Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

Позивачі звернулись з позовом до суду, в якому просять визнати за ними та померлим [INFO] [PERSON], що їм належало по 1/4 частці квартири [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивачі вказали в позовній заяві, що вони являються співвласниками квартири [ADDRESS]. [INFO] помер [PERSON], який був їм, відповідно,чоловіком та батьком. При його житті усіма ними була приватизована квартира [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, яке видане Козятинською дистанцією цивільних споруд 18 грудня 1998 року, та зареєстроване в Козятинському БТІ 16.01.1999 року за реєстром № 178. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на його частку квартири. Спадкоємцями першої черги за законом на майно покійного є [PERSON] - дружина покійного та його діти - [PERSON] та [PERSON] Спадкоємство за законом не було змінено заповітом. З метою оформлення спадкових прав вони звернулися до державного нотаріуса, яка роз'яснила, що не визначено обсяг спадкового майна, зокрема не визначені частки співвласників квартири, оскільки правовстановлюючий документ на спадкову квартиру, а саме свідоцтво про право власності на житло, яке видане Козятинською дистанцією цивільних споруд 18 грудня 1998 року на ім'я [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], видане без зазначення конкретних часток, тобто квартира [ADDRESS] , є спільною сумісною власністю. При отриманні свідоцтва про право власності частки співвласників квартири визначені не були, але при цьому розумілось, що наші частки у спільній сумісній власності рівні, тому що ми користувались рівними правами та несли рівні обов'язки щодо квартири, й інших домовленостей між нами не існувало. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Статтею 370 ЦК України передбачено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки майна, що є в спільній сумісній власності частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Домовленостей між нами не існувало. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 п. 12 роз'яснено, що за загальними правилами ч. 2 ст. 372 при поділі майна, що є у спільній сумісній власності, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (ч.2 ст. 370, ч. 2 ст. 372 ЦК України). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Із наведених вище обставин витікає, що вони [PERSON], [PERSON], [PERSON] та померлий [PERSON], кожен має право на 1/4 частку квартири. Позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, але надали письмові заяви через канцелярію суду, в яких позовні вимоги підтримують та просять справу розглядати у їх відсутність. Представник відповідача - представник відповідача - Козятинської міської ради Вінницької області в судове засідання не з'явився, але надіслав письмову заяву, в якій позовні вимоги визнає та просить справу розглядати без його участі. Суд, взявши до уваги заяви позивачів та представника відповідача, дослідивши письмові докази, вважає, що визнання відповідачем позову необхідно прийняти, оскільки це не суперечить закону і не порушує будь-чиїх прав та інтересів. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6). Із свідоцтва про право власності на житло, яке видане 18 грудня 1996 року Козятинською дистанцією цивільних споруд та зареєстроване в Козятинському БТІ 16 січня 1999 року за реєстром № 178, вбачається, що квартира за адресою [ADDRESS] на праві приватної спільної сумісної власності належить [PERSON] (який помер [INFO]), його дружині - [PERSON], сину - [PERSON] та сину [PERSON], частка кожного не визначена. Відповідно до ст..368 ч.1 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Отже, вказана вище квартира [ADDRESS] є спільної сумісної власності [PERSON], який помер [INFO], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю, законом, або рішенням суду. Таким чином, частки позивачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а також [PERSON], який помер, у квартирі, яка знаходиться у їх спільній сумісній власності, є рівними, тобто частка у спільному майні складає 1\\4 частину квартири [ADDRESS].

Outcome: approved