Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

Позивачі у жовтні 2015 року звернулися до Першотравневого районного суду м.Чернівці з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Посилалися на те, що [PERSON] є основним наймачем квартири [ADDRESS] Б в м.Чернівці. Крім них за вказаною адресою зареєстрований син [PERSON] - [PERSON] та онук [PERSON] Разом з тим, відповідач з жовтня 2014 року не проживає у квартирі №13 та протягом цього часу жодного разу туди не навідувався. Зазначають, що реєстрація місця проживання відповідача [PERSON] в квартирі створює їм ряд перешкод. Зокрема, відповідач не приймає участі у витратах по утриманню квартири в частині сплати всіх передбачених комунальних платежів, які нараховуються відповідно до кількості зареєстрованих мешканців у квартирі. Вказана обставина суттєво впливає на їх фінансове становище. У звязку із цим, просили позов задовольнити та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою №13 у будинку №277Б по вул.Головній в м.Чернівці та зняти його з місця реєстрації. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, хоча належним чином були повідомлені судом про місце та час розгляду справи. Від них через канцелярію суду надійшли заяви в яких вони просили слухати справу у їх відсутність. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. У разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи через публікацію в пресі оголошення. Причину своєї неявки суду не повідомив. Представник третьої особи [PERSON] районний відділ у м.Чернівцях Управління Державної міграційної служби в Чернівецькій області в судове засідання не зявився. Надав заяву про слухання справи у його відсутність. Згідно вимог ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також те, що позивачі не заперечували проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд вважає, що по справі слід постановити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] є основним квартиронаймачем квартири [ADDRESS], що підтверджується довідкою про склад сім»ї від 28 вересня 2015 року (а.с.4). Відповідно до ч.2 статті 64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно довідки про склад сім»ї, у спірній квартирі окрім позивача зареєстровані також його дочка [PERSON], син [PERSON] та онук [PERSON] (а.с.4). Статтею 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, то цей термін може бути продовжений наймодавцем, а у разі спору - судом. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у постанові «Про деякі питання, які виникають в практиці застосування судами ЖК України» № 2 від 12.04.1985р., у справах про визнання наймача або членів його сім'ї такими, що втратили право користування житловим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені терміни. У разі поважності причини відсутності (знаходження у відрядженнях, у осіб, що потребують догляду і т.д.), суд може подовжити пропущений термін. Як вбачається із актів КЖРЕП №11 від 28 вересня 2015 року та від 05 жовтня 2015 року, складених у присутності сусідів, відповідач [PERSON] у квартирі [ADDRESS] з жовтня 2014 року не проживає (а.с.5-6). При цьому судом не було здобуто належних та допустимих доказів з приводу того, що відповідач відсутній у спірній квартирі з поважних причин і йому створювалися перешкоди у користуванні житлом. Статтею 72 ЖК України визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. Таким чином, дослідивши та проаналізувавши в сукупності письмові докази, враховуючи наведені вище норми закону, а також фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON], [PERSON] щодо визнання [PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Разом з тим, на погляд суду не підлягає задоволенню позовна вимога щодо зняття відповідача з реєстрації місця проживання, виходячи з наступних підстав: Виходячи з положень чинного житлового законодавства та судової практики, виселення є категорією житлового законодавства, тому при розгляді цивільних справ за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення предметом доказування є втрата права на житло, або взагалі його відсутність, або інші передбачені ЖК УРСР підстави для позбавлення права на житло. Згідно вимог ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, на підставі зазначеної норми Закону визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням тягне обовязок органу реєстрації фізичних осіб зняти дану особу з реєстраційного обліку та є підставою для зняття особи з реєстраційного обліку. Тобто, наявність рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є автоматичною підставою для зняття її з реєстраційного обліку. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial