Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] селищної ради, треті особи Управління Держземагенства у м.Сєвєродонецьку, Реєстраційна служба Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області про встановлення юридичного факту та визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивачі посилаються на те, що житловий будинок № 68 по вул.Червоній у смт.Метьолкіне у м.Сєвєродонецьку Луганської області раніше належав [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченому Сєвєродонецькою державною нотаріальною конторою від 24 березня 1976 року, реєстр №1671. 05 січня 1999 року [PERSON] померла. Спадкоємицею майна померлої по заповіту стала її донька [PERSON], тому власницею житлового будинку № 68 по вул.Червоній у смт.Метьолкіне у м.Сєвєродонецьку Луганської області стала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину по заповітом, виданому Сєвєродонецькою державною нотаріальною конторою від 16 жовтня 2001 року, реєстр № 1-3058. Потім [PERSON] подарувала даний житловий будинок [PERSON] та [PERSON]. У зв'язку з цим житловий будинок № 68 по вул.Червоній у смт.Метьолкіне у м.Сєвєродонецьку Луганської області став належати на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] на підставі договору дарування житлового будинку АЕЕ №564545, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу [PERSON], від 17.10.2001 року, реєстр № 3142. 24 лютого 2012 року [PERSON] померла. 04 квітня 2008 року помер [PERSON]. Спадкоємцями майна померлого стали [PERSON] на 1/4 частку житлового будинку № 68 по вул.Червоній у смт.Метьолкіне у м.Сєвєродонецьку Луганської області на підставі свідоцтва про право на спадщину ВМВ № 245994, виданого Першою Сєвєродонецькою нотаріальною конторою від 16.01.2009 року, реєстр № 1-80 та [PERSON] на 1/4 частку житлового будинку № 68 по вул.Червоній у смт.Метьолкіне у м.Сєвєродонецьку Луганської області на підставі свідоцтва про право на спадщину ВМВ № 245995, виданого Першою Сєвєродонецькою нотаріальною конторою від 16.01.2009 року, реєстр № 1-82. 03 травня 2012 року померла [PERSON]. Спадкоємицею майна померлої, а саме 3/4 частки житлового будинку № 68 по вул.Червоній у смт.Метьолкіне у м.Сєвєродонецьку Луганської області, за заповітом стала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори від 12.03.2013 року, реєстр № 2-201. Право власності [PERSON] на 3/4 частки та [PERSON] на 1/4 частку житлового будинку № 68 по вул.Червоній у смт.Метьолкіне у м.Сєвєродонецьку Луганської області належним чином зареєстровані та маються відповідні правовстановлюючі документи на це майно. Після цього влітку 2013 року [PERSON] вирішила належним чином оформити і право власності на земельну ділянку, яка розташована під даним домоволодінням. Для цього вона звернулася до управління земельних відносин м.Сєвєродонецька, де було встановлено, що земельна ділянка, яка розташована за адресою: м.Сєвєродонецьк, смт.Метьолкіне, вул.Червона, б. 68, загальною площею 0,1023 га, була приватизована ще у 11 серпня 1997 року [PERSON], про що свідчить Державний акт про право приватної власності на землю ІІІ-ЛГ № 043733, виданий Сиротянською радою народних депутатів від 11.08.1997 року. У зв'язку з тим, що право власності на житловий будинок № 68 по вул.Червоній у смт.Метьолкіне у м.Сєвєродонецьку Луганської області від [PERSON] та [PERSON] перейшло в порядку спадкування за законом до [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину ВМВ № 245995, виданого Першою Сєвєродонецькою нотаріальною конторою від 16.01.2009 року, реєстр № 1-82 та перейшло в порядку спадкування за заповітом до [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори від 12.03.2013 року, реєстр № 2-201, тому і право власності на земельну ділянку під даним житловим будинком перейшло від [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] в порядку спадкування. Право власності на земельну ділянку підтверджується Державним актом про право приватної власності на землю ІІІ-ЛГ № 043733, виданий Сиротянською радою народних депутатів від 11.08.1997 року і це право власності з переходом права власності на житловий будинок до інших осіб перейшло до цих осіб. А так, як [PERSON] та [PERSON], є спадкоємцями майна померлих [PERSON] та [PERSON], тому за ними в порядку спадкування може бути визнано право власності на спірну земельну ділянку, а саме на 1/4 частку до [PERSON] та на 3/4 до [PERSON]. Позивачі в судове засідання не з'явились, про причину неявки суду не повідомили, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Надали суду заяви в якій вказали, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять справу розглянути за їх відсутності. В судове засідання представник відповідача [PERSON] селищної ради не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, проте надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнали. В судове засідання представник третьої особи Управління Держземагенства у м.Сєвєродонецьку не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи Реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, заяву про розгляд справи за його відсутності не надходило. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права. Відповідно до ст.355 ЦК майне, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ст.370 ЦК співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Згідно ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. У відповідності до ст.1261 ЦK України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя який його пережив, та батьки. У відповідності до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст.61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації. Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). На підставі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.30 ЗК України від 18.12.1990 № 561-ХІІ, що втратив чинність 01.01.2002 року, (який діяв на час виникнення правовідносин) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч.6 ст.235 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується у порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Відповідно до п. 2 п. 23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року вбачається, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з набуттям права власності на ці об'єкти. У п.п. «ґ» пункту 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зазначено, що вирішуючи спори про право власності на земельну ділянку, суди мають виходити з того, зокрема, що при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 p., згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК України до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після 31 грудня 2001 року в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до статті 120 ЗК 2001 року на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем. До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 p., згідно зі статтею 377 ЦК ( 435-15), а з часу внесення змін до статті 120 ЗК Законом України від 27 квітня 2007 p. N 997-V (997-16) - і згідно зі статтею 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. При переході права власності на будинок або його частину за договором довічного утримання до набувача переходило право на земельну ділянку, де вони розташовані, на умовах, на яких ця ділянка належала відчужувачу. В разі переходу права власності на будівлі та споруди до кількох осіб право на земельну ділянку визначалось пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено в договорі відчуження останніх, а при переході права власності на будівлі та споруди до фізичних або юридичних осіб, які не могли мати у власності земельні ділянки, до них переходило право користування земельною ділянкою. З 1 січня 2010 р. до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до статті 377 ЦК і статті 120 ЗК в редакції Закону України від 5 листопада 2009 p. N 1702-VI (1702-17). Відповідно до ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Матеріалами справи та судом встановлено, що відповідно до запису у технічному паспорті на домоволодіння від 06.09.2001 року житловий будинок №68 по вул.Червоній у смт.Метьолкіне м.Сєвєродонецька Луганської області належав [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченому Сєвєродонецькою державною нотаріальною конторою від 24 березня 1976 року, реєстр № 1671. Відповідно до Державного акту про право приватної власності на землю ІІІ-ЛГ № 043733, виданого Сиротянською радою народних депутатів від 11.08.1997 року земельна ділянка, яка розташована за адресою: м.Сєвєродонецьк, смт.Метьолкіне, вул.Червона, б.68, загальною площею 0,1023 га, приватизована 11 серпня 1997 року та належить [PERSON]. Відповідно до відмітки у домовій книзі на житловий будинок №68 по вул.Червоній, смт.Метьолкіне, м.Сєвєродонецька Неронова [PERSON], померла 05 січня 1999 року. Відповідно до відміток у старій домовій книзі та у старому технічному паспорті від 06.09.2001 року на житловий будинок №68 по вул.Червоній у смт.Метьолкіне м.Сєвєродонецька [PERSON] стала власницею житлового будинку №68 по вул.Червоній у смт.Метьолкіне м.Сєвєродонецька на підставі свідоцтва про право на спадщину по заповітом, виданому Сєвєродонецькою державною нотаріальною конторою від 16 жовтня 2001 року, реєстр № 1-3058. Відповідно до відміток у старій домовій книзі, старому технічному паспорті від 06.09.2001 року та у новому технічному паспорті від 05.12.2012 року на житловий будинок №68 по вул.Червоній у смт.Метьолкіне м.Сєвєродонецька Луганської області на підставі договору дарування житлового будинку АЕЕ № 564545, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу [PERSON], від 17.10.2001 року, реєстр № 3142 [PERSON] подарувала житловий будинок [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ЕД № 152910, [PERSON] помер 04 квітня 2008 року. Відповідно до свідоцтв про право на спадщину ВМВ № 245994 та ВМВ № 245995, виданих Першою Сєвєродонецькою нотаріальною конторою від 16.01.2009 року, реєстр № 1-80 та № 1-82. спадкоємцями майна померлого стали [PERSON] на 1/4 частку житлового будинку та [PERSON] на 1/4 частку житлового будинку № 68 по вул. Червоній у смт.Метьолкіне, м.Сєвєродонецька Луганської області. Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ЕД № 333122 [PERSON] померла 03 травня 2012 року. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори від 12.03.2013 року, реєстр № 2-201 спадкоємицею майна померлої, а саме 3/4 часток житлового будинку № 68 по вул.Червоній у смт.Метьолкіне, м.Сєвєродонецька Луганської області, за заповітом стала [PERSON]. У відповідності до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Пункт 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року встановлює, що відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що земельна ділянка площею 0,1023 га, яка розташована за адресою: м.Сєвєродонецьк, смт.Метьолкіне, вул.Червона, б.68, належала [PERSON] та [PERSON]. Позивачі є співвласниками житлового будинку №68 по вул.Червоній у смт.Метьолкіне, м.Сєвєродонецька Луганської області, а отже за ними може бути визнано в порядку спадкування право власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: м.Сєвєродонецьк, смт.Метьолкіне, вул.Червона, б.68. Тобто факти, викладені в позовній заяві знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а також визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у звязку з чим, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved