Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом про визнання права власності на частку майна в порядку спадкування за законом. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом про визнання права власності на частку майна в порядку спадкування за законом. В позовній заяві позивачі [PERSON] та [PERSON] зазначили, що [INFO] померла донька [PERSON], яка з 01.11.1996 року та до дня смерті перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Під час шлюбу було придбано трикімнатну квартиру [ADDRESS] та автомобіль Мітсубіші, державний номер [NUMBER]. Після смерті [PERSON] відповідач у шестимісячний строк спадщину не отримав. Фактично спадкодавець перед смертю на протязі майже півтора роки мешкала за адресою батьків: [ADDRESS] та була зареєстрована за адресою [ADDRESS]. З огляду на свою хворобу, [PERSON] не мала можливості працювати та була на утриманні у своїх батьків, які надавали їй матеріальну, фізичну та моральну допомогу, оплачували її лікування. З урахуванням викладеного, позивачі просять визнати за кожним з них право власності в порядку спадкування на ? частини квартири [ADDRESS] та на ? частини автомобіля Мітсубіші, державний номер [NUMBER]. В судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та відмовити в задоволенні зустрічного позову. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти первісного позову, пояснивши, що спірне майно було придбано під час перебування у шлюбі з покійною дружиною [PERSON] Останні 10 років вони з дружиною проживали в квартирі [ADDRESS], за винятком останніх півтора роки до дня смерті дружини. За направленням лікаря від 20.11.2012 року його дружина перебувала на лікуванні в клінічній психіатричній лікарні ім.. Павлова з діагнозом параноїдальна шизофренія. Після лікування [PERSON] перебувала під наглядом своїх батьків, оскільки позивач працював і не мав можливості постійно за нею доглядати. Відповідач вважає не правильно ототожнювати терміни «проживання» і «тимчасове перебування» спадкодавця, викликане її хворобою, за межами постійного проживання, оскільки всі речі його дружини під час її перебування на стаціонарному лікуванні і у батьків залишились в їх спільній квартирі. Відповідач також зазначив, що зв'язок із дружиною він підтримував постійно, допомагав їй з лікуванням. Після відкриття спадщини відповідач до нотаріальної контори не звертався, оскільки фактично прийняв свою частку спадщини у спадковому майні. За таких обставин відповідач просить відмовити в задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов з урахуванням його уточнень, а саме: визнати за ним право власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS] та на 2/3 частини автомобіля Мітсубіші, державний номер [NUMBER]. Вислухавши пояснення представника позивачів, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON], [PERSON] та зустрічний позов [PERSON] задовольнити частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON] [PERSON], яка померла [INFO], з 01.11.1996 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] За час перебування в шлюбі [PERSON] з [PERSON] було придбано трикімнатну квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, який укладений 01.03.2003 року між [PERSON] та [PERSON], а також було придбано автомобіль Мітсубіші, державний номер [NUMBER], на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 18.09.2008 року між ЗАТ «Ніколь Моторс» та [PERSON] Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, позивачі та відповідач є спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] Після смерті [PERSON] 10.10.2013 року позивачі звернулися до Шостої київської державної нотаріальної контори із заявами про отримання спадщини. Відповідач [PERSON] з відповідною заявою до нотаріальної контори не звертався, оскільки вважає, що силу положення ч. 3 ст. 1268 ЦК України він фактично прийняв свою частку спадщини у спадковому майні, вчинивши дії по управлінню, розпорядженню і користування майном. Як було встановлено в судовому засіданні, [PERSON] зареєстрований та проживає в спірній кварті [ADDRESS]. Також відповідач користується та обслуговує придбаний у шлюбі автомобіль Містубіші, державний номер [NUMBER]. В судовому засіданні відповідач пояснив суду, що його дружина останні півтора роки до моменту смерті проживала разом з батьками, оскільки відповідач постійно працював і не мав можливості доглядати за дружиною. Разом з тим, зв'язок з дружиною він підтримував постійно і допомагав їй з лікуванням, однак, враховуючи неприязні стосунки з позивачами, це було непросто. Також відповідач зазначив, що всі особисті речі його дружини залишалися в спірній квартирі. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст. 372 ЦК України визначено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Оскільки спірне майно було придбано за час перебування в шлюбі відповідача з померлою [PERSON], враховуючи положення ст.ст. 368, 372 ЦК України, відповідачу [PERSON] належить ? частини квартири [ADDRESS] та ? частини вищевказаного автомобіля. Таким чином, обсяг спадкового майна після смерті [PERSON] є ? частини квартири [ADDRESS] та ? частини автомобіля Містубіші, державний номер [NUMBER], які належали померлій на підставі спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки позивачі та відповідач є спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON], а отже ? частини спірного майна, яке належало померлій, успадковують її батьки [PERSON], [PERSON] та чоловік [PERSON] як спадкоємці першої черги за законом, тобто кожному з них має належати по 1/6 частини спадкового майна.

Outcome: partial