Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про позбавлення її батьківських прав відносно її дітей [PERSON], [PERSON] та стягнення аліментів з неї у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачка є донькою позивачки. Після народження дітей відповідачки - [PERSON], [PERSON] позивачка взяла на себе всі обов'язки по їх вихованню, оскільки відповідачка зловживала спиртними напоями. Восени 2012 року відповідачка втекла з будинку, залишила всі своєї речі та покинула дітей. Після цього позивачка не знає де перебуває відповідачка. У зв'язку з чим 17.12.2012 року позивачка була призначена опікуном [PERSON] та [PERSON] Позивачка вважає, що пристрасть до спиртного згубно вплинуло на характер відповідачки, вбило в ній почуття відповідальності та вона перестала інтересуватися своїми дітьми. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги по мотивах, викладених у позовній заяві, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань або заяв про відкладення судового засідання або про розгляд справи без його участі до суду не надходило, у зв'язку з чим суд заочно розглянув справу на підставі наявних доказів. Представник третьої особи - Сімферопольської районної державної адміністрації в АР Крим у судовому засіданні вважав позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Прокурор прокуратури Сімферопольського району АР Крим Мємєтова С.І. в судовому засіданні позовні вимоги вважала обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши висновок Управління у справах дітей Сімферопольської районної державної адміністрації, перевіривши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідачка [PERSON] є матір'ю малолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Також відповідачка [PERSON] є матір'ю малолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Згідно з розпорядження Сімферопольської РДА № 2557-р від 17.12.2012 року, [PERSON] було призначено опікуном [PERSON]. Також згідно з розпорядження Сімферопольської РДА № 2558-р від 17.12.2012 року, [PERSON] було призначено опікуном [PERSON]. Згідно з розпорядження Сімферопольської РДА № 2406-р від 03.12.2012 року, малолітньому [PERSON] був наданий статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Також згідно з розпорядження Сімферопольської РДА № 2407-р від 03.12.2012 року, малолітньому [PERSON] був наданий статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Згідно з довідкою виконавчого комітету Добрівської сільської ради Сімферопольського району № 2200 від 10.10.2013 року, позивачка [PERSON] має на утриманні опікуваних: [PERSON] та [PERSON] Таким чином судом встановлено, що діти [PERSON] та [PERSON] зараз проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. Статтею 150 Сімейного кодексу України регламентовано, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. З положень ст. 153 Сімейного кодексу України вбачається, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежено законом. Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідачка не інтересується життям дітей та не надає їм будь-якої допомоги. Так згідно з повідомлення Сімферопольського РВ ГУ МВС України в АР Крим № 68/н-9 від 26.11.2013 року [PERSON] знаходилась у розшуку з 25.09.2012 року, але розшуковими заходами місця проживання її було встановлено: [ADDRESS]. Відповідно до висновку Сімферопольської районної державної адміністрації в АР Крим за № 7976/04-20 від 26.12.2013 року управлінням у справах дітей Сімферопольської райдержадміністрації проводилась перевірка виконання [PERSON] батьківських обов'язків. В ході перевірки було встановлено, що [PERSON] повністю самоусунулась від виховання синів, жодних батьківських почуттів не проявляє. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України Сімферопольська райдержадміністрація вважає доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини, позбавлення батьківських прав громадянку [PERSON] відносно її малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. 16 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення він виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов'язків. Згідно зі ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у праві. У ст. ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З досліджених судом матеріалів справи та доказів, наданих сторонами, вбачається, що відповідачка по справі не надає матеріальну допомогу своїм дітям, вона не піклується про фізичний і духовний їх розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не цікавиться про стан здоров'я. Зазначені фактори у своєї сукупності судом розглядаються як свідоме нехтування відповідачем своїх обов'язків по вихованню дітей, у зв'язку з чим її належить позбавити батьківських прав. Що стосується вимог щодо стягнення аліментів, то вони також підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Також згідно з ч.2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Суд, з врахуванням обставин, передбачених ст. 182 СК України: матеріальне становище дитини та платника аліментів, а також того, що відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму є такими, що ґрунтуються на законі та підлягає задоволенню у повному обсязі. В силу ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 114 гривень 70 копійок. На підставі наведеного, ст. 164 СК України,

Outcome: approved