Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом про виключення майна з акту опису та звільнення його з-під арешту, посилаючись на те, що майно, на яке накладено арешт і яке описане належить їм, а саме: пилосос ЕІО mr. Beech 2200 в робочому стані вартістю 855грн. належить [PERSON] на підставі накладної № 2106 від 14.06.2010 року; пральна машина ZANUSSI ZVA 3130 в робочому стані вартістю 2 000грн. належить [PERSON], що підтверджується накладною №44; комп'ютер BRAVO 12.20.26. заводський номер 22463-4 в робочому у стані, вартістю 4 000грн. та монітор LG 22 W2243S LSD в робочому стані вартістю 1300грн. належить [PERSON], що підтверджується рахунком №276/YA від 28.03.2011 року; стрічкова пилорама в робочому стані вартістю 10000грн. належить [PERSON], що підтверджується договором купівлі-продажу та актом прийому-передачі від 12.02.2004 року. До участі у справі як третю особу залучено [PERSON] В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали, просять суд позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача - відділу ДВС Ярмолинецького районного управління юстиції вважає позов необґрунтованим, просить суд відмовити у задоволені позовних вимог, вказуючи, що під час проведення опису майна боржника [PERSON], останнім були пред'явлені вищезазначені документи щодо спірного майна, однак виконавець вказав, що це не означає, що на час проведення опису майна воно належало позивачам, оскільки знаходилося у будинку боржника і використовувалось ним. Третя особа [PERSON] позов підтримав, вказавши, що спірне майно, а саме: пилосос, пральну машину і копм»ютер йому дали покористуватися; щодо стрічкової пилорами, то боржник вказав, що вона належить [PERSON], який придбав її у матері боржника - [PERSON] Третя особа [PERSON] позов підтримала, вказавши, що стрічкова пилорама раніше належала її чоловікові, а після того, як він помер, вона її продала [PERSON] Третя особа [PERSON] проти позову заперечив, вказавши, що спірне майно (пилосос, комп'ютер, пральна машина) не є власністю позивачів, а придбані [PERSON] через позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON]; як пояснив [PERSON] стрічкова пилорама є власністю боржника, він виготовив її власноручно і працює на ній, від чого отримує дохід; [PERSON]. також вказав, що за період з 2006 року (з часу винесення рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 16000грн.) по даний час [PERSON] йому сплачено лише 300грн. Заслухавши позивачів, представника відповідача, третіх осіб, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з оглянутого в судовому засіданні виконавчого провадження №375/В4 вбачається, що 12.01.2011 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-407 виданого 26.10.2006 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 16080грн. 50 коп. 03.06.2013 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження; згідно акту опису й арешту майна від 05.11.2013 року до нього включене і спірне майно. Щодо належності пилососа позивачу [PERSON], то суд критично оцінює її покази про те, що вона дала його покористуватися жінці боржника, з наступних підстав. Згідно накладної №2106 від 14.07.2010р. [PERSON] відпущено пилосос ЕІО mr. Beech 2200, за ціною 855грн. Однак, останньою не надано суду документу про сплату вказаної суми; також третьою особою [PERSON]. вказано, що позивач [PERSON] напередодні йому пояснила, що вона подарувала вказаний пилосос [PERSON], однак в судовому засіданні [PERSON] заперечила це, вказавши, що незадовго до того, як виконавець прийшов описувати майно [PERSON], вона дала йому покористуватися пилососом і якщо потрібно, вона може подарувати пилосос [PERSON], оскільки у неї є інший пилосос. Крім того, в судовому засіданні 01.04.2014 року, коли позивач [PERSON] не з'явилася, [PERSON] було надано суду для огляду оригінал гарантійного зобов'язання щодо даного пилососа, однак, в якому відсутнє прізвище власника пилососа. Щодо належності комп'ютера та монітора позивачу [PERSON], суд також вважає його вимоги необґрунтованими, з наступних підстав. Згідно договору кредиту №ЯР 11314 від 29.03.2011 року кредитною спілкою «Ощадність» надано [PERSON] кредит в сумі 6044грн. для придбання комп'ютера BRAVO 12.20.26. № 22463-4, монітор LG 22 W2243S LSD, Ак/с 4U 2.1 А-535; 28.03.2011 року [PERSON] видано рахунок на комп'ютер BRAVO 12.20.26. № 22463-4, монітор LG 22 W2243S LSD, Ак/с 4U 2.1 А-535; згідно квитанцій від 29.03.2011р., 29.04.2011р., 28.05.2011р., 29.06.2011р., 29.07.2011р., 29.08.2011р., оглянутих в судовому засіданні, [PERSON] здійснені проплати згідно вищевказаного кредитного договору. Однак, в судовому засіданні позивач [PERSON] постійно плутався у своїх поясненнях, спочатку вказуючи, що дав даний комп'ютер покористуватися [PERSON] місяць чи півтора назад перед судовим засіданням ( тоді як акт опису майна складено 05.11.2013 року), пізніше вказав, що через тиждень після купівлі (березень 2011 року) віддав [PERSON] комп'ютер у користування; позивач [PERSON] спочатку вказував, що даний комп'ютер дав [PERSON] назавжди користуватися, пізніше вказав, що у тимчасове користування; [PERSON] також вказав, що у нього і у його сина немає комп'ютера, однак, він взяв кредит, щоб купити комп'ютер і дати сину [PERSON], щоб той користувався. Щодо позовних вимог [PERSON], суд також вважає їх необґрунтованими, з наступних підстав. Відповідно до кредитного договору № 014-22067-251207 від 25.12.2007 року між комерційним банком «Дельта» та [PERSON], останній було надано кредит на суму 2276 грн. на придбання майна згідно рахунку-фактури №809/яр від 25.12.2007 року, однак позивач не надала суду даний рахунок-фактуру, а у накладній №44 не вказано дату її видачі. Щодо позовних вимог [PERSON] суд також вважає їх необгрунтованими, з наступних підстав. Згідно договору купівлі-продажу та акту прийому-передачі від 12.02.2004 року [PERSON] продала, а [PERSON] придбав лєнточну пилораму, яка складається з двох електродвигунів, ведучих дисків, направляючої колії, станіни, щита електрообладнання. В судовому засіданні третя особа [PERSON] пояснила, що продала стрічкову пилораму [PERSON], бо потрібні були гроші на лікування, що єдиним свідком передачі грошей була [PERSON], яка померла. [PERSON] також вказала, що будь-яких документів на пилораму немає, оскільки вона саморобна, що дана пилорама з часу продажу так і перебуває на спільному з сином ([PERSON].) городі, і що останній працює на ній, оскільки [PERSON] дозволяє йому. В судовому засіданні позивач [PERSON] пояснив, що він дав гроші на лікування [PERSON], однак вона їх не повернула, і в рахунок боргу він забрав лєнточну пилораму, оформивши це договором купівлі-продажу; [PERSON] вказав, що була розписка про те, що він позичив [PERSON] гроші, однак зараз її немає. Позивач також вказав, що не забирає пилораму з часу її купівлі (2004 року), оскільки не має де її поставити, що [PERSON] не бере грошей за оренду пилорами, що він ([PERSON].) не знає хто працює на пилорамі і що він не забороняє [PERSON] працювати на пилорамі. Крім того, згідно рішення Ярмолинецького районного суду від 02.10.2006 року накладено арешт на майно відповідача [PERSON] за адресою [ADDRESS], що знаходиться в 2-х поверховій деревообробній майстерні, деревообробні станки та стрічкову пилораму. Дане рішення суду набрало законної сили 16.10.2006 року і по даний час ніким не оскаржувалося. Відмовляючи позивачам у позові, суд також враховує пояснення державного виконавця про те, що в рахунок заборгованості за рішенням суду від 02.10.2006 року боржником сплачено лише 300грн., що крім спірного майна та частин дуба, які не представляють значної цінності, у боржника не було виявлено майна, яке б належало йому, виконавець також пояснив, що коли він прийшов описувати майно, то [PERSON] відразу надав йому документи про належність спірного майна позивачам. Суд також враховує пояснення третьої особи (боржника) [PERSON] про те, що все це майно позивачі дали йому покористуватися, що у нього немає будь-якого власного майна, крім того, на яке неможливо звернути стягнення (ліжка, стільці, холодильник тощо). Суд також враховує, що всі документи, які стосуються спірного майна надавалися суду саме [PERSON] (боржником). Відповідно до ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно зі ст.ст.11 та 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Таким чином, судом вирішується спір в межах позовних вимог, що не позбавляє позивачів права звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спірне майно. Відповідно до ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Відповідно до п.9 ч.3 ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов'язковість рішень суду. Звавжаючи на викладене, суд вважає вимоги позивачів необґрунтованими та такими, що спрямовані на сприяння боржнику в ухиленні від виконання рішення суду.

Outcome: dismissed