Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із позовом і просять визнати за кожним із них право власності на 1/2 частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 4,4180 га, яка складається із трьох окремих ділянок, площею 0,6302 га, 2,8989 га та 0, 8889 га, що розташовані на території Великокаратульської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] їх батька [PERSON], відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку, серії КВ № 075956 від 05.03.2004. Посилаються на те, що є дітьми померлого та його спадкоємцями за заповітом. У встановлений законом строк вони звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку їм було відмовлено, оскільки не надано витягу з Державного земельного кадастру. Державний акт на ім'я [PERSON] було видано на підставі раніше діючого законодавства, що не передбачало присвоєння земельній ділянці кадастрового номеру. На сьогодні внести відомості про дану земельну ділянку до державного земельного кадастру не можливо в зв'язку із смертю власника. Дружина померлого [PERSON], яка має право на обов'язкову частку у спадщині, від прийняття спадщини відмовилася. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, просять задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнала в повному обсязі, не заперечує проти його задоволення. Представник третьої особи: Великокаратульської сільської ради в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, направив заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає. Наслідки визнання позову йому відомі та зрозумілі. Дослідивши докази по справі, судом було встановлено наступне. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 26.07.2013. Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 4,4180 га, яка складається із трьох окремих ділянок, площею 0,6302 га, 2,8989 га та 0, 8889 га, що розташовані на території Великокаратульської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області. Дана земельна ділянка належала [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії КВ № 075956 від 05.03.2004. 28 вересня 2012 року [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого все своє майно він заповів [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. Разом з тим, як вбачається з копії заповіту, в його тексті зазначено дата посвідчення: перше червня 2012 року. Свідок [PERSON], секретар Великокаратульської сільської ради, яка посвідчувала заповіт, показала, що в дійсності як складення заповіту так і його посвідчення відбувалося протягом одного дня - 28 вересня 2012 року. Наявність в тексті заповіту посилання на дату 01 червня 2012 року є технічною опискою, оскільки саме цього дня нею було посвідчено попередній заповіт мешканця села. З Реєстру для реєстрації нотаріальних дій органу місцевого самоврядування Великокаратульської сільської ради за 2012 рік вбачається, що 01 червня 2012 року за № 27 складено та посвідчено заповіт від імені іншої особи, в той час як заповіт [PERSON] складено та посвідчено 28 вересня 2012 року за № 43. Таким чином, з врахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку, що дата підписання заповіту 01 червня 2012 року зазначена в його тексті помилково, а заповіт від імені [PERSON] складено, підписано та посвідчено саме 28 вересня 2012 року. Позивачі [PERSON] та [PERSON] є дочками померлого, що підтверджується їхніми свідоцтвами про народження та про укладення шлюбу, та його спадкоємцями за заповітом в рівних частинах. У встановлений законом строк вони звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 22 за 2013 рік. Дружина померлого [PERSON] (відповідач по справі) відмовилася від прийняття обов'язкової частки у спадщині. Відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.09.2014, позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку в зв'язку з відсутністю витягу з Державного земельного кадастру. Як вбачається з листа Управління Держземагентства у Переяслав-Хмельницькому районі Київської області від 10.09.2014 № 06-10/3210, внести відомості про дану земельну ділянку до Державного земельного кадастру не можливо в зв'язку зі смертю власника, тому надання витягу з ДЗК неможливе. Відповідно до вимог п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику в справах про спадкування», особа може звернутися до суду з вимогою про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051 позивачі не мають можливості надати витяг з Державного земельного кадастру, так як відомості про земельну ділянку не внесені до Державного реєстру земель. Реєстрація земельної ділянки здійснюється за заявою власника земельної ділянки. Зареєструвати земельну ділянку та присвоїти кадастровий номер земельній ділянці, власник якої помер, неможливо до переходу права власності до іншої особи. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В силу ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оцінивши всі докази в їх сукупності, враховуючи визнання позову відповідачем [PERSON], що не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі. При таких обставинах, встановивши, що позивачі відповідно до вимог закону вчинили всі дії, які свідчать про прийняття ними спадщини після смерті спадкодавця, то відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України, суд визнає за позивачами, в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] року [PERSON], право власності на спадкове майно по ? частині за кожною, а саме: на земельну ділянку, загальною площею 4,4180 га, яка складається із трьох земельних ділянок: площею 0,6302 га, 2,8989 га, 0,8889 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Великокаратульської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 328, 1218, 1225 ЦК України,

Outcome: approved