Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з зазначеним позовом, у якому прохали суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житлом в житловому будинку [ADDRESS]. 06.04.2016 року позивачі уточнили свої вимоги, прохали визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житлом в житловому будинку [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивачі зазначили, що вони є власниками житлового будинку [ADDRESS]. В зазначеному будинку крім них зареєстровані відповідачі, але фактично не проживають більше одного року. Реєстрація відповідачів створює перешкоди для реалізації їм гарантованого законом права на власний розсуд розпоряджатися майном, що належить на праві приватної власності. В судове засіданні позивачі не з'явилися, подали заяви про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та день розгляду справи були у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі, письмових заперечень або заяв про відкладення розгляду справи на адрес суду, не надходило. За таких підстав, відповідно до положень ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу заочно на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідно до частини 2 статті 197 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини: Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 17424313 від 19.01.2008 року [PERSON] та [PERSON] є власниками по 1\\2 частині домоволодіння [ADDRESS], Печенізького району Харківської області на підставі свідоцтва про право на спадщину ВКВ № 219573 від 18.01.2008 року, виданого Печенізькою Держнотканторою, р.н. № 75 (а.с.15). Згідно з довідки виконавчого комітету Печенізької селищної ради Печенізького району Харківської області № 1134 від 18.04.2016 року, виданої [PERSON] та домової книги, в будинку [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] 1959 року народження, мати - [PERSON], 1939 року народження, донька - [PERSON], 1983 року народження, зять - [PERSON], 1975 року народження, [PERSON], 1950 року народження. [PERSON], 1975 року народження з січня 2015 року за вказаною адресою не проживає. [PERSON], 1950 року народження з 25 жовтня 2014 року за вказаною адресою не проживає ( ас. 30). Відповідно до актів від 09.03.2016 року та 13.04.2016 року, складених депутатом Печенізької селищної ради Печенізького району Харківської області Паскаль Я.М. на предмет фактичного проживання в житловому будинку [ADDRESS], в присутності сусідів: [PERSON], який проживає за адресою: [ADDRESS]; [PERSON], яка проживає за адресою : [ADDRESS], При обстежені встановлено, що за вказаною вище адресою зареєстровані наступні громадяни: [PERSON] 1959 року народження, [PERSON], 1939 року народження, [PERSON], 1983 року народження, [PERSON], 1975 року народження, [PERSON], 1950 року народження. [PERSON], 1975 року народження з січня 2015 року за вказаною адресою не проживає. [PERSON], 1950 року народження з 25 жовтня 2014 року за вказаною адресою не проживає ( а.с. 31, 32). Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як було встановлено в судовому засіданні, оскільки не було спростовано сторонами, [PERSON] та [PERSON] в спірному будинку не проживає без поважних причин більше одного року. Інших домовленостей між відповідачами та позивачам не встановлено. Згідно до вимог статті 7 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як по зверненню фізичної чи юридичної особи, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи. На підставі ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Оскільки відповідачами заперечень на позовну заяву не надано, суд змушений розглядати справу на підставі наданих доказів і вважає, що є всі підстави для задоволення позову.

Outcome: approved