Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що 09 жовтня 2010 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На даний час спільне проживання та ведення господарства з відповідачем припинено, проживають окремо. Діти проживають з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач [PERSON] належної участі у матеріальному утриманні дітей не приймає, допомогу на дітей не надає. Між нею та відповідачем не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дітей. Вона самостійно несе витрати, пов`язані з утриманням та матеріальним забезпеченням дітей, хоча достатньої фінансової можливості для їх належного забезпечення вона не має. Відповідач має можливість сплачувати аліменти на дітей, він є непрацездатним, однак вона вважає, що батьки повинні утримувати своїх дітей, інвалідність не є підставою для несплати аліментів на утримання дітей, інших аліментних зобов`язань відповідач не має, інших осіб на утриманні не має. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явились, представник позивачки надала заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивачки, позовні вимоги підтримують повністю, не заперечують проти заочного розгляду справи (а.с. 25). Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання представника позивачки суд вирішив можливим розглянути справу у їх відсутність. Відповідач відзив на позовну заяву не подав, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.22), до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. З матеріалів справи встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 09 жовтня 2010 року (а.с.9). Від шлюбу мають дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с. 10, 11). 12 травня 2017 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 23). Діти проживають разом з позивачкою за адресою [ADDRESS] (а.с. 12) та перебувають на її утриманні. Між сторонами відсутня домовленість щодо участі відповідача в утриманні дітей. Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 5 ст. 150 СК України передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Стаття 141 СК України передбачає, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно п.2, 3, 4 ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Враховуючи положення ч.7 ст.81 ЦПК України суд позбавлений можливості самостійно збирати докази. Позивачка не надала доказів, на які вона посилається як на підставу своїх вимог про те, що розмір аліментів на утримання дітей повинен становити 1/2 частину всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я відповідача, те, що відповідач має інвалідність (а.с.24), за змістом позову інших осіб на утриманні не має, однак повинен влаштовувати своє життя так, щоб забезпечувати своїх дітей. За таких обставин, враховуючи вищевикладене та положення ст.ст.180, 182, 183 Сімейного кодексу України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання дітей [PERSON] , [PERSON] , розмір яких суд визначає 1/6 частину всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину, встановленого для дитини відповідного віку до досягнення найстаршою дитиною повноліття. В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за місяць. Оскільки відповідач звільнений від сплати судового збору відповідно до п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» як особа з інвалідністю І групи, тому судовий збір слід віднести на рахунок держави. Відповідно до ст. ст. 84, 91, 180, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial