Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

Позивачі звернулись до суду 16 травня 2014 року із позовною заявою, в якої просить встановити факт родинних відносин між [PERSON] - бабусею, [PERSON] - дідусем та [PERSON] - онуком. Визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на однокімнатну квартиру за адресою [ADDRESS]. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що не в змозі отримати свідоцтво про право власності в порядку спадкування, оскільки відсутні необхідні документи, які підтверджують факт родинних відносин. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не прибув, належним чином повідомлений про час та місце розгляду. Через канцелярію суду відповідач надав лист, в якому заявив, що не чинить будь яких перешкод у здійсненні заявником права на встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на нерухоме майно в порядку успадкування. При прийнятті рішення покладається на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступне. Відповідно до свідоцтво про право власності на житло від 22 листопада 1994 року квартира загальною площею 36,31 кв.м. за адресою [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та його дружині [PERSON] (арк. с. 8). [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] (арк. с. 7). За приписами статті 529 ЦК Української РСР (в редакції 1994 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Статтею 549 ЦК УРСР передбачено що спадкоємець прийняв спадщину, зокрема, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Таким чином, [PERSON] прийняв спадщину після смерті дружини, але за життя не отримав свідоцтва про право на спадщину та не зареєстрував право власності у встановленому законом порядку. Рішенням Гірницького районного суду м. Макіївки від 5 грудня 2001 року визнано [PERSON] [INFO] безвісно відсутнім. Рішення набрало чинності 9 січня 2002 року (арк. с. 9). За приписами частини 3 статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вищезазначеним рішенням встановлено, що дідусем [PERSON] [INFO] є [PERSON]. Також, згідно домової книги, [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] як онук [PERSON] та [PERSON] (арк. с. 10). [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] (арк. с. 6). Частиною 2 статті 1258 ЦК України встановлено, що кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Частиною 5 статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Стаття 41 Конституції України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» за відсутності умов для отримання свідоцтва про право на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, аналізуючи пояснення представника позивача та всі досліджені докази, суд вважає, що позивач не можуть реалізувати свої права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому спадковим майном, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved