Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулись до суду із позовом до відповідача [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю та визнання особи, такою, що втратила право користування житловою площею в квартирі [ADDRESS], посилаючись на те, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, яке видано Донецьким орендним заводом «Точмаш» 26 серпня 1993 року та зареєстрованого в КП «Бюро технічної інвентаризації міста Донецька» від 08 грудня 1993 року за реєстровим номером 7/5-641 позивачі є власниками зазначеної квартири. Відповідач [PERSON] вселилась та була зареєстрована у спірній квартирі в якості члена сім'ї позивача. Проте з листопада 2006 року і до теперішнього часу відповідач в спірній квартирі не проживає, оскільки шлюбні стосунки між сином позивачів - [PERSON] та відповідачкою [PERSON] були припинені, після чого [PERSON] переїхала проживати в м.Пермь, РФ. Оскільки відповідач з листопада 2006 року в спірній квартирі не проживає без поважних причин, плату за користування житлом та комунальними послугами в спірному жилому приміщенні не вносить, позивачі вважають її такою, що втратила право користування житловою площею в зазначеній квартирі з підстав ст.ст.71, 72 ЖК України. Позивач [PERSON] надала суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення(а.с.27) та додатково пояснила, що з 25 грудня 1999 року її син [PERSON] перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Від цього шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. В січні 2000 року відповідач була зареєстрована в квартирі, як член сім'ї та фактично проживала до 06 листопада 2006 року. Після чого, в листопаді 2006 року забрала дитину та виїхала на постійне місце мешкання у м.Пермь, РФ, точної адреси нам не відомо. Шлюб між мої сином та відповідачем Київським районним судом м.Донецька було розірвано в лютому 2008 року, але фактично подружні стосунки між ними припинені та відповідач не мешкає в спірній квартирі з листопаді 2006 року. Син надсилає грошові перекази на утримання дитини в м.Пермь, Росія на ім'я [PERSON] Позивач [PERSON] надала суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення(а.с.28). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час, день та місце розгляду справи повідомлялась належним чином(а.с.26), від неї не надійшло повідомлення про причини неявки, тому враховуючи, що позивачі не заперечують проти ухвалення заочного рішення, суд відповідно до ст. 224 ч.1 ЦПК України вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. Суд, заслухавши позивачів, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, вважає, що позов [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю та визнання особи, такою, що втратила право користування житловою площею підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, яке видано Донецьким орендним заводом «Точмаш» 26 серпня 1993 року та зареєстрованого в КП «Бюро технічної інвентаризації міста Донецька» від 08 грудня 1993 року за реєстровим номером 7/5-641 позивачі є власниками квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.7) та згідно паспортів позивачі зареєстровані в зазначеній квартирі(а.с.15-16). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] вселилась та була зареєстрована у зазначеній квартирі у встановленому законом порядку в якості члена сім'ї власників квартири, а тому відповідно до ст.ст.150, 156 ЖК України набула право на жилу площу в цій квартирі, що підтверджується довідкою КП «Служби єдиного замовника Київського району м.Донецька» з місця проживання (а.с.11). 05.02.2008 року відповідач [PERSON] звернулась до Київського районного суду м.Донецька з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що між ними 25.12.1999 року був зареєстрован шлюб, від якого вони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки між ними припинені у листопаді 2006 року(а.с.8). Рішенням Київського районного суду м.Донецька від 13 лютого 2008 року між [PERSON] та [PERSON] шлюб було розірвано(а.с.9), про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м.Донецьку в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 72 від 04.03.2008 року(а.с.10). Відповідно до заяв на відправлення переказів від 24.10.2013 р., 20.02.2014р. [PERSON] надсилаються грошові перекази, в інформації про отримувача зазначена [PERSON], переказ безадресний - Росія, м.Пермь(12-14). Відповідно до ст.156 ч. 4 ЖК України у разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені ст. 162 ЖК України. За таких обставин суд вважає, що відповідач, переставши бути членом сім'ї власників спірної квартири, за відсутності угоди між нею та власниками квартири про безоплатне користування жилим приміщенням, мала реалізувати своє право на жилу площу в спірній квартирі як наймач жилого приміщення, уклавши у встановленому законом порядку договір найму цього жилого приміщення з відповідною оплатою квартирної плати та плати за комунальні послуги. Відповідно до ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених ч.1, п.1 и 5 ч.3, ч.4 ст. 71 ЖК України. Крім того, відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин суд вважає, що відповідач, яка була відсутня в спірній квартирі без поважних причин більше року, втратила право на жилу площу в цій квартирі, та відсутні достовірні підстави для визнання поважними причин її відсутності в зазначеній квартирі. Суд встановив, що реєстрація відповідача в спірній квартирі, належній позивачам, порушує законні права позивачів на власність та житло, гарантовані ч.ч.1, 4 ст.41, чч.1, 3 ст.47 Конституції України. Тому суд вважає позовні вимоги про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловою площею, законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ч.ч.1, 4 ст.41, чч.1, 3 ст.47 Конституції України, ст.ст.71 ч.1, 150 ч.1, 156 ч.4, 162 ч.1, 2, 163 ч.1, 2, 191 ЖК України, ч.2 ст.405 ЦК України,

Outcome: approved