Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, шляхом зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що їм на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 25 грудня 2007 року Комітетом по управлінню комунальним майном Нікопольської міської ради року, належить по ј частині у праві спільної часткової власності на квартиру за адресою: [ADDRESS]. Інша ј частина вказаної квартири належала відповідачу [PERSON] 25 травня 2016 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу належної відповідачу ј частини у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бережним О.С. за реєстровим № 644. Однак відповідач [PERSON] після продажу належної йому частки у праві спільної часткової власності на спірну квартиру, не знявся з реєстраційного обліку за вказаною адресою та до цього часу залишається зареєстрованим в даній квартирі, що створює позивачам перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи те, що відповідач добровільно не бажає знятися з реєстраційного обліку за вказаною адресою, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] просили суд усунути їм перешкоди в користуванні та розпорядженні належною їм квартирою за адресою: [ADDRESS], визнавши [PERSON] таким, що втратив право користування вищезазначеною квартирою. Ухвалою судді від 17 вересня 2018 року відкрито провадження по даній справі та у відповідності до ч. 1 ст. 274 ЦПК України вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, що відповідає положенням ч. 5 ст. 279 ЦПК України (а.с.28). Про розгляд даної справи відповідач [PERSON] був повідомлений у відповідності до вимог ч. 6,7 ст. 128 ЦПК України, ухвала про відкриття провадження по справі разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами була направлена відповідачу за адресою йому місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку (а.с.29), однак відповідач відзиву на позов не надав та жодних заяв або клопотань від нього до суду не надходило. Згідно з ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи те, що судом були використані передбачені чинним законодавством способи для повідомлення відповідача про розгляд справи, та приймаючи до уваги той факт, що наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті, суд у відповідності до норм ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи. Оскільки відповідно до положень ЦПК України розгляд вказаної справи здійснювався судом за відсутності учасників справи, тому у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що кожному з позивачів на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 25 грудня 2007 року Комітетом по управлінню комунальним майном Нікопольської міської ради року, належить по ј частині у праві спільної часткової власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с.15,16). Інша ј частина вказаної квартири належала відповідачу [PERSON]С (а.с.15). 25 травня 2016 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу належної відповідачу ј частини у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS], який був посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бережним О.С. за реєстровим № 644 (а.с.17-19). Таким чином, частка позивача [PERSON] у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] складає Ѕ частину. На момент вчинення правочину, в спірній квартирі залишався зареєстрованим відповідач, який до цього часу добровільно не знявся з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Враховуючи те, що позивачі є власниками квартири [ADDRESS], а право власності відповідача на частку у праві спільної часткової власності на спірну квартиру було припинено на підставі договору купівлі-продажу від 25 травня 2016 року (реєстровий № 644), суд вважає доцільним задовольнити позовні вимоги [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та усунути їм перешкоди в користуванні та розпорядженні квартирою [ADDRESS], визнавши [PERSON] таким, що втратив право користування даною квартирою. З урахуванням викладених обставин та

Outcome: approved