Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку і прохають визнати: за [PERSON], [INFO], (паспорт громадянина України [NUMBER] виданий 06.02.2009 Овідіопольським РВ ГУМВС України в Одеській області, ідентифікаційний номер [NUMBER]) право приватної власності на 1/3 частку земельної ділянки площею 0,2000 га, за адресою [ADDRESS], яка передана для будівництва та обслуговування житлового будинку та належить [PERSON] відповідно до Державного акту на право приватної власності [NUMBER] виданого Христинівською міською радою Черкаської області 06.12.1999 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №76; за [PERSON], [INFO], (паспорт громадянина України [NUMBER] виданий 28.01.2009 Овідіопольським РВ ГУМВС України в Одеській області, ідентифікаційний номер [NUMBER]) право приватної власності на 1/3 частку земельної ділянки площею 0,2000 га, за адресою [ADDRESS], яка передана для будівництва та обслуговування житлового будинку та належить [PERSON] відповідно до Державного акту на право приватної власності [NUMBER] виданого Христинівською міською радою Черкаської області 06.12.1999 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №76; за [PERSON], [INFO], (паспорт громадянина України [NUMBER] виданий 13.11.2014 Овідіопольським PC ГУДМС України в Одеській області, ідентифікаційний номер [NUMBER]) право приватної власності на 1/3 частку земельної ділянки площею 0,2000 га, за адресою [ADDRESS], яка передана для будівництва та обслуговування житлового будинку та належить [PERSON] відповідно до Державного акту на право приватної власності [NUMBER] виданого Христинівською міською радою Черкаської області 06.12.1999 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №76. Посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON], який являвся позивачці [PERSON] чоловіком, а позивачам [PERSON] та [PERSON] - рідним батьком. Після його смерті відкрилася спадщина, до спадкового майна належить житловий будинок по [ADDRESS] Будь-яких розпоряджень на випадок своєї смерті спадкодавець не залишав. Для прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] на протязі 6 місяців, всі позивачі звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, та 08.12.2014 Ящук ДО. державним нотаріусом Уманської районної державної нотаріальної контори Черкаської області були видані позивачам Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], в розмірі 1/3 частки належного спадкодавцю майна. Згідно вказаного Свідоцтва спадщина складається з житлового будинку [ADDRESS]. Однак отримати свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку вони не змогли, у зв'язку з відсутністю зареєстрованого не неї права приватної власності спадкодавця. Таким чином позивачі опинилися у ситуації, коли фактично є власниками успадкованого житлового будинку та земельної ділянки на якій він розміщений, а з правової сторони не можуть скористатися в повній мірі своїм правом власності на нерухоме майно, зокрема в частині розпорядження, тому вони були змушені звернутися до суду з даним позовом для захисту своїх порушених прав. Представник позивачів [PERSON], який діє на підставі довіреності №171 від 13.02.2015 р., та на підставі договорів про надання правової допомоги №0067, 0068 від 23.02.2015 р. в судове засідання не з'явився, проте надав суду заяву, в якій просить справу розглядати в його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглядати в його відсутність, позов визнав повністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення на підставі слідуючого. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], який являвся позивачці [PERSON] - чоловіком, а [PERSON] та [PERSON] - рідним батьком. Після його смерті відкрилася спадщина, до спадкового майна належить житловий будинок по [ADDRESS] Будь-яких розпоряджень на випадок своєї смерті спадкодавець не залишав. Усі позивачі являються спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON]. Для прийняття спадщини позивачі на протязі 6 місяців звернулися до нотаріальної контори із відповідними заявами. 08.12.2014 р. державним нотаріусом Уманської районної державної нотаріальної контори Черкаської області, було видано та зареєстровано в реєстрі за №1-150, 1-152, 1-154 позивачам Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] в розмірі 1/3 частки належного спадкодавцю майна. Згідно вказаного Свідоцтва спадщина складається з житлового будинку [ADDRESS]. Окрім, вказаних Свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], кожному з позивачів нотаріальною конторою 08.12.2014 року було видано Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень за №30602922, згідно яких кожному з них належить право приватної власності на 1/3 частку у вище зазначеному спадковому нерухомому майні. Однак, у Христинівській районній державній нотаріальній конторі, їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, що належав [PERSON] по [ADDRESS] у зв'язку з відсутністю зареєстрованого не неї права приватної власності спадкодавця. Станом на день подання заяви до суду та по сьогоднішній день вищевказана земельна ділянка належить [PERSON], якому у свій час і належав на праві приватної власності вказаний вище будинок. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Оскільки спадкодавець [PERSON] за життя не зміг та не встиг укласти з відповідачем цивільно-правову угоду щодо земельної ділянки при переході права власності на об'єкт нерухомості, а саме житловий будинок по [ADDRESS], на даний час спадкоємці даного житлового будинку не можуть отримати свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, надану для будівництва та обслуговування даного житлового будинку, у зв'язку з відсутністю зареєстрованого не неї права приватної власності спадкодавця. Згідно ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до правової позиції викладеної в Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11.02.2015 року (справа №6-2цс15) згідно з нормами цивільного законодавства спадкоємством є перехід прав та обов'язків (спадщини) від однієї фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до частини першої статті 120 Земельного кодексу України, до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Аналіз змісту норм статті 120 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. Згідно цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині четвертій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об'єкта права власності. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Таким чином, суд вважає, що позивачі, отримавши право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], отримали право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. З урахуванням викладених обставин, суд вважає за необхідне визнати за кожним із позивачів право власності на 1/3 частку земельної ділянки площею 0,2000 га, за адресою [ADDRESS], яка передана для будівництва та обслуговування житлового будинку та належить [PERSON] відповідно до Державного акту на право приватної власності [NUMBER] виданого Христинівською міською радою Черкаської області 06.12.1999 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №76.

Outcome: approved