Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

Позивачі КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» та КП «Житлово-експлуатаційна організація-107 Голосіївського району» звернулись до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги. Позивачі просять суд: 1)стягнути з відповідача, на користь Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація-107 Голосіївського району» заборгованість за спожиті послуги за період 01.10.2010 по 30.04.2015 року 48750,64 грн. (з них основна сума заборгованості 29932,10 грн.; інфляційні нарахування складають 16377,70 грн.; 3% річних складає 2440,84 грн.); 2)на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» заборгованість за спожиті послуги за період 01.05.2015 по 01.07.2016 року яка складає 1707,05 грн. (з них основна сума заборгованості 1563,59 грн.; інфляційні нарахування складають 102,35 грн.; 3% річних складає 41,11 грн.); 3) стягнути з Відповідача судові витрати в сумі 1378 грн.: на користь Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація-107 Голосіївського району» в сумі 1331,12 грн., та на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» в сумі 46,61 грн. Свої позовні вимоги позивачі мотивують тим, що Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація-107 Голосіївського району» (Позивач-2) утворене рішенням сесії Голосіївської районної ради м. Києва. Відповідно до п. 2.2. його Статуту, Основними напрями діяльності Підприємства є: 2.2.1.Утримання та експлуатація житлового і нежитлового фонду на підставі замовлення; 2.2.2.Технічне обслуговування будівель, споруд, окремих будівельних конструкцій та інженерного обладнання будинків. Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» (Позивач-1) створене на підставі рішення Київської міської ради від09.10.2014 року № 270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва. Відповідно до п. 2.2. Статуту, Предметом діяльності Підприємства є: 2.1.1.Утримання житлового і нежитлового фонду, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та закріплений за Підприємством на праві господарського відання, а також обслуговування житлового та нежитлового фонду, що не належить до комунальної власності міста Києва, на договірних засадах у встановленому законом порядку. 2.1.2.Надання послуг з утримання будинків, споруд і при будинкових територій та і житлово-комунальних послуг, виконання функцій балансоутримувача житлового та нежитлового фонду, укладання договорів на надання житлово-комунальних послуг, контроль за виконанням договорів у встановленому порядку. 13.11.2015 року між комунальним підприємством «Голосіївжитлосервіс» (Довіритель, Позивач 2) та комунальним концерном «Центр комунального сервісу» (Повірений), укладено Договіп доручення № 5/дор. Згідно пункту 1.1. підпункту 1.1.4 Договору № 5/дор, Довіритель доручає, а Повірений приймає на себе зобов'язання представляти інтереси Довірителя та вчиняти від його імені наступні юридичні дії: Проводити претензійно-позовну роботу, яка супроводжується розробкою, підготовкою направленням боржникам Довірителя (листів, заяв, претензій та інші документи правового характеру з питань оплати заборгованості. За правилами ч. 1 ст. 1000 ЦК України, за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя. Позивач-2 здійснював утримання будинків та прибудинкової території Відповідача до 01.05.2015 року. З 01.05.2015 року утримання будинків та прибудинкової території Відповідач здійснює безпосередньо Позивач-1. У відповідності до ст. 32 ЦПК України, Позов може бути пред'явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони цивільному процесі діє самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов'язки кількох позивачів відповідачів: 2) права і обов'язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави: предметом спору є однорідні права і обов'язки. Разом із тим, за відсутності у розділі 2 ЦПК спеціальної норми щодо вирішення певного процесуального питання, суд має право застосувати загальні положення цього Кодексу, якщо вони не суперечать суті наказного провадження, (п. 11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 14 від 23.12.2011 року). В порядку та на підставі ст. 32 ЦПК України та ч. 3 ст. 96 ЦПК України, позивач-1 та позивач - 2 звертається до суду про стягнення заборгованості за утримання будинків та прибудинкової території боржника з урахуванням трьох відсотків річних та інфляційних втрат. 05.10.2016 року суддею Голосіївського районного суду міста Києва за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу була винесена ухвала про відмову у прийняті заяви про видачу судового наказу (справа № 752/16010/16-ц пров. № 2-н/752/342/16). Відповідно до частини 2 статті 101 ЦПК України, відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з т самими вимогами у позовному порядку. Користуючись своїм правом Позивач-1 та Позивач-2 звертається з тими ж вимогами в позовному провадженні до Відповідача. Відповідач згідно довідки виданої комунальним концерном «Центр комунального сервісу», є власником особового рахунку квартири [ADDRESS](Червоноармійській) в м. Києва,та користується послугами що надавалися/надаються позивачами. У відповідності до ст. 64, 66, 67 Житлового кодексу Української PCP, сплачується плат за користування жилим приміщенням, сплачується плата за утримання будинку та прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майно відповідальність. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 р. зі змінами та доповненнями, ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» квартиронаймачі квартир багатоквартирних будинків зобов'язані щомісяця вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування і ремонт будинку. Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 19 закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-ІУ (надалі - закону) відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово- комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Позивачі - це виконавець послуг, а Боржник - споживач. Відповідно ст. 4 ЦК України основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК України. Згідно п. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, де зокрема в п. 3 зазначено, що цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Норми цивільного права поширюються на всі види зобов'язальних відносин. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач не в повному обсязі та несвоєчасно сплачує квартирну плату та плату за надані послуги, внаслідок чого у Відповідача виникла заборгованість. Відповідно до Розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги заборгованість Відповідача перед Позивачем-2 за період 01.10.2010 по 30.04.2015 року складає 48750,64 грн. Відповідно до Розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги заборгованість відповідача перед позивачем-1 за період 01.05.2015 по 01.07.2016 року складає 1707,05 грн. Таким чином, дії Відповідача призвели до порушення майнових прав та законних інтересів Позивачів. Через несвоєчасність проведення розрахунків Відповідача із Позивачами, останній має заборгованість перед організаціями - виробниками комунальних послуг. В судовому засіданні представники позивачів позов підтримують, справу просять розглянути за їх відсутності, не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився. Судова повістка направлена за зареєстрованим місцем проживання відповідача повернулась до суду за закінченням терміну зберігання. У відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України і разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до вимог ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. ст. 224, 225 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальними послугами визначається результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги поділяються на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів тощо) та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо). Відповідач є власником квартири. Згідно із ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» Відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг; і відповідно до п. 5. ч. 3. ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків», стверджених Постановою Кабінету міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572 в редакції Постанови КМУ № 45 від 24.01.2006 р. із наступними змінами та доповненнями, зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» розмір плати за комунальні послуги розраховуються щомісячно, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленомупорядку. Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої особи (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Відповідно до цієї статті підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини; цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Отже, Позивачі і Відповідач є сторонами у зобов'язанні. Згідно із статтею 526 ЦК України Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідач порушує вимоги чинного законодавства про оплату житлово-комунальних послуг. А відповідно до ч. 1 ст. 625 надалі - ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 2. ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд погоджується з розрахунком заборгованості зробленим позивачами. Згідно з ч. ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Відповідно до ч.2 ст. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24.01.2006 року: власник (наймач) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 162 Житлового кодексу України передбачено, що власник зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Статтею 20 ч. 3 п.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено обов'язок, що споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, що встановлені законом або договором. Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За приписом ст. 360 Цивільного кодексу України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Відповідно до ст. 322 Цивільного кодексу України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати понесені останнім по сплаті судового збору при зверненні до суду в розмірі 1378 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved