Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з вказаним первісним позовом посилаючись на ту обставину що , рішенням апеляційного суду Херсонської області від 13 лютого 2012 року скасовано рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 19 липня 2011 року прийняте по цивільний справі за позовом [PERSON] до Виконавчого комітету Херсонської міської ради , третя особа СГІРФО Комсомольського РВ ХМВ УМВС України в Херсонській області про визнання права користування житловим приміщенням , зобовязання укласти договір найму, здійснення постановки на реєстраційний облік на підставі якого [PERSON] 05 грудня 2011 року приватизувала [ADDRESS], про що їй було видано свідоцтво Управлінням комунальної власності Херсонської міської ради та яку вона в подальшому подарувала , відповідно до договору дарування від 09 грудня 2011 року [PERSON] Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 21 серпня 2013 року приватизаційне свідоцтво про право власності від 05 грудня 2011 року видане Управлінням комунальної власності Херсонської міської ради на імя [PERSON] та договір дарування від 09 грудня 2011 року визнано не дійсними , а за позивачами визнано право користування житловим приміщенням спірної квартири. 09 серпня 2013 року на підставі постанови державного виконавця в рахунок погашення боргу та свідоцтва приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу від 19 серпня 2013 року право власності на спірну квартиру перейшло до [PERSON] Оскільки реалізація спірної квартири відбулась з порушенням , а саме на вказану квартиру , яка є предметом злочину у кримінальному провадженні , накладено арешт ухвалою від 25 березня 2013 року , про що було повідомлено державного виконавця 16 липня 2013 року , крім того передача вказаного майна відбулась в порушення вимог ст. 62 Закону України « Про виконавче провадження», тобто без проведення прилюдних торгів , просили суд визнати перехід права власності на спірну квартиру від [PERSON] до [PERSON] здійснений 19 серпня 2013 року незаконним. Скасувати рішення приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу [PERSON]О від 19 серпня 2013 року про реєстрацію права власності на спірне нерухоме майно за [PERSON] Скасувати у Реєстрі прав власності на нерухоме майно записи про реєстрацію права власності на спірну квартиру за [PERSON] та [PERSON] Поновити право власності Управління комунальної власності Херсонської міської ради шляхом зобовязання Реєстраційної служби Комсомольського РУЮ у м. Херсоні поновити запис про реєстрацію права власності на спірну квартиру у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за Управлінням комунальної власності Херсонської міської ради. Відповідно до заяви поданої представником позивачів , за довіреністю [PERSON] , в порядку ст. 31 ЦПК України позивачі змінили предмет позову і просили суд встановити факт незаконності переходу права власності на спірну квартиру від [PERSON] до [PERSON], скасувати рішення приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] від 19 серпня 2013 року про реєстрацію права власності на спірну квартиру за [PERSON] Визнати не дійсним та скасувати свідоцтво про право власності видане приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON]О від 19 серпня 2013 року про придбання [PERSON] спірної квартири . Скасувати у Реєстрі прав власності на нерухоме майно записи про реєстрацію права власності на спірну квартиру за [PERSON] та [PERSON] Відновити становище, яке існувало до порушення прав та законних інтересів позивачів шляхом зобовязання Реєстраційної служби Комсомольського РУЮ у м. Херсоні поновити запис про реєстрацію права на квартиру за тим власником який існував до приватизації спірної квартири. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом посилаючись на ту обставину що, він є власником [ADDRESS] відповідачі перешкоджають йому володіти та користуватись вказаною квартирою , так як проживають в ній просив суд усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні спірною квартирою шляхом зобовязання відповідачів надати йому вільний доступ до квартири та виселити відповідачів зі спірної квартири в кв. 31 будинку 32 по Кіндійському шосе в м. Херсоні. Ухвалою суду від 04 березня 2015 року судом, в порядку ст. 35 ЦПК України, залучено до участі у справі в якості третіх осіб які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору : приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] , [PERSON] , Реєстраційну службу Комсомольського РУЮ у м. Херсоні , [PERSON] Позивачі за первісним позовом до судового засідання не зявились про дату час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином в порядку ст. ст.74-76 ЦПК України. Представник позивачів , за довіреністю [PERSON], в судовому засіданні підтримав вказаний позов і просив суд задовольнити його посилаючись на підстави викладені в ньому, в задоволенні зустрічних позовних вимог просив суд відмовити за необґрунтованістю. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] до судового засідання не зявився про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у відповідності до вимог ст.ст. 74,76 ЦПК України. Представник [PERSON] , за договором [PERSON], в судовому засіданні первісний позов не визнав та просив суд відмовити в його задоволенні посилаючись на підстави викладені в письмових запереченнях поданих суду в порядку ст. 128 ЦПК України , зустрічний позов підтримав і просив суд задовольнити його . Представник відповідача за первісним позовом від ВДВС Суворовського РУЮ у м. Херсоні до судового засідання не зявився про дату час та місце розгляду справи повідомлявся у відповідності до вимог ст.ст. 74,76 ЦПК України. Представник третіх осіб , які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору від Управління комунальної власності Херсонської міської ради , та від Херсонської міської ради за довіреністю [PERSON] , в судовому засіданні покладалась на розсуд суду як в частині доводів зазначених в первісному позові так і щодо доводів викладених в зустрічній позовній заяві . Третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] до судового засідання не зявилась, про дату час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином в порядку ст. 74-76 ЦПК України. Третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору -[PERSON] до судового засідання не зявився про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином , про причини неявки суд не повідомляв. Представник [PERSON], за договором [PERSON] в судовому засіданні первісний позов не визнала і просила суд відмовити в його задоволенні за необґрунтованістю, проти задоволення зустрічного позову [PERSON] не заперечувала. Представник третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору від Реєстраційної служби Комсомольського РУЮ у м. Херсоні,за довіреністю [PERSON] до судового засідання не зявилась , про дату час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином , про причини неявки суд не повідомила . Відповідно до письмових заперечень просила суд відмовити в задоволенні первісних позовних вимог за необґрунтованістю. Третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - [PERSON] до судового засідання не зявився, відповідно до повідомлення оператора звязку адресат помер , проти чого не заперечував представник позивачів в судовому засіданні, а згідно до відомостей Першої Херсонської державної нотаріальної контори від 05 травня 2015 року спадкова справа після його смерті не заводилась. Вислухавши представників сторін , дослідивши матеріали справи , суд встановив, що державним виконавцем ВДВС Суворовського РУЮ у м. Херсоні під час примусового виконання рішення Суворовського районного суду м. Херсона по справі №2/2120/1429/12 про звернення стягнення шляхом продажу кв. 106 по вул. Димитрова в м. Херсоні що належала [PERSON] у відповідності до положень ч.9 ст. 62 Закону України « Про виконавче провадження» було винесено постанову 09 серпня 2013 року про передачу стягувачу , яким є [PERSON] за ціною, що дорівнює початковій вартості майна вказану квартиру. На підставі чого та з урахуванням вимог ч.1 ст. 72 Закону України « Про нотаріат» приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] видав свідоцтво про придбання квартири стягувачеві, тобто [PERSON] За рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 21 серпня 2013 року яке набрало законної сили 04 грудня 2013 року, за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було визнано право користування житловим приміщенням в [ADDRESS] та визнано не дійсним договір дарування цієї ж квартири від 09 грудня 2011 року укладений між [PERSON] та [PERSON] Положеннями ст. 11 ЦК України визначено підстави виникнення цивільних прав і цивільних обовязків. Відповідно до них цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства, Конституцією України та міжнародними договорами України, а також із дій осіб, не передбачених цими актами, але які породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини, створення речей, творча діяльність, результатом якої є обєкти права інтелектуальної власності, завдання майнової (матеріальної та моральної) шкоди іншій особі та інші юридичні факти. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Стаття 13 ЦК України передбачає що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Тобто , у розумінні закону, субєктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право, а ч. 2 ч.16 ЦК України визначає способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, які за їх призначенням , можуть вважатися - визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Як встановлено судом з рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 21 серпня 2013 року( справа 2114/7327/12) після визнання судом приватизаційного свідоцтва від 05 грудня 2011 року на [ADDRESS] не дійсним , та визнання за позивачами за первісним позовом , права користування житловим приміщенням в цій квартирі , дана квартира залишилась в приватному житловому фонді . Дія Житлового кодексу України поширюється на весь житловий фонд України , в тому числі , відповідно до ч.2 ст. 4 ЖК України і на жилі будинки, квартири , що належать громадянам на праві приватної власності . Межі прав наймача жилого жилим приміщенням визначаються договором найму та регулюються положеннями глави 6 ЖК України та главою 59 ЦК України. Частина 1 ст. 60 ЦПК України передбачає що кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень , крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України , а ч.2 ст. 58 ЦПК України передбачає що обставини справи , які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Оскільки позивачі за первісним позовом не надали суду належних та допустимих доказів того що їх право наймачів [ADDRESS] порушуються , оспорюється чи не визнається відповідачами , суд вважає що позовні вимоги заявлені ними є не обґрунтованими і такими що не підлягають задоволенню з підстав на які вони посилаються в їх обґрунтування. Положеннями ст. 170 ЖК України визначено що при переході права власності на жилий будинок, (частину будинку, квартиру), в якому знаходиться здане в найом жиле приміщення, до іншої особи договір найму зберігає силу до закінчення зазначеного в ньому строку. І якщо договір найму укладено без зазначення строку, новий власник будинку (квартири) вправі вимагати його розірвання у випадках і в порядку, передбачених ст.168 ЖК України. Тому питання захисту прав власника жилого будинку або квартири що є у приватній власності громадян в якому знаходиться здане в найм жиле приміщення повинно вирішуватись відповідно до вимог житлового законодавства в частині користування жилими приміщеннями в будинках приватного житлового фонду. Згідно ст. 169 ЖК України підставою для виселення наймача з приміщення в будинку ( квартирі) що належить громадянинові на праві приватної власності можливе лише у разі припинення з ним договору найму жилого приміщення, або в разі розрвання договору найму з підстав визначених положеннями ст. 168 ЖК України , або ст. 825 ЦК України . Однак позивачем за зустрічним позовом [PERSON] не було надано суду доказів того що з [PERSON], [PERSON], [PERSON] припинено або розірвано договір найму жилого приміщення , а заміна власника не тягне за собою підстав для його припинення або розірвання . За таких обставин суд вважає що зустрічний позов [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення з квартири наймачем якої є [PERSON], [PERSON], [PERSON] є необґрунтованим , за обставин зазначених позивачем і таким що не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed