Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] 15.10.2019р. звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання, у розмірі 3000 грн. щомісяця до досягнення сином двадцяти трьох років або припинення навчання. Свої вимоги [PERSON] мотивує тим, що син [PERSON] , не працює, оскільки навчається у Національній академії Державної прикордонної служби України денної форми навчання у зв`язку з чим потребує матеріальної підтримки батьків. Відповідач працює неофіційно, отримує кошти і інші аліментні зобов`язання у нього відсутні. В судовому засіданні позивачка [PERSON] зазначила, що працює в Кисляцькому навчально-виховному комплексі де отримує заробітну плату 8000грн., свої вимоги підтримала повністю і просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував, зазначив, що в даний час не працює, але по можливості надсилає кошти сину на банківську карту, що підтвердив відповідними квитанціями про перерахунок коштів (а.с.а.с. 26-31). Також посилається на те, що син перебуває на безоплатній формі навчання та одержує стипендію. Стверджував, що не має доходів при яких може сплачувати аліменти щомісяця в сумі 3000 грн. Суд, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що батьками повнолітнього [PERSON] [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим Карбівською сільською радою Гайсинського району 05.07.2001 р. (а.с. 7). Відповідно до свідоцтва про шлюб [NUMBER] виданого Карбівською сільською радою Гайсинського району [PERSON] отримала прізвище - Невідома (а.с. 6) З довідки № 835 від 26.03.2019 р. вбачається, що [PERSON] навчається у Національній академії Державної прикордонної служби України денної форми навчання ( а.с. 10). Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За приписами ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. При цьому, СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи донці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину) . Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач [PERSON] є працездатною особою, однак на час розгляду справи ніде не працює офіційно, але по можливості надсилає кошти сину на банківську карту, що підтвердив відповідними квитанціями про перерахунок коштів (а.с.а.с. 26-31). Зазначені обставини свідчать про те, що відповідач [PERSON] спроможний надавати матеріальну допомогу синові, який продовжує навчання у Національній академії Державної прикордонної служби України денної форми навчання , у зв`язку з чим не має можливості працювати. Враховуючи вищенаведені обставини, обов`язок обох батьків утримувати повнолітнього сина , який продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, суд, виходячи з принципів розумності та справедливості, приходить до висновку про стягнення коштів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову згідно вимог ст. 191 СК України, до закінчення навчання, але не більш, ніж до досягнення ним 23 років. Витрати на професійну правничу допомогу та сплату судового збору вирішуються відповідно до ст.ст. 133,141 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: partial