2015 р. повинні були надати правовстановлюючий документ на житло, зареєстрований на імя [PERSON]. За таких обставин позивачі вимушені звернутися до суду з вказаним позовом. Позивачі [PERSON]М, [PERSON] і [PERSON]В, представник позивача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник відповідача ЖК « Алмаз-4» в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений за своєчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, надав суду лист про розгляд справи в його відсутність, проти позову не заперечував. Заслухавши пояснення позивачів, дослідивши надані докази у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судовим розглядом встановлені наступні юридично значимі факти та відповідні ним правовідносини. 19.11.1993 р. помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1V-ВЛ № 400240, виданим 19.11.1993 р. Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Харківського міського управління юстиції. Позивачка по справі [PERSON] є дружиною [PERSON]. На підтвердження цього факту нею надано свідоцтво про укладення шлюбу (а.с.6). Позивачі [PERSON] і [PERSON]В є дітьми [PERSON],що підтверджується їх свідоцтвами про народження (а.с.6-7). 02.09.1994 року в Палаці «Одруження» м. Харкова [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] і прийняла прізвище чоловіка «Степанова» (а.с. 7 а ). Матеріали справи свідчать, щона підставі обмінного ордеру №10266 від 04.01.1987 року, [PERSON], під час шлюбу з [PERSON], отримав в користування ізольовану трикімнатну квартиру [ADDRESS], в ЖК «Алмаз-4» на склад сімї з 4 оcіб - [PERSON] та позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Як зазначено в довідці №53 від 15.12.2015 року, виданої відповідачем, членом ЖК «Алмаз-4» було прийнято [PERSON] на підставі виписки з протоколу ЖК «Алмаз-4» №4 від 24.11.1986 року. Повна вартість квартири, шляхом пайових внесків, була сплачена в листопаді 1992 року. (а.с. 9 ). Відповідно до положень\~\~ст. 15 Закону України «Про власність» від 07.02.1991 р., який набрав сили з 15.04.1991 р. та діяв на час виникнення спірних правовідносин, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває право власності на це майно. В повідомленні приватного нотаріуса ХМНО Харківської області [PERSON] про розгляд звернення №559/01-16 від 18.12.2015 року нотаріус зазначив, що пунктом 4,15 частини 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства України від 22.02.2012 р. №296/5 встановлено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцю (а.с.12).Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо обєкта нерухомого майна від 18.12.2015 року відомості про право власності на квартиру [ADDRESS] відсутні. В довідці КП «ХМБТІ» №1903827 від 25.12.2015 року зазначено, що станом на 31.12.2012 рік право власності на квартиру [ADDRESS] не зареєстровано, що перешкоджає позивачам отримати свідоцтво про право власності на спірне майно в нотаріальному порядку. За даними технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] її загальна площа складає 66,4 кв.м.. Згідно положень ст. 22,28 Кодексу про шлюб та сім'ю України 1969 року - майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю і належить їм в рівних частках. Отже, частка позивачки [PERSON] в праві спільної сумісної власності подружжя на квартиру [ADDRESS] становить 1/2 частку. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/2 частину квартири № 207, по вул. Шариковій, 53 в м. Харкові. Згідно пунктів 4, 5 «Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу 2004 року», положення зазначеного кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли до набрання чинності кодексом або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої цього кодексу «Спадкове право» застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим кодексом. За змістом пункту 1\~постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами\~ЦК, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила\~Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. Виникнення права власності на нерухоме майно не залежало від його державної реєстрації. Отже, юридичний факт смерті спадкодавця [PERSON] відбувся в період дії Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року, який передбачав фактичне прийняття спадщини спадкоємцями. Спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав нотаріальному органу за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, про що зазначено у ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року. З матеріалів справи вбачається, що після смерті [PERSON] його дружина [PERSON] та діти [PERSON], [PERSON], які є спадкоємцями першої черги за законом згідно ч. 1 ст. 529 ЦК України 1963 року, прийняли спадщину після померлого, оскільки вступили в управління та володіння майном, фактично проживаючи та зареєстровані на час смерті спадкодавця у квартирі [ADDRESS], що підтверджується довідкою ЖК «Алмаз-4» №52 від 15.12.2015 року. Відповідно до положень ч.1 ст.529 ЦК України 1963 року, 1/2 частка житлової квартири [ADDRESS] розподілилась в рівних частках між [PERSON], [PERSON] і [PERSON], тобто кожному по 1/6 частці. Згідно ст. 548 ЦК України 1963 р. - прийнята спадщина визнається такою, що належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання за кожним з них, як спадкоємицями за законом першої черги після смерті [PERSON], права власності по 1/6 частці квартири №207, по вул. Шариковій, №53 в м. Харкові і за [PERSON] на 1/2 частку цієї квартири , як частку в спільній сумісній власності подружжя, підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved