Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви до суду і до повноліття дитини. В обгрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 31 липня 2012 року. Від спільного подружнього життя у них народилася одна дитина - син [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачем не склалося, тому рішенням суду шлюб між ними розірваний. Дитина проживає разом з нею та перебуває на її повному матеріальному утриманні. Син [PERSON] хворіє, йому встановлено діагноз дисфункція біліарного тракту, гастродуоденіт, у зв`язку з чим періодично проходить обстеження та лікування, на що необхідні значні кошти. Їй самій важко утримувати дитину, забезпечити їй необхідний рівень життя для її нормального фізичного та духовного розвитку, оскільки вона ніде не працює. Відповідач ухиляється від утримання дитини, жодної матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість, оскільки регулярно працює на сезонних роботах в галузі лісозаготівлі, отримує високі доходи, а тому може надавати матеріальне утримання своїй дитині. У зв`язку з тим, що їй самій важко утримувати дитину, вона змушена звернутися до суду із вказаним позовом. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, покликаючись на викладені у позовній заяві обставини, просила про задоволення позову. Крім цього зазначила, що на даний час ніде не працює, оскільки змушена доглядати за малолітнім сином, який навчається в школі, а також хворіє, у зв`язку з чим потребує значних матеріальних витрат. Їй самій важко утримувати дитину, забезпечити її всім необхідним. Відповідач матеріально їм не допомагає, з часу розірвання шлюбу останній тільки один раз надав синові грошові кошти у розмірі 500 гривень. Відповідач, будучи фізично здоровим, має можливість надавати матеріальне утримання своїй дитині у зазначеному нею розмірі, оскільки працює на сезонних роботах по лісозаготівлі та отримує доходи. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснив, що на даний час офіційно непрацевлаштований, час від часу працює на сезонних роботах в галузі лісозаготівлі, однак його заробітки є нерегулярними. Зазначив, що не відмовляється сплачувати аліменти на утримання дитини, однак у меншому розмірі ніж просить позивачка. Згідний сплачувати аліменти у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією рішення про розірвання шлюбу від 13.07.2020 та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.07.2014 (а.с.4-5). Згідно наданих позивачкою довідок лікувальних закладів вбачається, що малолітній [PERSON] , [INFO] хворіє, йому встановлено діагноз: дисфункція біліарного тракту, гастродуоденіт, з приводу чого він неодноразово проходив обстеження та лікування (а.с.6-10). За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставни, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України (частина друга статті 182 СКУ із змінами згідно ЗУ № 2037-VIII від 17.05.2017 року) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», установлений прожитковий мінімум на одну особу на 2021 рік в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2021 року - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що відповідач зобов`язаний матеріально надавати допомогу матері (у вигляді сплати аліментів) для утримання дітей. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача на утримання дитини, суд враховує обов`язок обох батьків утримувати дитини, визначений законодавством прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який на час ухвалення рішення відповідно до віку дитини сторін становить 2395 грн., матеріальний стан позивачки, яка непрацює, має на утриманні малолітнього сина, той факт, що дитина проживає разом з позивачкою, а тому остання несе більші витрати на утримання дитини, враховує потреби дитини на її фізичний та духовний розвиток, витрати на її лікування.\~Крім цього,суд враховує фізичний та майновий стан відповідача, який є фізично здоровою особою працездатного віку, періодично працює на сезонних роботах у галузі лісозаготівлі, а тому може надавати матеріальне утримання своїй дитині, інших утриманців, окрім сина [PERSON] немає, часткове визнання відповідачем позову, а тому суд вважає вимогу позивачки про стягнення аліментів підставною, однак у меншому розмірі ніж нею заявлено, оскільки останньою переконливих доказів про те, що відповідач може сплачувати аліменти в розмірі по 3000 грн. на дитину щомісячно, не надано. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що з відповідача в користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі по 2400 гривень, що відповідає визначеному Законом прожитковому мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Позивачка відповідно до закону звільнена від сплати судового збору, а тому з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, судові витрати по справі слід покласти на відповідача.

Outcome: partial