Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

Позивачі [PERSON] і [PERSON], звернулись до суду з позовом в якому просили відновити право власності на вимощення будинку шляхом зобовязання [PERSON] і [PERSON] перенести свій паркан за межі вимощення їх будинку та відновити їх паркан. Згодом позивачі частково змінили і доповнили позовну заяву і просять відновити право власності на вимощення будинку шляхом зобовязання [PERSON] та [PERSON] збудувати нове вимощення будівлі №118 по вул. Крилова в м. Ізмаїлі загальною площею 12 м.кв, та зварити і зафарбувати частину металевого паркану довжиною 45 см. на попереднє місце. Свої вимоги позивачі мотивують тим, що вони проживають у житловому будинку №118 по вул.Крилова в м.Ізмаїлі Одеської області. По сусідству з ним у житловому будинку №120 по вул.Крилова в м.Ізхмаїлі Одеської області проживають відповідачі. У серпні 2010 року відповідачі звернулися до позивачів з проханням підписати погоджувальні документи, необхідні для приватизації ділянки, проте були виявлені невідповідності в їх документах реальному стану та документам, які є у позивачів. 22.09.2011 року відповідачі незаконно, самовільно заволоділи частиною вимощення будинку позивачів, а саме, за допомогою бригади будівельників збудували новий паркан на вимощенні будинку позивачів, зруйнували частину вимощення для встановлення стовпів, привласнив частину вимощення, залишивши проміжок між парканом та стіною будинку 35 см., чим унеможливив обслуговування будинку. Для відновлення функції вимощення відповідачі повинні встановити нове вимощення після переносу паркану загальною площею 12 м.кв. Для відновлення права власності та прийняття законного і обґрунтованого рішення позивачами була оплачена експертиза у розмірі 1500 грн. Також відповідачі вирізали частину металевого паркану довжиною 45 см, який необхідно зварити на місце та зафарбувати, що потребує послуг зварювальника як спеціаліста зі своїм зварювальним апаратом. У судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивачів заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та наполягали на їх задоволенні, представник також пояснив, що сьогодні мають намір змінити предмет і підстави позову. Відповідач [PERSON] та представник відповідачів в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені у письмових запереченням від 27.12.2016 року, а саме, вказують, що надана позивачами суду ксерокопія технічного паспорту на домоволодіння 118 по вул.Крилова в м.Ізмаїлі Одеської області містить план земельної ділянки та індивідуального житлового будинку, виготовлений в 2010 році, який суттєво відрізняється від наданих для огляду архівних справ МБТІ міста Ізмаїла, відповідно до яких договори забудівлі домоволодінь №№118 та 120 по вул.Крилова в м.Ізмаїлі Одеської області однотипні та мають пряму лінію забудови житлових будівель відносно лінії розмежування між ділянками №118 та №120 на момент укладання договору забудови обох ділянок. Однак, в наданих позивачами суду копіях технічного паспорту, лінія забудови та лінія розмежування ділянок змінені. Підстави для зміни договору забудови домоволодіння №118 в наданих матеріалах МБТІ відсутні. Отже є підстави вважати, що позивачі по справі самовільно змінили план забудови свого будинку, таким чином зменшили розмір між стіною будинку та лінією розмежування між ділянками №118 та №120. Крім того, посилання позивачів на ДБН 360-92 безпідставні, так як договори забудівлі домоволодінь №№118 та 120 по вул.Крилова в м.Ізмаїлі Одеської області укладено в 1981 році, а на той час існували інші ДБН, які напевне, були враховані Ізмаїльським міськвиконкомом при укладанні договорів забудови вказаних домоволодінь. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов до наступного. Згідно зі ст.319 ЦК власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд . Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. За змістом ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч.2 ст.386 ЦК власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як вбачається зі ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійснені права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Так, в судовому засіданні встановлено, що згідно зі свідоцтвом про право власності САВ №068951 від 02.12.2010 року [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності належить житловий будинок №118 по вул.Крилова в м.Ізмаїлі Одеської області(а/с5). Згідно технічного паспорту від 26.08.2010 року розмір земельної ділянки становить 750м2(а/с4). Відомості щодо приватизації земельної ділянки відсутні. Згідно довідки КП «Ізмаїльське МБТІ» від 16.06 2017 року №831 відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи на обєкт нерухомості по вул.. Крилова,120 власниками житлового будинку з надвірними спорудами є [PERSON] та [PERSON] на підставі договору забудови від 20.05.1981 року. Згідно вказаного договору забудови та плану відводу відводилась земельна ділянка для будівництва індивідуального житлового будинку площею 600 кв.м. Станом на останню технічну інвентаризацію від 30.11.1997 року загальна площа земельної ділянки складає 631 кв.м, крім того, обєкти самочинного будівництва відсутні. Правовстановлюючі документи в матеріалах справи відсутні. Відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи на обєкт нерухомості по вул.. Крилова,118 власниками житлового будинку з надвірними спорудами є [PERSON] і [PERSON], згідно договору забудови земельної ділянки 118 по вул. Крилова в м. Ізмаїлі Одеської області від 15.06.1981 року та плану відводу відводилась земельна ділянка для будівництва індивідуального житлового будинку площею 600 кв.м. Станом на останню технічну інвентаризацію від 26.08.2010 року загальна площа земельної ділянки складає 750 кв.м, самозахват становить 150 кв.м., крім того, вказана земельна ділянка змінила свою геометричну конфігурацію між сусідньою земельною ділянкою по вул.Крилова,120 в м.Ізмаїлі Одеської області. Тверда межа між спірними земельними ділянками відповідно до вимог ст.ст. 103,106, 107,\~152 ЗК України - не встановлена. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду від 15 липня 2015 року, залишеним в силі Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від20.06.2017року, позивачам в позові про встановлення меж земельних ділянок відмовлено. Оскільки відсутня межа, то не доведено чи порушувалась вона [PERSON] та [PERSON], відсутні докази(акти, обстеження, висновки), що саме відповідачами зруйноване вимощення будинку, тому немає підстав для спонукання відповідачів збудувати нове вимощення площею 12м2, зварити і зафарбувати частину(45см)металевого паркану будівлі №118 по вул. Крилова, м. Ізмаїл. Крім цього по справі не призначалась і не проводилась будь-яка експертиза, тому відсутні підстави для стягнення вказаних в позові сум. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Оцінивши вищенаведені зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про відновлення права власності на вимощення будинку та стягнення суми не підлягає задоволенню. На підставі встановленого,

Outcome: dismissed