Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з даним позовом до відповідача [PERSON] та просила суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.11.2014 р. до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування заявлених позовних вимог вказуючи на те, що з 2004 р. п 2013 р. вона-позивачка проживала однією сімєю з відповідачем, від вказаних відносин у них народилась донька [PERSON] [INFO], яка проживає разом з матір»ю, вказувала на те, що відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини регулярно, та в необхідному розмірі, не проявляє цікавості до життя дитини, тому вона вимушена звернутись з вказаним позовом до суду. Враховуючи наведене, просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої доньки в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.11.2014 р. до досягнення дитиною повноліття. Просила задовольнити заявлені позовні вимоги на підставі ст.ст. 180, 181, 184 СК України. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила його задовольнити, вказуючи на обставини справи викладені в позовній заяві, зазначала, що відповідач періодично надавав кошти на утримання доньки в розмірі 400 грн. на місяць, однак, оскільки дитина відвідує перший клас школи, займається танцями, плаванням, що також потребує додаткових матеріальних витрат, а відповідач в добровільному порядку відмовляється надавати необхідні кошти вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив до суду свого представника з належним чином оформленими повноваженнями, тому суд вважає можливим розглянути справу в його відсутності. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти заявлених позовних вимог, вказуючи на те. що з 2013 р. відповідач не працює, а тому постійно сплачує на утримання дитини кошти в добровільному порядку по 400 грн. щомісячно, купує дитині необхідні речі, відвідує з дитиною громадські місця, а тому відповідач взмові сплачувати позивачці аліменти на утримання дитини в розмірі не більшому ніж 400 грн., крім того вказував що батьки відповідача є пенсіонерами за віком, тому відповідач надає допомогу і їм. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] р. народилася [PERSON], батьком дитини відповідно до свідоцтва про народження вказано [PERSON], матір»ю [PERSON] ( а.с. 2). Відповідно до довідки за формою№3 від 29.10.2014 р. встановлено, що неповнолітня [PERSON] [INFO] зареєстрована разом з матір»ю [PERSON] в квартирі [ADDRESS] ( а.с. 4). Відповідно до наданих суду квитанцій вбачається що відповідачем надається допомога позиваці на утримання дитини ( а.с. 19-23) а також купуються для дитини речі, продукти харчування. Відповідно до копій пенсійних посвідчень, батьки відповідача [PERSON] та [PERSON] є пенсіонерами за віком ( а.с. 24). Згідно до наданої суду копії трудової книжки відповідача, останній з 19.08.2013 р. офіційно не працює. Відповідно ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991 року визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ з відповідними змінами та доповненнями кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Обов»язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено ст.51 Конституції України та ст.180 СК України. Відповідно до ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище платника аліментів. Враховуючи те, що відповідачем не надано суду жодних доказів які вказують на його матеріальне становище як платника аліментів, та можливість сплачувати аліменти саме в розмірі 400 грн. щомісячно, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої доньки саме в розмірі 1\\4 частини з усіх видів його заробітку ( доходу) щомісячно починаючи з дня подачі відповідного позову - 29.10.2014 р. та до досягнення дитиною повноліття. На підставі зазначеного,

Outcome: approved