Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

Позивачка, [PERSON] , 12.02.2016, звернулась до суду із позовною заявою ,в якій, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить встановити факт, належності заповіту складеного [PERSON] від 09.12.1999 на користь позивачки [PERSON] , встановити факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останньої, яка наступила, [INFO] та визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно після смерті тітки [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку у селі Сугрів, Ходорівської ОТГ площею 1,2619 га. Обґрунтування позовних вимог В обгрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що [INFO] померла її тітка [PERSON] після смерті якої відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого, увійшов на житловий будинок [ADDRESS] та земельна ділянка у селі Сугрів, Ходорівської ОТГ площею 1,2619 га. Позивачка вступила у володіння спадковим майном в шестимісячний термін. Від імені [PERSON] у виконкомі Вербицької сільської ради було посвідчено заповіт в користь - [PERSON] за реєстраційним №48 від 09.12.1999. Інших спадкоємців за заповітом чи осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині - не було. У зв`язку із тим, що в заповіті [PERSON] ім`я позивачки зазначено « [PERSON] », а вона є « [PERSON] », [PERSON] звернулася до суду із вимогою про встановлення факту належності їй заповіту. Отримавши відмову нотаріуса в оформленні своїх спадкових прав, позивачка звернулася до суду із даним позовом для реалізації своїх спадкових прав. Процесуальні рішення, постановлені по справі Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Галій О.Й. від 16.02.2016 позовну заяву залишено без руху. Позивачці надано строк для усунення недоліків. /а.с. 24/. Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Галій О.Й. від 01.03.2016 позовну заяву повернуто позивачці. /а.с. 30/. Ухвалою судді судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області Тропак О.В. від 20.04.2016 апеляційну скаргу позивача залишено без руху та надано апелянту строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків./а.с. 39/. Ухвалою судді судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області Тропак О.В. від 20.04.2016 справу за апеляційною скаргою позивача [PERSON] на ухвалу Жидачівського районного суду Львівської області від 16.02.2016 про залишення без руху цивільної справи за позовом [PERSON] до Вербицької сільської ради Жидачівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно-повернуто до Жидачівського районного суду Львівської області для виконання вимог ч.2 ст.293 ЦПК України щодо повернення апеляційної скарги заявнику./а.с. 41-42/. Ухвалою судді судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області Тропак О.В. від 16.05.2016 поновлено [PERSON] пропущений строк на апеляційне оскарження ухвали Жидачівського районного суду Львівської області від 01.03.2016. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача [PERSON] на ухвалу Жидачівського районного суду Львівської області від 01.03.2016 про повернення позовної заяви у цивільній справі за позовом [PERSON] до Вербицької сільської ради Жидачівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно./а.с.47/. Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі : головуючого Тропак О.В., суддів: Приколоти Т.І., Федоришина А.В. від 17.05.2016 проведення підготовчих дій по справі закінчено. Розгляд справи призначено на 26.05.2016./а.с. 49/. Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі : головуючого Тропак О.В., суддів: Приколоти Т.І., Федоришина А.В. від 26.05.2016 апеляційну скаргу позивача [PERSON] задоволено. Ухвалу Жидачівського районного суду Львівської області від 01.03.2016 скасовано і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції зі стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі./а.с.56-57. Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Ціпивко І.І. від 04.12.2017 відкрито провадження у справі за позовною заявою [PERSON] до Вербицької сільської ради Жидачівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно. Справу призначено до судового розгляду на 13.12.2017./а.с.64/. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 13.12.2017 розгляд справи за позовом [PERSON] до Вербицької сільської ради Жидачівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно відкладено на 05.01.2017./а.с.70/. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.08.2020 головуючим суддею визначено Равлінка Р.Г. /а.с.88/. Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінка Р.Г. від 18.08.2020 цивільну справу прийнято до розгляду та призначено до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження на 17.09.2020./а.с. 91-92/. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 17.09.2020 позовну заяву залишено без руху. Позивачці надано строк для усунення недоліків позовної заяви./а.с.102-104/. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 02.10.2020 позовну заяву залишено без руху. Позивачці надано строк для усунення недоліків позовної заяви./а.с.108-109/. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 30.10.2020 позовну заяву залишено без руху. Позивачці надано строк для усунення недоліків позовної заяви./а.с.120-121/. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 22.12.2020 справу призначено до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження на 02.04.2021./а.с.127/. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 02.04.2021 розгляд справи відкладено на 22.06.2021./а.с. 136/. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 22.06.2021 закрито підготовче провадження в справі . Справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 06.08.2021./а.с. 140-141/. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 06.08.2021 залучено до участі у цивільній справі правонаступника відповідача Вербицької сільської ради Жидачівського району Львівської області - Ходорівську міську раду. Судове засідання відкладено на 21.10.2021./а.с.145-146/. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 21.10.2021 розгляд справи відкладено на 25.11.2021./а.с. 153/. Розгляд справи по суті відбувся 25.11.2021 за участю позивачки [PERSON] та її представника адвоката Магарського М.З. Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Магарський М.З. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просили задовольнити з підстав наведених у позові. Представник відповідача Ходорівської міської ради Львівської області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду, подав відзив, в якому розгляд справи просить проводити у його відсутності, окрім того, повідомляє, що на час розгляду даної справи відсутня інформація, яка була б підставою для заперечення позовних вимог. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що [PERSON] постійно проживала разом із [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останньої, що наступила [INFO] , а також те ,що позивачка по справі є особою на чию користь [PERSON] було складено заповіт. Відповідно до ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Частинами 1та 4 статті 206 ЦПК встановлено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач-визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки її представника та свідків, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини Відповідно до Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 25.09.1989 виданого Виконкомом Жидачівської районної Ради народних депутатів , цілий жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON] /а.с.6/ Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Вербицькою сільською радою Жидачівського району Львівської області, 12.02.2005 у віці 92 роки померла [PERSON] /а.с.13/. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія І-ЛВ № 068359 від 20.01.2003, виданого на підставі рішення ХІV сесії ІІІ демократичного скликання Вербицької сільської Ради народних депутатів № 15 від 19.10.2001 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №370 земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Вербицької сільської ради, площею 1,2619 га належала [PERSON] /а.с.16/ Згідно довідки Вербицької сільської ради №402 від 08.05.2015, [PERSON] доглядала свою тітку [PERSON] під час хвороби тітки і до її смерті, яка наступила 12.02.2005./а.с.19/. Від імені [PERSON] у виконкомі Вербицької сільської ради було посвідчено заповіт в користь - [PERSON] за реєстраційним №48 від 09.12.1999. Відповідно до заповіту від 09.12.1999, посвідченого секретарем виконавчого комітету Вербицької сільської ради, [PERSON] , на випадок своєї смерті, заповіла все своє майно [PERSON] /а.с.11/. Згідно відповіді Жидачівської ДНК від 27.08.2020 № 175\\02-14 спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася /а.с.96/. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 03.07.2014 № 360/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , у зв`язку із пропуском піврічного терміну, передбаченого цивільним законодавством для подання заяви./а.с.10/. При вирішенні позовних вимог судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Так, відповідно до пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Також, окрім застосування до вказаних правовідносин вищезазначених норм, суд зважає на роз`яснення, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995. Так, в пункті 1 постанови звернуто увагу на те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у Свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219ЦК України (статті 1218,1231 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. За змістом статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2,3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання позивачки за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що вона не проживала зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявницею та оцінені судом. Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові у справі № 484/747/17 від 10 січня 2019. Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. ст.1268,1269,1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи. Судом встановлено, що за життя [PERSON] зробила особисте розпорядження, заповівши все належне їй майно [PERSON] . Встановлення факту належності правовстановлюючого документу та постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на момент смерті має для позивачки юридичне значення, оскільки дає їй можливість для реалізації свого права щодо оформлення спадщини після смерті [PERSON] . Відтак, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачка є особою в чию користь складено заповіт, а тому остання є спадкоємцем за заповітом. Позивачка [PERSON] , будучи особою на чию користь складено заповіт, фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON] оскільки на момент смерті спадкодавиці постійно проживала із нею. Враховуючи те, що обставин, які б вказували, що спадкодавиця [PERSON] за життя набула або володіла спірним майном неправомірно, в суді не встановлено; позивачка оформити право на спадкове майно не має можливості, відповідач проти задоволення позову не заперечує, що не суперечить закону; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому, враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved