Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом який мотивували тим, що [INFO] року помер їх батько [PERSON] Після його смерті залишилось спадкове майно - земельна частка (пай), розміром 4,28 в умовних кадастрових гектарах, розташованої на території Харсіцької сільської ради. Інші спадкоємці відсутні. Посилаючись на ст.1225 ЦК України, ст.81 ЗК України, а також на те, що сертифікат не зберігся, просили визнати за ними право власності на ? частині кожному вищевказаної земельної частки (пай) в порядку спадкування за законом. Представник позивачів [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала повністю з підстав, викладених у позові. Відповідач Харсіцька сільська рада з позовом згідна, справу просила розглянути за відсутності її представника (а.с.35). Ухвалою Чорнухинського районного суду від 25.01.2017 року у прийнятті визнання відповідачем позову відмовлено. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з п.1 ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.ч.1, 2 ст.11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Статтею 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.3,4 ст.60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивачі є доньками померлого [INFO] року [PERSON], після смерті якого залишилась спадщина - земельна частка (пай) розміром 4,98 в умовних кадастрових гектарах, розташованої на території Харсіцької сільської ради Чорнухинського району Полтавської області (а.с.5, 7-17, 25 18, 52, 59). Як роз'яснено в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. У відповідності з пунктами 4,5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Таким чином, оскільки часом відкриття спадщини після померлого [PERSON] є [INFO] р., спадкові відносини в даному випадку регулюються положеннями ЦК УРСР (1963 року), а посилання позивача на 1265 ЦК України є помилковим. Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Частиною першою ст.548 ЦК УРСР 1963 р. встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Згідно з ст.549 ЦК УРСР 1963 р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить від його власного волевиявлення. Відповідно до ст.550 ЦК УРСР строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину. У цих випадках, якщо спадкове майно було прийняте іншими спадкоємцями або перейшло до держави, спадкоємцеві, що пропустив зазначений строк, передається лише те з належного йому майна, яке збереглося в натурі, а також кошти, виручені від реалізації решти належного йому майна. Доказів про відмову нотаріуса оформити спадщину та видати свідоцтво про право на спадщину у вигляді земельної часки (паю), яка є предметом позову, позивачами не надано, як не надано доказів і про сам факт звернення до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Крім того, судом встановлено та не заперечувалось представником позивачів, що із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, а також з заявою до нотаріальної контори про отримання свідоцтва про право на спадщину, позивачі не зверталися. Ці обставини також підтверджуються листом Чорнухинської державної нотаріальної контори від 07.12.2016 р., з якого вбачається, що з заявою про прийняття спадщини після смерті [INFO] року [PERSON] до нотаріальної контори ніхто не звертався (а.с.24). В судовому порядку право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України) та є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Також особа може звернутися до суду з позовом про захист спадкових прав шляхом оскарження дій нотаріуса за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Позивачами не надано суду доказів на підтвердження того, що їх права були невизнані, оспорені чи порушені, тому за вказаних обставин суд дійшов висновку, що підстав для вжиття заходів судового захисту у справі не вбачається. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed