Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до [PERSON], третя особа Печерський районний відділ Головного управління державної міграційної служби України в м.Києві про позбавлення права користування жилим приміщенням, виселення та зняття з реєстраційного обліку. Свої вимоги обґрунтовують тим, що позивачі та відповідач були співвласниками квартири [ADDRESS]. 01.02.2010р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було видано [PERSON] свідоцтво про право власності на 38/300 частин спірної квартири, які належали [PERSON] За таких обставин, вважають свої права порушеними, оскільки в добровільному порядку відповідач не звільнив квартиру та не знявся з реєстрації місця проживання, так як у нього відсутні правові підстави для проживання в зазначеній квартирі. В судовому засіданні представник позивачів та позивач [PERSON] позов підтримали та просили його задовольнити. Відповідач позов не визнав, зазначивши, що позивачі є членами його сім»ї, оскільки позов заявлено доньками та колишньою дружиною. Спірне жиле приміщення є його єдиним помешканням, де він постійно проживає, і тому відсутні підстави для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Третя особа Печерський районний відділ Головного управління державної міграційної служби України в м.Києві представника не направили, в письмовій заяві просили розглядати справу у відсутності представника. Суд, заслухавши пояснення представника позивачів, позивача [PERSON], відповідача, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного. Судом встановлено, що позивачі та відповідач були співвласниками квартири [ADDRESS]. 25.01.2010р. начальником ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві було затверджено акт про проведення прилюдних торгів 38/300 частин квартири [ADDRESS], які належали відповідачу (а. с. 18). 01.02.2010р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було видано [PERSON] свідоцтво про право власності на 38/300 частин спірної квартири, які належали [PERSON] (а. с. 10). Позивачі вважають, що у відповідача відсутні правові підстави для проживання в зазначеній квартирі, оскільки він не є її власником і тому не може користуватись майном, що йому не належить. Разом з тим, право члена сім»ї власника на користування житлом є сервітутним правом, у зв»язку з чим припинення цього права повинно відбуватись відповідно до вимог ст.ст.405,406 ЦК України, зокрема сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення, або через відсутність без поважних причин члена сім»ї понад один рік у спірному житловому приміщенні, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як встановлено в судовому засіданні і це не заперечувалось представником позивачів та позивачем [PERSON], відповідач [PERSON] постійно проживає в спірному жилому приміщенні, не залишав його і іншого місця для проживання не має. Отже, відсутні передбачені законом підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Щодо виселення відповідача, то відповідно до ст.ст.9,156,157 ЖК України власне факт припинення сімейних відносин з власником (власниками) квартири не позбавляє колишніх членів його сім»ї право користуватися займаним приміщенням і не є підставою для їх виселення з цього жилого приміщення. Право вимагати в судовому порядку виселення колишніх членів сім»ї власник жилого приміщення має відповідно до ст.157 ЖК України, але за наявності обставин, передбачених ч.1 ст.116 цього Кодексу. Передбачені ст.ст.9,156,157 ЖК України обмеження щодо виселення колишніх членів сім»ї власника не є порушенням права власності. Відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України, ст.319, частин 1,2 ст.321 ЦК України власник не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у цьому праві, однак у передбачених законом випадках обмеження права власності можуть мати місце. На підставі вищезазначеного суд приходить до висновку, що вимога позивачів про виселення відповідача задоволенню не підлягає. Що стосується вимоги про зобов»язання зняти відповідача з реєстраційного обліку, то дана вимога також задоволенню не підлягає, оскільки позивачами не доведено порушення їх прав Печерським районним відділом Головного управління державної міграційної служби України в м.Києві. Крім того, при виникненні спору він підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки в даному випадку наявні публічно-правові відносини.

Outcome: dismissed