Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів про захист честі, гідності та ділової репутації. В позовній заяві зазначили, що позивачі прийшли до Ярмолинецької селищної ради на прийом до посадових осіб щодо виділення земельної ділянки. Відповідач [PERSON] почав їх ображати, говорити, що «вони наглі, тільки вам все треба, вам свого мало, у вас і так все є, ще землі хочете». 28 листопада 2018 року відбулася сесія Ярмолинецької селищної ради, на порядок денний якої було поставлено питання юридичної особи ТОВ ЗАТ «Агропрод-ЗПТ», де [PERSON] , позивач по справі, займає посаду директора. На цій же сесії Ярмолинецької селищної ради було винесено питання щодо двох заяв [PERSON] з приводу надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в межах населеного пункту Ярмолинецької селищної ради. 21 листопада 2018 року [PERSON] звернувся до Ярмолинецької селищної ради із заявою, в якій просив подані ним заяви розглядати в його присутності або його представника, про що просив повідомити його заздалегідь. Однак, посадовими особами Ярмолинецької селищної ради його прохання було проігноровано. Оскільки [PERSON] є директором підприємства, то на виконання своїх обов`язків вимушена була бути присутньою на вказаній сесії Ярмолинецької селищної ради. В той момент, коли на розгляд сесії було винесено для обговорення їхні питання, відповідачі, [PERSON] та [PERSON] , почали відкрито їх ображати та нецензурно висловлювалися на їхню адресу. За декілька днів до проведення сесії [PERSON] почав телефонувати до жителів смт. Ярмолинці та «поливати позивачів брудом», говорив, що вони (позивачі) «хочемо захопити їхні земельні ділянки» тощо. [PERSON] на сесії Ярмолинецької селищної ради сказав, що [PERSON] є злочинницею і її діти такі самі як і вона, що ніякої землі їм ніхто не надасть. Також він повідомив, що позивачі разом з [PERSON] і так накралися, що їхнім дітям нічого давати не потрібно тощо. Все це озвучено було на сесії Ярмолинецької селищної ради 28 листопада 2018 року. Просили зобов`язати відповідачів на черговій сесії Ярмолинецької селищної ради в присутності позивачів публічно вибачитися за свою поведінку перед позивачами та спростувати інформацію про те, що позивачі хочуть захопити земельну ділянку, яка перебуває в приватній власності, та про те, що «вони все розікрали», про що прийняти відповідне рішення сесії Ярмолинецької селищної ради. До початку розгляду судом справи по суті представник відповідача, Ярмолинецької селищної ради Ярмолинецького району Хмельницької області, подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає. Вказав, що позивач [PERSON] взагалі не був присутнім на 22 сесії Ярмолинецької селищної ради 7-го скликання 28 листопада 2018 року; [PERSON] на сесії селищної ради виступав суто по заявах позивачів, жодних образ на адресу позивача [PERSON] сказано не було, тим більше в адресу [PERSON] , який не був присутнім на засіданні сесії; [PERSON] , в свою чергу, сказана була лише одна фраза до позивача [PERSON] - «не зривати роботу сесії голослівними обвинуваченнями депутатів та покинути сесійну залу». Просив суд відмовити у задоволенні позову. Допитана в судовому засіданні в якості свідка позивач [PERSON] показала суду, що в жовтні 2018 року вона подала до Ярмолинецької селищної ради заяву про надання її сину як учаснику АТО земельної ділянки площею 0, 15 га для будівництва і обслуговування жилого будинку. Після цього вона прийшла на засідання земельної комісії Ярмолинецької селищної ради, де [PERSON] заявив, що вона нагла і хоче отримати земельну ділянку. Пізніше, під час сесії Ярмолинецької селищної ради, коли розглядалося її питання, то [PERSON] грубо висловився на її адресу, сказавши «закрийте двері». В той же час, [PERSON] сказав до неї, що «вона все розікрала». Також на засіданні сесії селищний голова [PERSON] . сказав до її сина що він такий самий як і його матір. В судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що під час засідання сесії 28 листопада 2018 року відповідачі, [PERSON] та [PERSON] , некоректно себе поводили із відповідачами, а саме - говорили їм вийти з приміщення селищної ради. Зазначила, що свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] виник конфлікт, а свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] говорив до [PERSON] , щоб остання вийшла із залу. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, суду пояснив, що позивача [PERSON] він не ображав, із засідання сесії не виганяв і не говорив, щоб остання закрила двері. Представник відповідача, Ярмолинецької селищної ради, в судовому засіданні позов не визнав, суду пояснив, що жоден із свідків не підтвердив позовні вимоги позивачів. Ствердив, що позивач, [PERSON] , не був присутнім на засіданні сесії, тому і ніхто не міг його образити. Просив відмовити у задоволенні позову у зв`язку із безпідставністю. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю. Судом встановлено, що на 22-й сесії 7-го скликання Ярмолинецької селищної ради Ярмолинецького району Хмельницької області 28 листопада 2018 року розглядалися заяви позивача, [PERSON] , про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для передачі у власність площею по 0, 15 га для будівництва житлового будинку. За наслідками розгляду заяв позивача прийнято рішення про відмову у задоволенні його заяв у зв`язку із тим, що на графічних матеріалах, які були додані до заяв, позначені земельні ділянки, що перебувають у власності інших осіб. Також відбувався розгляд заяви ТОВ СФ «Агропрод ЗПТ» щодо надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою земельної ділянки по [ADDRESS] . Вирішено рекомендувати ТОВ СФ «Агропрод ЗПТ» спільно з іншими співвласниками нерухомого майна звернутися до селищної ради щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Ця обставина підтверджується копією витягу з протоколу 22 сесії 7 скликання від 28.11.2018р. (а.с. 25-26). Відповідно до частини 4 статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. Згідно із статтею 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. А стаття 299 ЦК України передбачає, що фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. У відповідності до статті 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення. Стаття 276 ЦК України передбачає, що орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, фізична особа або юридична особа, рішеннями, діями або бездіяльністю яких порушено особисте немайнове право фізичної особи, зобов`язані вчинити необхідні дії для його негайного поновлення. Якщо дії, необхідні для негайного поновлення порушеного особистого немайнового права фізичної особи, не вчиняються, суд може постановити рішення щодо поновлення порушеного права, а також відшкодування моральної шкоди, завданої його порушенням. За змістом частини 1 статті 277 Цивільного кодексу України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Частина 4 статті 277 ЦК України передбачає, що спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов`язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Згідно із ч. 5 та ч. 7 ст. 277 ЦК України якщо недостовірна інформація міститься у документі, який прийняла (видала) юридична особа, цей документ має бути відкликаний. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Як роз`яснено у пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебачення чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а ч. 2 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до припису ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. А частина 1 статті 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, позивачами та їх представником не надано суду жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили про те, що відповідачі поширили недостовірну інформацію відносно позивачів. Допитані в судовому засіданні свідки, депутати Ярмолинецької селищної ради: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , повідомили суду, що відповідачі, [PERSON] та [PERSON] , під час засідання сесії 28 листопада 2018 року позивача, [PERSON] , не ображали і нецензурними словами не висловлювалися. Суд не бере до уваги в якості доказу показання допитаного в судовому засіданні в якості свідка позивача, [PERSON] , оскільки ці її показання спростовуються витягом з Протоколу 22 сесії 7 скликання від 28.11.2018р. (а.с. 25-26) та показаннями допитаних в судовому засіданні депутатів селищної ради в якості свідків. Твердження позивачів у позовній заяві про те, що за декілька днів до проведення сесії [PERSON] почав телефонувати до жителів смт. Ярмолинці та «поливати позивачів брудом» та говорити, що позивачі хочуть захопити їхні земельні ділянки, а оскільки, з його слів, позивачам все мало і те, що вони накралися, суд розцінює критично та відхиляє. Так, позивачами та їхнім представником не надано суду жодного належного і допустимого доказу, який би підтверджував зазначені обставини. Доводи позивачів у позові про те, що під час сесії [PERSON] та [PERSON] почали відкрито ображати позивачів та нецензурно висловлюватися на їхню адресу, а також те, що [PERSON] на засіданні сесії Ярмолинецької селищної ради сказав, що [PERSON] злочинниця і її діти такі самі як і вона, і що ніякої землі їм не дасть, і що «вони з [PERSON] і так накралися, розікрали уже все» тощо суд визнає необґрунтованими і не бере до уваги. Так, з цього приводу позивачами та їхнім представником не надано суду жодного належного і допустимого доказу. Таким чином, у задоволенні позову [PERSON] , [PERSON] до Ярмолинецької селищної ради Ярмолинецького району Хмельницької області, [PERSON] , [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації, необхідно відмовити повністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed