Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

Позивачка 01.10.2021 звернулась до суду із зазначеною позовною заявою, просить усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням - належною [PERSON] на праві власності квартирою [ADDRESS] , визнавши [PERSON] такою, що втратила право користування зазначеним житловим приміщенням. За змістом позову, згідно з договором купівлі-продажу від 28.08.2021, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області за р.№960, позивачу на праві власності належить квартира [ADDRESS] . Право власності на зазначене нерухоме майно зареєстровано 28.08.2021. Відповідно до п.п.г п.6 вказаного правочину у випадку якщо у квартирі, що є предметом цього договору зареєстровано місце перебування чи місце проживання (реєстрація) продавця та/або членів її сім`ї, інших осіб, продавець забезпечить зняття з реєстрації місця перебування чи місця проживання (виписку) усіх осіб, які зареєстровані у квартирі у термін не пізніше 01.09.2021. Проте, свого зобов`язання продавець та колишній власник квартири [PERSON] не виконала. Так, у вказаному житловому приміщенні зареєстрована відповідачка [PERSON] , [INFO] , яка є членом сім`ї (донькою) колишнього власника квартири. Фактично вона за зазначеною адресою не проживає, належних їй речей у квартирі не має, в оплаті комунальних платежів участі не приймає. В позасудовому порядку врегулювання спору до звернення із позовом не відбулося. Оскільки реєстрація відповідача в приміщенні, яке фактично не являється місцем її проживання, належить позивачу на праві власності, створює перешкоди [PERSON] у користуванні та розпорядженні належним майном, збільшує вартість комунальних послуг, унеможливлює оформлення субсидії, оскільки відповідачка не є членом її сім`ї, з підстав, передбачених ст.41 Конституції України, ст. 16, 29, 317, 321, 328, 334, 346, 383, 386, 391 ЦК України, ст.3, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», позивачка просить задовольнити позовну заяву. Відповідно до ст.496-497 ЦПК України іноземні особи мають процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, крім випадків, передбачених Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Так, згідно зі ст.42 Закону України «Про міжнародне приватне право» захист права власності та інших речових прав здійснюється на вибір заявника відповідно до права держави, у якій майно знаходиться, або відповідно до права держави суду. Захист права власності та інших речових прав на нерухоме майно здійснюється відповідно до права держави, у якій це майно знаходиться. Захист права власності та інших речових прав, які підлягають державній реєстрації в Україні, здійснюється відповідно до права України. Ухвалою судді від 19.10.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу у порядку загального позовного провадження. Визначено дату, час і місце проведення підготовчого засідання, з повідомленням (викликом) сторін (учасників справи). Визначено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Роз`яснено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.8 ст.178 ЦПК України), а також роз`яснено право на пред`явлення зустрічного позову. Позивачка письмово (18.11.2021) звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідачка не скористалась своїм правом, передбаченим ч.4 ст.174 ЦПК України, відзиву на позовну заяву не подавала. Проте, 17.11.2021 від представника відповідачки адвоката Полянчука В.Б. надійшла заява про визнання позову, повноваження на подання якої підтверджені ордером (засвідченою копією) від 24.09.2021, відповідно до змісту якого повноваження адвоката не обмежуються. Згідно з заявою, відповідачка визнає позовні вимоги в повному обсязі, наслідки такої заяви їй відомі та зрозумілі, при цьому, задоволення позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, сторона відповідача просить провести підготовче засідання за відсутності [PERSON] та її представника, розглянути заяву в порядку ч.3 ст.200 ЦПК України та ухвалити рішення у підготовчому засіданні. Згідно з ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.206 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.49, ч.1,4 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про те, що вона підлягає задоволенню. Інших процесуальних дій у справі судом не вчинено за відсутності відповідних клопотань, зустрічної позовної заяви у даній справі не подано. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України. Розглянувши позовну заяву, яку беззаперечно визнала відповідачка, вивчивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що заявлений позов підлягає задоволенню, враховуючи таке. Предметом позову є захист здійснення позивачкою її права власності відносно належної їй квартири [ADDRESS] . Підставою для звернення до суду з зазначеним позовом стала наявність перешкод у користуванні та розпорядженні позивачкою вказаним нерухомим майном, що створюються з боку відповідачки, яка в позасудовому порядку з реєстрації за вказаною адресою не знята. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Каракуловим Д.Л. за р.№960, 28.08.2021, продавець [PERSON] передає у власність покупцю [PERSON] двокімнатну квартиру [ADDRESS] , р.№ об`єкта нерухомого майна 2440156323104, загальною площею квартири 46,6 кв.м., житлова площа - 30,4 кв.м. Згідно з п.п.г п.6 у випадку якщо у квартирі, що є предметом цього договору зареєстровано місце перебування чи місце проживання (реєстрація) продавця та/або членів її сім`ї, інших осіб, продавець забезпечить зняття з реєстрації місця перебування чи місця проживання (виписку) усіх осіб, які зареєстровані у квартирі у термін не пізніше 01.09.2021. Копія даного договору наявна у матеріалах справи. Згідно з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №272313393 від 28.08.2021, зазначений об`єкт нерухомості, реєстраційний номер об`єкта 2440156323104, номер запису права власності 43685436 відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №60059426 від 28.08.2021 приватного нотаріуса Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Каракулова Д.Л. на праві приватної власності належить [PERSON] . За даними витягу з Реєстру територіальної громади м.Бердянська про склад зареєстрованих у житловому приміщенні осіб №1767 від 10.09.2021, виданої відділом реєстрації місця проживання виконавчого комітету Бердянської міської ради, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] та [PERSON] , [INFO] (з 05.07.2013). Реєстрація відповідачки також підтверджена відповіддю відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Бердянської міської ради на запит суду (вх.№ від 18.10.2021 №35473/21-вх.). Задовольняючи позов в повному обсязі, суд, окрім визнання позову відповідачем, виходить з таких норм чинного законодавства. Так, ст.317, 319, 321 ЦК України врегульовано, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно обмежений у здійсненні цього права. Крім того, чинним законодавством встановлено загальні засади захисту права власності, а саме за змістом ст.13,41 Конституції України, ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Нормою ч.1 ст.391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Також, на правовідносини між сторонами поширюються загальні норми щодо виконання зобов`язань, зокрема, договорів, а саме, главами 48 та 50 ЦК України. Зокрема, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. За змістом ч.1 ст. 530, ч.1 ст. 598, ст. 599 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Враховуючи закріплену нормою ч.1 ст.629 ЦК України презумпцію обов`язковості договору для виконання сторонами, а також ту обставину, що відповідно до ст.401, 404 ЦК України позивачка не надавала права відповідачці на користування та розпорядження своїм майном, суд дійшов висновку про те, що з боку [PERSON] створюються перешкоди позивачці у користуванні майном. Так, стороною правочину(продавцем) від 28.08.2021 не забезпечено виконання вимог вказаного договору, а саме, зняття з реєстрації за місцем проживання в строк до 01.09.2021 [PERSON] , яка в позасудовому порядку не знята з реєстрації за вказаною адресою. З урахуванням наведеного, встановлених фактичних обставин справи, оскільки відсутня правова підстава для збереження подальшої реєстрації відповідачки за вказаною адресою, перешкоди позивачці у здійсненні її права власності підлягають усуненню, тому судом встановлено підстави для задоволення позову. При обранні способу захисту у здійсненні права власності позивачем, суд виходить зі змісту ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» N1382-IV від 11.12.2003, у відповідності до якої зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Тому визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є достатньою підставою для зняття її з реєстрації. З урахуванням норми ч.2 ст.142 ЦПК України, вирішуючи питання розподілу сплаченого судового збору між сторонами у спорі, у зв`язку із результатами розгляду, судом встановлено підстави для повернення позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову - у сумі 454,00 гривень.

Outcome: approved