Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-29 00:00:00

Позивачка, [PERSON] , звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 18 травня 2016 року Миколаївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №13 та визначити місце проживання дитини з матір`ю [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, між сторонами відсутнє взаєморозуміння, спільні погляди на життя, та ведення спільного господарства. Сторони проживають окремо. Перебуваючи у шлюбі з відповідачем, у позивачки народилась дитини від іншого чоловіка. Збереження шлюбу, на думку позивача, за наявності дитини від іншого чоловіка є неможливим, тому просить суд розірвати шлюб. Позивачка в підготовче судове засідання не з`явилась, надавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позов визнає в повному обсязі. Судом ухвалено рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 статті 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 18 травня 2016 року між сторонами було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , зареєстрованого Миколаївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №13. Від вказаного шлюбу у сторін є син, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , зареєстрований Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №364, який зі слів позивачки не є сином відповідача, цей факт не заперечується відповідачем, а тому дитина залишається проживати з матір`ю. Подружнє життя сторін не склалося. Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В свою чергу відповідно до статті 51 Конституції України, частини 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, спільне подружнє життя у сторін не склалося, вони припинили шлюбні стосунки і поновлювати їх не мають наміру, примирення і збереження сім`ї є неможливим. За таких обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги інші обставини життя подружжя, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін, а також суд визначає місце проживання дитини разом з матір`ю.

Outcome: approved