Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований 09.03.2007 року у виконкомі Давидівської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, актовий запис №02. Від шлюбу, за час спільного проживання, у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Вказує, що подружнє життя між нею та відповідачем не склалося, у них часто виникали конфлікти, відсутня злагода та взаєморозуміння. Наміру зберегти сімю вона не має, а тому просила шлюб між нею та [PERSON] розірвати. Між позивачкою та відповідачем домовленості з приводу матеріального утримання дитини в добровільному порядку не досягнуто, а тому просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі по 1200 грн щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, однак 14.06.2018 року через канцелярію суду подала заяву в якій позов підтримала в повному обсязі. Просила справу розглянути за її відсутності. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про що свідчать наявні в матеріалах справи розписки про отримання ним повісток. Заяв чи клопотань від нього не надходило, відзиву на позов відповідач не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Статтею 280 ЦПК України передбачається, що у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, а також якщо відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 09.03.2007 року у виконавчому комітеті Давидівської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, актовий запис №02, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-МИ № 018489 (а.с.7). Як встановлено, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, так як у них різні погляди на шлюб та сімю, суперечить їх інтересам, позивачка не бажає зберегти шлюб, на розірванні шлюбу наполягає, а тому шлюб між ними може бути розірвано. Відповідно до ч.3 ст.\~105\~Сімейного кодексу\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як встановлено судом, від шлюбу у сторін є дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-МИ №100026 (а.с.8). З довідки, виданої виконавчим комітетом Давидівського старостинського округу Кіцманської міської ради №207 від 25.04.2018 року вбачається, що на утриманні [PERSON] знаходиться неповнолітня дочка [PERSON], [INFO] (а.с.9). Статтею\~ 180 Сімейного Кодексу України\~визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 СК України. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка посилається на те, що відповідач інших утриманців немає, являється працездатною та працевлаштованою особою, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини. Доказів на спростування даних обставин не встановлено, а тому суд приходить до висновку про те, що [PERSON] спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Визначальним при вирішенні спору суд визнає гарантоване Конституцією та законами України право дитини на належне повноцінне її утримання. Суд також виходить із затвердженого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на момент ухвалення рішення судом, що становить 1944 гривень, а тому кожен із батьків повинен у рівних частках забезпечувати потреби дитини, які не можуть бути меншими ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. З врахуванням вищенаведених обставин, розумним, справедливим та співмірним розміром аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, на утримання дочки до досягнення нею повноліття, суд вважає заявлену в позові вимогу по 1200 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У зв'язку із задоволенням позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 704,80 гривень, від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи наведене, ст.ст.84,180,182, 184,\~191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved