Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] в лютому 2017 року звернулася до Першотравневого районного суду м.Чернівці з вказаним вище позовом. Посилалась на те, що з 13 червня 2013 року вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 24 січня 2017 року було розірвано. Від шлюбу у них [INFO] року народилася дочка - [PERSON]. Разом з тим, спільне життя з відповідачем не склалося. З вересня 2016 року вони з відповідачем розійшлися та на даний час проживають окремо. Після фактичного припинення сімейних відносин дитина проживає та знаходиться на її утриманні, а відповідач жодних коштів на утримання дочки не надає та не приймає участі у її вихованні. Зазначає, що вона працює у Пасажирському вагонному депо Чернівці на посаді прасувальника 3-розряду у відділі по обслуговуванню пасажирів, однак з 30 червня 2015 року по 29 квітня 2018 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. При цьому вона отримує допомогу у вигляді грошових виплат у формі одноразової допомоги при народженні дитини. Відповідач [PERSON] на даний час не має постійного місця роботи, у зв'язку із чим не отримує регулярного офіційного доходу у вигляді заробітної плати. Стан здоров»я його задовільний, непрацездатних батьків та інших неповнолітніх дітей у нього на утриманні немає. Просила позов задовольнити: стягувати з [PERSON] на її користь на утримання доньки аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1355 грн. до досягнення дитиною повноліття; стягувати з відповідача аліменти на її утримання в сумі 1600 грн. до досягнення дитиною трирічного віку, [INFO] року. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Кравчук Д.В. позов підтримали та підтвердили викладені у ньому обставини. Просили задовольнити його в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково з підстав викладених в своїх письмових запереченнях. Суд, заслухавши пояснення сторін та представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані, однак підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав: Одним із найголовніших та найважливіших обов'язків батьків, що випливає не тільки з усталених моральних принципів нашого суспільства, а й чинного законодавства, є моральне виховання та матеріальне утримання дитини. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Отже, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей і непрацездатних повнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), чи визнаний шлюб недійсним, чи позбавлені вони батьківських прав, чи дитина від них відібрана тимчасово без позбавлення батьківських прав. Цей обов'язок закріплений в Конституції України (статті 51, 52), а також в Сімейному кодексі України (статті 180-201). У відповідності до положення ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована 27.02.1991 року), Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім цього, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Так, судом встановлено, що сторони з 13 червня 2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 24 січня 2017 року було розірвано (а.с.5,7,8). Від шлюбу у сторін [INFO] року народилася дочка - [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження (а.с.6). Після фактичного припинення подружніх стосунків, тобто з вересня 2016 року, спільна дитина сторін проживає разом із матір'ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні (а.с.9). Малолітня [PERSON] знаходиться на обліку в КМУ «Міська дитяча поліклініка» з народження, І педіатричне відділення, дільничний лікар [PERSON] На диспансерному обліку дитина не перебуває. За останні 6 місяців з дитиною за медичною допомогою до дільничного лікаря та лікаря-дерматолога (23.01.17р., діагноз:Алергічний дерматит. 30.01.2017р. діагноз: Здорова) зверталась мати. Вказане підтверджується довідкою КМУ «Міська дитяча поліклініка» №04 від 14.02.2017р. (а.с.15). Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як передбачено нормами ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2017 рік» для дітей віком до 6 років прожитковий мінімум на місяць встановлено з 1 січня 2017 року - 1355 гривень, з 1 травня - 1426 гривень, з 1 грудня - 1492 гривні. При призначенні аліментів суд враховує те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Як було встановлено судом [PERSON] на даний час не працює та на обліку в центрі зайнятості, як безробітній не перебуває. Стан здоров»я його задовільний, непрацездатних батьків та інших неповнолітніх дітей у нього на утриманні немає (а.с.35). Відповідно до вимог ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, враховуючи зазначені вище вимоги закону та наведені вище обставини, підтверджені дослідженими судом доказами, а також з урахуванням стану здоров'я та матеріального становища сторін і їх малолітньої дитини, відсутності на утриманні відповідача інших дітей та непрацездатних батьків, суд вважає, що на підставі ст.184 СК України з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивачки [PERSON] на утримання малолітньої дочки аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно. При цьому, суд виходить з розумності та достатності вказаного розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб позивачки на утримання малолітньої дочки, а також з реальної можливості відповідача вказаний розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього. Також позовна вимога щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного: Так, частиною 2 ст.84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу (ч.6 ст.84 СК України). Як було встановлено судом, позивачка [PERSON] працює у Відокремленому підрозділі «Пасажирське вагонне депо Чернівці» на посаді прасувальника 3-розряду у відділі бази по обслуговуванню пасажирів. Однак згідно наказу (розпорядження) №434/ОС від 30.06.2015 року позивачка з 30 червня 2015 року по 29 квітня 2018 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с.13,14). Як вбачається із довідки Управління соціального захисту населення Департаменту праці та соціального захисту населення міської ради №184 від 24 січня 2017 року, [PERSON] знаходиться на обліку в Першотравневому районі та отримує допомогу у вигляді щомісячної одноразової допомоги при народженні дитини в розмірі 860 грн. (а.с.12). При цьому, як зазначалось вище, відповідач [PERSON] на даний час не працює. Стан здоров»я його задовільний, непрацездатних батьків та інших неповнолітніх дітей у нього на утриманні немає. Згідно вимог ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, враховуючи матеріальне становище відповідача та стан його здоров'я, а також відсутності на його утриманні непрацездатних батьків та інших неповнолітніх дітей, суд вважає, що з останнього слід стягувати на утримання позивачки кошти в розмірі 500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку, а саме [INFO] року.

Outcome: partial