Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-18 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем реєстрації, в якому зазначили наступне. Позивачі є власниками квартири за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 04.05.2000 року. У вказаній квартирі зареєстрований відповідач - [PERSON], який є колишнім чоловіком матері позивачів та не мешкає у зазначеній квартирі з 01.03.2013 року, позивачам не відоме місце знаходження відповідача. Добровільно з реєстрації місця проживання відповідач не знімається, чим створює позивачам перешкоди у здійсненні права власності, які зокрема полягають у тому, що вони не можуть оформити субсидію на квартиру та змушені нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг. Посилаючись на викладене, позивачі просять суд усунути перешкоди у здійсненні права власності шляхом визнання [PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою в [ADDRESS] та примусово зняти його з реєстраційного обліку в зазначеній квартирі. Позивачі в судове засідання надали заяви про проведення слухання справи у їх відсутності, просять позовні вимоги задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, відзиву на позов суду не надав, із заявою про розгляд справи у його відсутність не звертався, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає можливим, за згодою позивачів, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст. 280 ЦПК України, за відсутності відповідача. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.ст.319, 321, 379, 391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України , член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік , якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 04.05.2000 року, який посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS], що підтверджено відповіддю довідкового підрозділу УДМС в Запорізькій області від 01.02.2018 року. Згідно довідки № 27 від 13.12.2017 року про склад сім'ї, виданої ЖСК 4 ДТМЗ - відповідач [PERSON] не мешкає в квартирі з 01.03.2013 року. Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що відповідач в квартирі не проживає понад передбачені законодавством строки, чим чинить перешкоди власникам квартири позивачам [PERSON] та [PERSON] у здійсненні ними вільного права користування своїм майном. У зв'язку з чим позовні вимоги в частині позбавлення відповідача права користування квартирою підлягають задоволенню. Разом з тим, суд звертає увагу, що в постанові від 16.01.2012 року у справі №6-57цс 11, Верховний суд України виклав правову позицію, якою чітко встановлено, який порядок повинен бути застосований до правовідносин щодо вирішення питання про зняття з реєстраційного обліку особи, яка не являється членом сім'ї власника або ж наймача. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання пред'явивши разом з тим одну з таких вимог: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. У зв'язку з цим, у суду не має законних підстав для задоволення позовних вимог в частині примусового зняття з реєстрації відповідача, оскільки позивачами невірно вибрано спосіб захисту в цій частині. Крім того, рішення про зняття з реєстрації приймається уповноваженими посадовими особами органів реєстрації на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Оскільки позивачі не зверталась до органів реєстрації, а також орган реєстрації не є відповідачем у цій справі, суд вважає, що вимога про зняття відповідача з реєстрації є передчасною та такою, що не підлягає задоволенню. Позивачі не заявляли вимог про стягнення судового збору, тому на підставі ст. 13 ЦПК України, суд залишає витрати по сплаті судового збору за позивачами. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial