Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-31 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] , який є її батьком , на свою користь аліменти, у розмірі 1/3 часки від усіх видів заробітку (доходу) до закінчення нею навчання. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 19.09.2006 року її батьки [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб. З 08.08.2019 року ,позивачка [PERSON] навчається на першому курсі денної форми навчання Національного університету цивільного захисту України. Мати позивачки - [PERSON] отримає мінімальну заробітну плату у розмірі 4175,00 грн. на місяць, та самостійно не може забезпечити доньку. Самостійного заробітку у позивачки не має. У зв`язку з цим, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/3 часки від усіх видів заробітку (доходу) до закінчення нею навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років. В подальшому позивачка уточнила позовні вимоги, а саме просила стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 часки від усіх видів заробітку (доходу) до закінчення нею навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала на адресу суду заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила справу розглядати за його відсутності. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Резніченко В.О. надали заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечували. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Стаття 77 ЦПК України передбачує, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 19.09.2006 року, [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб.(а.с.3). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.04.2002 року, відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки Національного університету цивільного захисту України №117-19 від 12.09.2019 року, [PERSON] навчається на 1 курсі денної форми навчання, на бюджеті, термін навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавр закінчується в червні 2023 року, за освітньо-кваліфікаційним рівнем магістр в грудні 2024 року.(а.с.6) Відповідно до ч. 1ст. 199 СК України - якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ч. 3ст.199 СК України - право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з ким вони проживають. Відповідно до ст.200 СК України - суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу, а саме стану здоров`я та матеріального становища дитини; стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення. Згідно ст.201 СК України - до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Згідно з ч.1ст.191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З огляду на те, що [PERSON] навчається на денній формі навчання, не має можливості працювати та заробляти кошти на своє утримання, виходячи з матеріального становища сторін, суд стягує з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 часки від усіх видів заробітку (доходу) до закінчення навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років. Відповідно до ч.1 та п.1 ч.2ст.141 ЦПК України, суд також стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 гривень.

Outcome: approved