Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розподіл спільного сумісного майна подружжя, а саме просила розділити спільне сумісне з [PERSON] майно - грошові кошти , отримані ним при продажі спільного сумісного майна автомобіля марки автомобіль марки «Міцубісі Ланцер Х3» державний реєстраційний номер [NUMBER], стягнувши з нього на її користь грошову компенсацію ? частини автомобіля у сумі 47850 гривень. Пояснивши свою заяву тим, що вони з відповідачем [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу вони по кредитному договору, укладеному в 2008 році за її згодою між [PERSON] та ВАТ « Укрсиббанк» для придбання автомобіля для нужд сім'ї, отримали кредит і на отриманні кошти придбали автомобіль марки «Міцубісі Ланцер Х3». Вказаний автомобіль став предметом застави до моменту повного розрахунку з ПАТ « Укрсиббанк» по кредитному договору, до березня 2014 року вони з відповідачем частково погасили оформлений на його ім'я кредит, сплативши банку близько 120 000 грн. Після розпаду сім'ї вона неодноразово пропонувала [PERSON] сплатити їй половину коштів виплачених ними під час проживання в шлюбі в рахунок погашення Кредитного договору, оскільки кошти були їх спільним бюджетом, але не бажаючи їх повернути [PERSON] 11 квітня 2014 р. продав належний їх сім'ї автомобіль, від продажу отримав 95700 грн., які обратив на свою користь. Розділити отримані кошти добровільно він відмовився, у зв'язку з чим вона вимушена звернутися до суду. В судовому засіданні представника позивача - [PERSON], позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в повному обсязі, про що надала письмове заперечення . Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 1994 року, який згідно рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу було розірвано 06.06.2014 року ( а.с.5). 08 липня 2008 року між [PERSON] та АКІБ « Укрсиббанк» був укладений договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11368709000 , де у забезпечення виконань усіх грошових зобов'язань в повному обсязі за Договором надається порука [PERSON] (Договір поруки № 11368709000П від 08 липня 2008 року) ( а.с.10). В період шлюбу сторони придбали транспортний засіб марки «Міцубісі Ланцер Х3», рік випуску 2008, колір червоний, тип ТЗ легковий седан-В ( а.с.22). Згідно довідки - рахунку № 419062 від 11 квітня 2014 року автомобіль марки «Міцубісі Ланцер Х3» продано [PERSON] за 95700 гривень.( а.с.22) Оскільки вказане майно набуте сторонами в період шлюбу, тому є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60 СК України, ч.3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартира, жилі й садові будинки, земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі, грошові кошти та майно, належне подружжю та іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо, відповідно до п.23 Постанови № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділу спільного майна подружжя». Окільки судом встановлено, що автомобіль марки «Міцубісі Ланцер Х3», державний реєстраційний номер [NUMBER] , 2008 року випуску продано за 95700 гривень, згідно довідки-рахунок № 419062 Серія ВІА від 11 квітня 2014 року, є спільним сумісним майном подружжя, тому частка його вартості має бути стягнута на користь позивачки згідно довідки-рахунок № 419062 Серія ВІА від 11 квітня 2014 року (а.с.22). Згідно частини 1 статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 3 статті 368 ЦК України). Судом встановлено, що шлюбного договору у сторін немає. Правових підстав для застосування частин 2, 3 статті 70 СК України немає, оскільки істотні обставини, які впливають на відступ від засад рівності поділу часток майна подружжя, відсутні. Згідно частини 1 статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 3 статті 368 ЦК України). Судом встановлено, що шлюбного договору у сторін немає. Правових підстав для застосування частин 2, 3 статті 70 СК України немає, оскільки істотні обставини, які впливають на відступ від засад рівності поділу часток майна подружжя, відсутні. Обов'язковою умовою призначення грошової компенсації є лише згода співвласника, який заявив вимогу про виділ частки, і не передбачається Відповідно до ч.1, 2, 4, 5 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає відповідно до ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. В роз'ясненнях, викладених у п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про прав застосування законодавства при розгляді справ про право на розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя» зазначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України). Пунктом 3 ч. 1 ст. 57 СК визначено, що особистою приватної власністю дружини (чоловіка) є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, а за кошти, які належали їй (йому) особисто. Відповідно до довідки рахунку BIA довідки - рахунку № 419062 від 11 квітня 2014 року автомобіль марки «Міцубісі Ланцер Х3» продано [PERSON] за 95700 гривень.( а.с.22). Вказана обставина сторонами не оспорювалась. Таким чином, спірне майно було реалізовано та отримано грошові кошти відповідачем. Ухвалюючи рішення про задоволення позову [PERSON] суд, виходить із того, що автомобіль марки «Міцубісі Ланцер Х3» був придбаний під час шлюбу та є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а тому грошові кошти отримані від реалізації цього майна підлягають поділу. Щодо посилань відповідача про те, що сторонами не було спільно в повному обсязі погашено кредитну заборгованість, що свідчить про те, що автомобіль у повному обсязі не є об'єктом спільного сумісного майна подружжя, а тільки його частина, суд зазначає наступне до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України). Відповідачем вимог про стягнення грошових коштів, сплачених в погашення спільного боргу не ставилось, не доведено факт виплати кредитної заборгованості за рахунок особистих коштів, крім того [PERSON] своєї згоди на дострокове погашення заборгованості та дострокове припинення кредитного договору укладеного на користь сім'ї не надавала. Згідно роз'яснень даних в п.п. 19, 22, 23, 24 та 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Проте розпорядження таким майном після розірвання шлюбу здійснюється колишнім подружжям виключно за взаємною згодою відповідно до положень ЦК, оскільки в таких випадках презумпція згоди одного з подружжя на укладення другим договорів з розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя вже не діє. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів, на підтвердження сум та строків самостійного погашення заборгованості, а тому суд не вбачає підстав для відходу від принципу рівності часток. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки: судові витрати в розмірі 487 гривень 20 копійок.

Outcome: approved