Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, мотивуючи його тим, що відповідач [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який рішенням Погребищенського районного суду від 10 жовтня 2016 року було розірвано. Від шлюбу у них народився син, а онук позивачів - [PERSON], [INFO]. Мати дитини [PERSON] 1 листопада 2016 року померла. З самого народження їх онук [PERSON] проживав з ними та своїми батьками в будинку позивачів в м. Жмеринка по вул. В.Мельничній, 54. На початку 2016 року батьки залишили дитину і виїхали до Росії, з дитиною спілкувалися лише інколи по телефону. Після смерті своєї матері [PERSON] продовжував проживати разом з позивачами. Батько дитини жодним чином не приймав участі у вихованні сина, матеріально не утримує та не цікавиться його здоровям і життям. 1 вересня 2017 року дитина пішла до школи і всі витрати з цього приводу несуть лише позивачі. На підставі викладеного позивачі просять позбавити батьківських прав відповідача відносно дитини [PERSON], [INFO] (а.с.3-7). Позивачі у судове засідання не зявились. Подали заяви, згідно з яких позовні вимоги підтримали повністю та просили справу розглянути у їх відсутність (а.с.39, 42). Відповідач у судове засідання не зявився. Надіслав до суду заяву, в якій позов визнав повністю та безумовно, просив справу розглянути у його відсутність (а.с.38). (а.с.40-41, 44). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору виконавчого комітету Жмеринської міської ради в судове засідання не зявився, подав заяву в якій просив справу розглянути у його відсутність. Окрім того подав до суду висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Жмеринської міської ради від 26 квітня 2018 року за №02-5/10-1024, в якому вказано, що позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його сина [PERSON],[INFO], є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини (а.с.40-41, 44). Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Ухвалою суду від 20 березня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання (а.с. 32). Згідно з частиною третьою статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. В судовому засіданні установлені такі фактичні обставини та відповідні їм спірні правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, позивачі звернулися до суду з цим позовом в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] і як на підставу своїх позовних вимог вказали, що права дитини порушені тим, що відповідач не виконує свої батьківські обов'язки відносно своєї неповнолітньої дитини. Предмет позову - позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини [PERSON] У судовому засіданні установлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження та копії повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с. 16, 17-18). Матірю дитини вказана [PERSON], яка відповідно до копії свідоцтва про смерть померла 6 листопада 2017 року в м. Таруса Таруського району Калужської області Російська Федерація. (а.с. 13). Відповідно до копії свідоцтва про народження позивачі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] (а.с. 12). З копії рішення Погребищенського районного суду від 10 жовтня 2016 року (а.с. 15) вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до копії довідки квартального комітету «Заріччя» №63 від 28 січня 2018 року (а.с. 21) дитина [PERSON], [INFO], проживає разом із позивачами [PERSON] та [PERSON] Відповідно до копії довідки НВК «Загальноосвітня школа І-ІІІ ст.-ліцей» №28 від 25 січня 2018 року дитина [PERSON] навчається у 1В класі НВК «[PERSON] ст.-ліцей» (а.с. 22). Відповідно до копії характеристики дитини [PERSON], наданої директором НВК «[PERSON] ст.-ліцей» [PERSON] дитина відвідує школу, має охайний вигляд, дід та баба дитини забезпечили дитину всім необхідним, батько дитини школу не відвідував. (а.с. 23). З копії висновку про стан здоровя дитини [PERSON] (а.с. 24) вбачається, що дитина здорова. За місцем роботи та проживання позивачі характеризуються позитивно, що вбачається із копій характеристик. (а.с. 25, 26, 27). Відповідно до Висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Жмеринської міської ради №02-5/10-1024 від 26 квітня 2018 року (а.с. 46-47) позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його дитини [PERSON], [INFO], є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до частин першої та четвертої статті 15 СК України, сімейні обовязки є такими, що тісно повязані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. Невиконання або ухилення від виконання сімейного обовязку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим кодексом або домовленістю (договором сторін). Відповідно до статті 150 СК України батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобовязані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобовязані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обовязку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до частини четвертої статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обовязків є підставою покладення на них відповідальності, передбаченої законом. Статтею 157 СК України передбачено обовязок того із батьків, хто проживає окремо від дитини, брати участь у її вихованні і право на особисте спілкування з нею. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно з частиною першою статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. У статті 166 СК України визначено правові наслідки позбавлення батьківських прав. Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Таким чином, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з вимогами частини першої статті 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного, суд вважає, що 50 відсотків сплаченого позивачами судового збору слід повернути позивачам з державного бюджету, а решту 50 відсотків - стягнути з відповідача на користь позивачів.

Outcome: approved