Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

Позивачі просять суд визнати право власності за кожним з них по 1 / 2 частці квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після [PERSON], померлого [INFO], мотивуючи тим, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на вказану квартиру, і вони як спадкоємці першої черги мають право на отримання спадщини, але постановою від 14.02.2014 р. нотаріус відмовив їм у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що [PERSON] за життя не зареєстрував своє право власності на майно у передбаченому на той час порядку. Відповідач в судове засідання уповноваженого представника не направив, заперечень не подав, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав повністю. Представники третьої особи Другої Луганської державної нотаріальної контори та Реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції Луганської області - надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Дослідивши докази, суд дійшов таких висновків: З свідоцтва про право власності на житло від 20.05.1998р., виданого відділом приватизації житлового фонду Луганської міської ради , вбачається, що квартира [ADDRESS] на праві спільної часткової власності належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частках. З даних паспорту- позивачі зареєстровані за адресою [ADDRESS] з 1994р. З свідоцтва про смерть вбачається, що [PERSON] помер [INFO] З свідоцтва про шлюб встановлено, що [PERSON] і [PERSON] у шлюбі з 22.01.1977р. З довідки з місця проживання встановлено, що [PERSON] до смерті проживав за вказаною адресою, і з ним проживали і були зареєстровані [PERSON]- дружина, [PERSON]- син. З довідки МКП «БТІ» і Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що відсутня реєстрація права власності на даний об'єкт нерухомого майна за вказаною адресою. З постанови державного нотаріуса Узлової-Айзіме С.Ю. про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 14.02.2014р. вбачається , що позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON], у зв'язку з тим , що спадкодавець при житті не зареєструвала своє право власності, яке виникло у нього на підставі свідоцтва про право власності на житло. З відповіді 2-ї державної нотаріальної контори вбачається, що заяви про прийняття спадщини після померлого [PERSON] подали позивачі- дружина і син померлого. Даних про інших спадкоємців нема. Даних про заповіт також нема. Таким чином, встановлено, що дана квартира позивачами і [PERSON] була приватизована, тобто набута на законних підставах і у визначеному законом порядку, в 1998році. Згідно вимог закону, що регулював дані правовідносини і виникнення права власності - моментом набуття права власності вважалось укладення договору, в даному випадку отримання свідоцтва про приватизацію. Закон на той час не пов,язував виникнення права власності з моментом його реєстрації. Таким чином, [PERSON] набув право власності на частку у приватизованій квартирі, проживав в квартирі до смерті, не втратив права власності на неї, в тому числі не здійснив відчуження. Тому належна йому частка в даній квартирі ввійшла у спадкову масу, на яку відкрилась спадщина в день його смерті. При розгляді даного спору слід застосовувати норми ЦК УРСР, який діяв станом на час виникнення права власності в порядку приватизації, а також який діяв станом на час відкриття спадщини, і який був чинним до 1.01.2004р. Позивачі- є спадкоємцями першої черги (дружина і син), інших спадкоємців не виявлено. Спадкоємці у встановленому законом порядку здійснили свої спадкові права: проживали і були зареєстровані разом з спадкодавцем до його смерті, і крім того подали заяви до нотаріальної контори, і крім того фактично прийняли спадкове майно в своє управління і володіння, залишаючись проживати в тій самій квартирі. Таким чином, вказані особи у відповідності до ст. 549, 529 ЦК УРСР прийняли спадщину після чоловіка і батька . Права спадкоємців є рівними. Тому є підстави для визнання того, що позивачі прийняли спадщину, що складається з належної спадкодавцю частки у квартирі, тобто 1/3 частку - порівну, тобто кожний по 1/6. Тому є підстави для визнання за кожним з позивачів права власності в порядку спадкування після смерті [PERSON] в рівних частках- тобто за кожним на 1/6. позов в цій частині підлягає задоволенню. Суд не вбачає підстав для визнання за позивачами в порядку спадкування права власності за кожним на ? частку в квартирі, як того просять позивачі у своєму позові , оскільки згідно свідоцтва про право власності (в порядку приватизації) спадкодавцю належала не вся ціла квартира, а лише 1/3 частка, і тому в порядку приватизації позивачі набули право власності кожний на 1/6. Той факт, що позивачі так само як і спадкодавець свого часу набули на підставі приватизації право власності кожний на 1/3 частку квартири - не дає підстав для задоволення їх позову про визнання за ними права власності на вказані частки з підстав, вказаних позивачами, тобто в порядку спадкування. Свої права, набуті на підставі приватизації, позивачі можуть здійснити у встановленому позасудовому порядку. А суд розглядає справу лише в межах заявлених позовних вимог. На підставі вище викладеного,

Outcome: partial