Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до Головного територіального управління юстиції в Полтавській області (Гадяцька державна нотаріальна контора) та просять зняти арешт з спадкового майна. При цьому посилаються на те, що [PERSON] 15.06.2017 року написала заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину. Але від приватного нотаріуса [PERSON] отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме : видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок 6Б, що знаходиться по вулиці Пушкіна в м.Гадяч, в звязку з тим, що на будинок накладено арешт. З метою вирішення даного питання позивачка звернулася до Гадяцької державної нотаріальної контори , Гадяцького районного суду та Гадяцького РВДВС ГТУЮ у Полтавській області. Із відповіді Гадяцької державної нотаріальної контори вбачається, що арешт накладено помилково, але на даний час держнотконтора позбавлена законної можливості самостійно зняти арешт з нерухомого майна, оскільки у них відсутній доступ до відповідних реєстрів. Позивачка просила суд зняти арешт з нерухомого майна та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про те, що позов підтримує та просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, про час, та місце слухання справи повідомленний належним чином, про причину неявки суду не повідомили. Надали до суду заперечення на позовну заяву та просили відмовити у задоволенні позовних вимог. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] одружились 07.08.1997 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження 07.08.1997 року зроблено запис за №108. [PERSON] 29.07.2016 року помер, про що 01.08.2016 року складено відповідний актовий запис №202, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КЕ №332451. Домоволодіння, яке розташоване в м.Гадяч, вул.Пушкіна, 6 «б» на праві особистої власності належало [PERSON] На випадок своєї смерті [PERSON] залишив заповіт, яким все своє належне йому майно заповів [PERSON] Відповідно положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно положень ч. І ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно положень ч.2 ст. 319 Цивільного кодексу України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. і ст. 321 ЦК України: Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений нього права чи обмежений у його здійсненні Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Отже, накладення арешту та внесення відповідного запису до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна обмежує законні права їх власника майна, щодо вільного розпорядження майном. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з позовом до суду, за наявності арешту (обтяження) накладеного на рухоме майно позивачки, порушується її право власності, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному об'ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність поновити порушені права позивачки, шляхом зняття арешту з належного їй нерухомого майна. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved