Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

Позивачі чоловік та дружина [PERSON] і [PERSON], звернулися до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON], про витребування майна з чужого незаконного володіння. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачі, які мають сина [PERSON] [INFO], перебуваючи у шлюбі, придбали наступне майно: Компютер А6612ЕЕ, вартістю 6699,90 грн., мишка, веб камера, карта памяті , все разом вартістю 549,70 грн., праска парова Філіпс, вартістю 1399,90 грн., кухонний комбайн Браун, вартістю 1859,90 грн., фотоапарат цифровий [PERSON], вартістю 699,00 грн., чайник Філіпс, вартістю 200 грн., холодильник Самсунг, вартістю 4399,90 грн., фільтр мережевий вартістю 159,90 грн., газова плита Індезіт вартістю 2999,90 грн., витяжка Піраміда вартістю 899,90 грн.,пилосос Філіпс, вартістю 1190,90 грн., мікрохвильову піч Еленберг, вартістю 1099,90 грн., чайник Вінзер, вартістю 199,90 грн., а всього на загальну суму 22358,70 грн. та передали [PERSON], і [PERSON]М в спільне користування вищевказані речі. Після припинення фактичних шлюбних відносин сина з відповідачем, все майно придбане позивачами у шлюбі залишилося за місцем проживання відповідача у її користуванні. На звернення позивачів до [PERSON], з вимогою повернути речі, остання відмовляється, посилаючись на те, що вказані речі були їй подаровані. Позивачі просять витребувати із незаконного володіння та користування відповідача вищевказані речі так як вони належать їм на праві спільної сумісної власності подружжя, вважають, що речі не є такими, які підлягають розподілу між їх сином та відповідачем. Крім того, вважали, що неправомірними діями відповідача їм завдано моральну шкоду, яка полягає в суттєвих емоційних стражданнях, пов'язаних з порушенням їх прав, та позбавлення можливості користуватися власними речами. Що призвело до внутрішнього психологічного дискомфорту. Просили стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 5000 грн., витрати за юридичну допомогу у сумі 1000 грн., та судові витрати у розмірі 551,20 грн. Від позивачів [PERSON] та [PERSON], тричі надходили заяви про уточнення до позову, в якій вони вказали третьою особою свого сина [PERSON] та змінили вимоги, щодо стягнення судових витрат у розмірі 551,20 грн., витрат сплачених за юридичну допомогу 1000 грн., та в судовому засіданні відмовились від стягнення моральної шкоди. Від відповідачки за первісним позовом [PERSON], 16.03.2016 року, надійшов зустрічний позов до [PERSON], [PERSON], і [PERSON], про визнання майна власністю подружжя та розподіл спільного майна подружжя, мотивуючи свій позов тим, що вона з 06.06.2013 року перебувала у шлюбі з [PERSON] від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Батьками її чоловіка, [PERSON] та [PERSON], їм на весілля було подаровано, у спільну сумісну власність, наступне майно: пилосос PHILIPS, вартістю 1190,90 грн., цифрова камера SONI, вартістю 699,00 грн., газова плита Індезіт вартістю 2999,90 грн., холодильник SAMSUNG, вартістю 4399,90 грн., праска парова PHILIPS, вартістю 1399,90 грн., мікрохвильова піч Еленберг, вартістю 1099,90 грн., кухонний комбайн Браун, вартістю 1859,90 грн., чайник Філіпс, вартістю 200 грн., Компютер А6612ЕЕ, вартістю 6699,90 грн., мишка, веб камера, карта памяті, вартістю 549,70 грн., фільтр мережевий вартістю 159,90 грн., витяжка Піраміда вартістю 899,90 грн., чайник Вінзер, вартістю 199,90 грн., а всього на загальну суму 22358,70 грн. В звязку з неможливістю досягнення з відповідачами угоди, що до поділу майна, вважає, що треба встановити порядок розподілу майна з врахуванням того, що на її утриманні знаходиться спільна з [PERSON], малолітня дитина для догляду якої необхідні деякі перелічені речі. Враховуючи ці обставини, позивачка просить суд, виділити їй у власність наступне майно: -пилосос PHILIPS, вартістю 1190,90 грн., - цифрова камера SONI, вартістю 699,00 грн., - газова плита Індезіт вартістю 2999,90 грн., - холодильник SAMSUNG, вартістю 4399,90 грн., -кухонний комбайн Браун, вартістю 1859,90 грн. -Компютер А6612ЕЕ, вартістю 6699,90 грн., -мишка, веб камера, карта памяті, вартістю 549,70 грн., -фільтр мережевий вартістю 159,90 грн., а всього на загальну суму 18559,10 грн. Виділити в натурі та визнати право власності [PERSON] на наступне майно: -праска парова PHILIPS, вартістю 1399,90 грн., -мікрохвильова піч Еленберг, вартістю 1099,90 грн., -чайник Філіпс, вартістю 200 грн., -витяжка Піраміда вартістю 899,90 грн., - чайник Вінзер, вартістю 199,90 грн., а всього на загальну суму 3799,60 грн. Крім того позивач по зустрічному позову [PERSON], надала заяву про відстрочку сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі, так як майновий стан не дозволяє сплатити судові витрати і суд задовольнив заяву про відстрочення сплати судового збору до розгляду справи по суті. В судовому засіданні позивачі за первісним позовом, підтримали свої позовні вимоги та надали пояснення, що вказані речі були придбані ними у шлюбі та є їх сумісною власністю, вони не дарували ці речі відповідачці, а лише дали своєму сину та його дружині в спільне користування ще до реєстрації шлюбу. Після припинення шлюбних відносин сина з відповідачкою та його переїзду з квартири відповідача [PERSON], до них, вони звернулися до колишньої дружини сина з вимогою повернути їм речі, які знаходяться у неї в квартирі, на що остання відмовила, посилаючись на те, що нібито спірні речі були подаровані їй з колишнім чоловіком. На даний час вищевказане майно знаходиться\~у відповідача та вона добровільно не бажає його передати, чим порушує їх спільне право власності на це майно, а тому, вони змушені були звернутися до суду. В судовому засіданні відмовилися від своїх вимог в частині стягнення моральної шкоди в сумі 5000 грн. В зустрічному позові просили відмовити,\~ так як вказане майно не було подарунком їм на весілля і відповідач не має жодних доказів на підтвердження цього факту.\~Майно передавалося сину ще до весілля під умовою, що коли він буде на шахті отримувати велику заробітну плату, зможе купувати собі необхідні речі, а якими користується поверне їм для потреб меншого брата, який навчається. Представник позивачів за первісним позовом, в судовому засіданні, позовні вимоги підтримала, у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві та пояснень, наданих позивачами в судовому засіданні. Крім того вважає недоцільним залучати до участі у справі в якості співвідповідача сина позивачів [PERSON] тому що у них до нього не має жодних вимог. Звернула увагу суду, що речі завозила до укладення шлюбу. Третя особа за первісним позовом [PERSON] в судовому засіданні, пояснив, що ще до весілля з відповідачкою [PERSON] він переїхав жити до неї в її квартиру. Його батьки [PERSON], і [PERSON], придбали і дали їм у користування вказане майно, а старі речі, які вийшли з моди і були не придатні для користування, що перебували в квартирі його дружини, він з дружиною виніс на сходовий майданчик і смітник, для того щоб звільнити місце та поставити речі, які віддали батьки. Після припинення шлюбних відносин з [PERSON], він переїхав жити до батьків, а все майно, передане його батьками їм у користування залишилося за місцем проживання колишньої дружини у її користуванні. На його звернення до [PERSON] і звернення батьків з вимогою повернути речі, остання відмовляється. Після їх розлучення, він ще заборгував 26 000 кредиту, який витрачено на одяг для дружини та дитини. Крім того придбав кухню, так як майно, яке вони винесли з квартири було в непридатному стані. Відповідачка за первісним позовом та її представник в судовому засіданні позов [PERSON] і [PERSON], третя особа: [PERSON] до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння, позовні вимоги не визнали та пояснили, що все майно зазначене позивачами в позовній заяві знаходиться в квартирі де вона на даний час проживає. Заперечувала проти повернення майна позивачам, так як вважає вказане майно спільною сумісною власністю подружжя, в звязку з тим, що майно їй з чоловіком було подароване його батьками на весілля. В свою чергу просили задовольнити зустрічний позов з підстав викладених в позові з урахуванням інтересів їх малолітньої дитини. Будь які документи підтверджуючі дарування спірного майна відсутні. Представник [PERSON] [PERSON], стверджував, що відсутні підстави передбачені ст. 387 ЦК України, так як майно [PERSON] отримала на законних підставах, а не незаконно заволоділа, тому необхідно ставити питання про розірвання договору оренди майна і змінювати підстави, а також підтримав позовні вимоги його довірителя не надавши документального підтвердження договору дарування. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що знає сімю [PERSON] і була присутня на весіллі в кафе, де було приблизно 10-15 осіб. Дарували гроші, а за подарунки побутової техніки мови не йшлося. Побутову техніку передали в користування сину раніше, після того, як було зроблено ремонт, але до весілля. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що працює разом з [PERSON], і їй відомо, що спірне майно придбано до реєстрації шлюбу і передано в користування сину [PERSON]. [PERSON] взагалі не знає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що була опікуном [PERSON], так як вона кругла сирота, коли їй було 9 років, померла мати, а коли їй виповнилося 14 років, помер її батько. В квартирі [PERSON] до весілля було все своє побутове обладнання, а на весіллі, батьки чоловіка подарували нове тепер спірне майно. Компютер подарували в честь народження дитини. Навіщо потрібен був новий компютер їй не зрозуміло, так як вона купувала [PERSON] компютер. Як би майно давали в користування то холодильник сховали б в гаражі, а так його і інше майно виставили в підїзді. На весіллі, мати сказала, що це подарунок. Зі слів [PERSON], відомо, що деякі речі діти придбали в кредит ( відпарювач, пилосос і інше ). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON], йому названа сестра, так як її мати була опікуном у неї, очевидцем коли вони завозили речі він не був. Речі були подаровані на весілля, хто саме з батьків сказав не памятає, зі слів [PERSON] він дізнався , що майно яке було у неї в квартирі, вони винесли на сходовий майданчик і його розібрали сусіди. Заслухавши пояснення сторін та свідків, дослідивши письмові докази додані до справи, суд вважає позовні вимоги [PERSON] і [PERSON], третя особа: [PERSON] до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння, стягнення судових витрат та витрат за отримані юридичні послуги, підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно зі ст. 3, 4 ЦПК України кожна сторона має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом України. Згідно ч.3 ст.10 та ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Судом були встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Згідно свідоцтва про шлюб серії VІ-НО № 349223 року, виданого відділом РАЦС м. Вугледар Донецької області, 06.08.1993 року, зареєстровано шлюб між [PERSON] і [PERSON], актовий запис № 80 (а.с.8). Відповідно до наданих суду для огляду квитанцій встановлено, що позивачі [PERSON], і [PERSON] 20.06.2013 року, у спільну сумісну власність придбали холодильник «SAMSUNG», вартістю 4399,90 грн., фільтр мережевий вартістю 159,90 грн., газова плита «INDESIT» вартістю 2999,90 грн., витяжка «PYRAMIDA» вартістю 899,90 грн., пилосос «PHILIPS», вартістю 1190,90 грн., мікрохвильова піч «ELENBERG», вартістю 1099,90 грн., чайник «VINZER», вартістю 199,90 грн., а всього майно на загальну суму 10950.30 грн. (а.с. 12). Крім того 22.12.2013 року, позивачі придбали у власність - Компютер А6612ЕЕ вартістю 6699,90 грн., праска парова «PHILIPS» вартістю 1399,90 грн., кухонний комбайн «BRAUN» вартістю 1859,90 грн., цифрова камера «SONI» вартістю 699,00 грн., чайник «PHILIPS» вартістю 1 грн., інші налаштування (мишка, веб камера, карта памяті) - вартістю 549,70 грн., а всього на загальну суму 11209,40 грн., що підтверджується квитанцією та кредитним договором № 003-04069-221213 від 22.12.2013 року ( а.с.14-15). Вказані речі придбані позивачами в кредит і є їх спільною власністю, цей факт ніким не оспорюється. Відповідно до ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. Згідно роз'яснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму ВСУ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до ст. 387 ЦК та ч. 3 ст. 10 ЦПК України особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. В судовому засіданні доведено факт належності позивачам вказаного майна на підставі вищевказаних документів та їх знаходження в користуванні відповідача в її квартирі [ADDRESS].. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON], і [PERSON], про витребування майна із чужого незаконного володіння є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, так як відповідач користувався спірним майном переданим у користування своєму синові і їй , як його дружині, після розірвання шлюбу і вимоги повернути майно, вона незаконно його утримує, вважаючи, що воно їм було подаровано. Вирішуючи питання вимог по зустрічній позовній заяві [PERSON] до [PERSON], [PERSON], і [PERSON], про визнання майна особистою власністю подружжя та розподіл спільного майна подружжя, суд бере до уваги, що сторона повинна довести обставини, на які вона посилається, а в супереч цьому позивачка за зустрічним позовом не надала жодних належних доказів, що майно вказане в позовній заяві належить їй з відповідачем на праві спільної сумісної власності подружжя, так як було подаровано батьками на весілля чи після нього. При цьому стверджувала, що все майно передано після весілля, а фактично більша його частина була передана до весілля. Пояснення свідків відповідача за первісним позовом, не можуть бути прийняті судом до уваги, за відсутності письмових доказів, договору дарування, чи навіть простої, чи нотаріально завіреної розписки, як це передбачено діючим законодавством, а тому суд вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог за зустрічною позовною заявою відмовити за відсутності підстав для їх задоволення. Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат повязаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Ухвалою суду від 16.03.2016 року, позивачу за зустрічним позовом [PERSON], було відстрочено сплату судового збору у розмірі 551,20 грн., до ухвалення судового рішення у справі. У звязку з повною відмовою у задоволенні позову, позивачка повинна сплатити на користь держави відстрочений судовий збір в розмірі 551,20 грн. Відповідно до вимог ст. 79, 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача за первісним позовом на користь позивача підлягають стягненню витрати за надані юридичні послуги у сумі 1000 гривень, відповідно до наданого розрахунку. (а.с.3, 43,). Крім того стягненню з відповідача підлягають витрати позивача по сплаті судового збору у розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved