Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-30 00:00:00

Позивачка, [PERSON] , звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; судові витрати покласти на відповідача. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають малолітніх дітей: дочку, [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . У 2016 році шлюб розірваний за рішенням суду. За згодою сторін діти проживають разом з матір`ю. Весь цей час відповідач не цікавиться життям дітей, не виявляє бажання спілкуватися з ними, приймати участь у їх вихованні та утриманні. За рішенням суду з [PERSON] на користь позивачки стягуються аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини його доходу, однак відповідач ухиляється від виконання обов`язку по утриманню своїх дітей, у зв`язку з чим станом на 03.09.2020 його загальна заборгованість зі сплати аліментів становить 58 649,15 грн. Також відповідач неодноразово висловлював особисті образи на адресу позивачки та дітей, у зв`язку з чим вона зверталась до органів опіки та піклування і органів національної поліції. У зв`язку з наведеним, а також з метою забезпечення дітям спокійного життя, позивачка звернулася до органу опіки та піклування про надання дозволу на обмін житла та рішенням Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації від 22.08.2019 № 700 [PERSON] надано дозвіл на обмін квартири на ім`я дітей в рівних частинах. Не погодившись зі вказаним рішенням, відповідач оскаржив його до Окружного адміністративного суду м. Києва, рішенням якого від 10.12.2019 по справі № 640/18054/19 йому було відмовлено у задоволенні позову. Станом на день звернення до суду з цим позовом вказане рішення Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації від 22.08.2019 № 700 є чинним. Позивачкою дітям забезпечені гідні умови життя та атмосфера гармонійного розвитку, між нею та дітьми усталені доброзичливі стосунки, що сприяють належному вихованню дітей, їх повноцінному світосприйманню життя та оточуючих. Відповідач участі у житті дітей не приймає та ухиляється від виконання покладених на нього батьківських обов`язків. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21.07.2020 відкрито провадження у цій справі, за правилами загального позовного провадження, призначене підготовче судове засідання з повідомлення учасників справи, яким роз`яснено їх процесуальне право подати заяви по суті справи та визначено відповідні строки. Відповідач копію вказаної ухвали суду разом із копією позовної заяви та додатками до неї не отримав, а конверт із зазначеними документами повернувся до суду із відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою». Вказані судові документи були направлені відповідачу за адресою його зареєстрованого місця проживання. 18.09.2020 до суду від третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації надійшов висновок органу опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації від 16.09.2020 № 103/7307/41/3, який підтримують. Уповноважений представник Служби просить суд розглядати справу без його присутності у судовому засіданні та прийняти рішення в найкращих інтересах дітей. 21.10.2020 представником позивачки подано до суд заяву про виклик свідків та клопотання про долучення доказів. Ухвалою суду від 21.10.2020 закрито підготовче провадження по справі та призначено її до судового розгляду по суті, у судове засідання викликано сторін по справі та свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , вислуховування думок яких по суті спору проводи за участю представників органу опіки та піклування, а також служби у справах дітей та сім`ї, та за відсутності в залі судових засідань позивача та відповідача. 12.11.2020 представник відповідача [PERSON] - [PERSON] ознайомилась з матеріалами справи, а також отримала копію ухвали суду з копією позовної заяви та додатками, про що власноручно склала розписку. 01.12.2020 до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, який ухвалою суду від 19.01.2021 був залишений без розгляду, який такий, що надійшов поза межами встановленого процесуального строку. 20.01.2021 до суду надійшло клопотання відповідача, [PERSON] , про розгляд справи за його відсутності, проти позову заперечує. 02.03.2021, ухвалою суду, постановленою у порядку ч. 4 ст. 259 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника позивача про поновлення строку на подання доказів та долучено такі докази до матеріалів справи. Ухвалою суду від 03.03.2021 судом виправлено описки в ухвалі від 21.10.2020. 30.06.2021 до суду надійшли пояснення відповідача, [PERSON] , з клопотанням про визнання поважними пропущення строків подання доказу та долучення таких доказів, яке було задоволено 01.07.2021 ухвалою суду, постановленою у порядку ч. 4 ст. 259 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання. 01.07.2021 представником позивача [PERSON] - [PERSON] подано заяву про відмову від виклику свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 07.09.2021 від представника позивачки [PERSON] - [PERSON] до суду надійшло клопотання про встановлення додаткового строку для подання доказів та приєднання їх до матеріалів справи. 14.09.2021 представником позивачки [PERSON] - [PERSON] подано клопотання про уточнення тексту клопотання від 07.09.2021. Інших заяв по суті справи від сторін не надійшло. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] - [PERSON] підтримав позовну заяву та просив її повністю задовольнити, посилаючись на підстави, викладені у позові. З моменту розлучення, з 2016 року, батько жодним чином не бере участі у вихованні дітей, не цікавиться їх станом здоров`я, навчанням, світоглядом. Спілкування між ним та дітьми відсутнє. Відповідач час від часу порушує права дітей, у зв`язку з чим позивачка неодноразово зверталась до уповноважених органів. Відповідач не працює, має заборгованість зі сплати аліментів, у квартирі, де мають на проживання діти, наявна заборгованість зі сплати за житлово-комунальні послуги. Позивачка жодного разу не перешкоджала відповідачу у спілкуванні з дітьми. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні підтримала позов, просила його задовольнити та позбавити відповідача батьківських прав відносно дітей. Зазначила, що з відповідачем не проживає більше 5 років. Спочатку від нього були спроби бачитися з дітьми, які згодом припинилися. Відповідач зовсім байдужий до дітей, не цікавиться їх здоров`ям та навчанням, не відвідує школи, не підтримує матеріально, не вітає дітей з днями народження. Протягом півтора року діти зовсім не бачилися з батьком. Відповідач мав алкогольну залежність, 11 років провів у місцях позбавлення волі, не працює. Після розірвання шлюбу відповідач завів бійцівську собаку, яка є агресивною, діти її дуже бояться. Аліменти за рішенням суду відповідач не сплачує, але у квітні 2020 року переказав позивачці 10 000 грн. Оскільки відповідач мав дуже великі борги за кредитом, свою квартиру відповідач переписав на дітей, щоб банк не міг її забрати. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечив та просив відмовити у його задоволенні, оскільки відповідач дуже любить дітей та, не зважаючи на складні відносини з позивачкою, намагається спілкуватися з дітьми. 02.12.2015 на знак своєї любові, без корисливих мотивів, відповідач подарував дітям належну йому квартиру, яка є його єдиним житлом. На даний момент він постійно проживає у квартирі, оскільки іншого житла не має, однак колишня дружина та діти мають ключі від неї та безперешкодний доступ. Квартира зберігається відповідачем для дітей у належному стані, без боргів та будь-яких застав. З метою швидкого отримання аліментів позивачкою, він сплачував їх безпосередньо на її картку, однак позивачка не лише не повідомляла про це виконавчу службу, а й писала заяви про неотримання аліментів. За розрахунком приватного виконавця від 25.11.2020 заборгованість відповідача зі сплати аліментів становила лише близько 13 тис. грн. Відповідач ніколи не створював позиваці труднощів у оформленні документів, наприклад, регулярно надавав дозволи на виїзд дітей за кордон на відпочинок. Звернення колишньої дружини у серпні 2019 року до служби у справах дітей та сім`ї щодо надання дозволу здійснити обмін квартири, що належить дітям, для відповідача було неочікуваним та він був категорично проти такого обміну, оскільки вважав це порушенням прав дітей, у зв`язку з чим оскаржив до суду відповідне рішення служби. При цьому, представнику відповідача невідомо, коли батько востаннє намагався побачитися з дітьми. У квітні та серпні 2020 року відповідач сплатив у якості аліментів загалом 12 тис. грн та у квітні придбав для дочки телефон вартістю 4 тис. грн. Колишня дружина умисно створювала відповідачу перешкоди у спілкуванні з дітьми, не відповідала ні номер телефону, не відчиняла двері, коли він приїжджав та стукав у двері, часто змінювала свій номер телефону та номери телефонів дітей, щоб уникнути спілкування з колишнім чоловіком. Представнику відповідача не відомо чи звертався останній до органу опіки чи правоохоронних органів щодо усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, чи намагався він віддувати дітей у навчальних закладах також невідомо. У судовому засіданні відповідач [PERSON] проти позову заперечив, оскільки любить дітей та має бажання приймати участь у їх вихованні дітей. Раніше позивачка давала можливість бачитися з дітьми, коли їй щось було необхідно - приблизно у 2018-2019 р.р. він відвозив дітей до пансіонату. Три роки тому він звертався до органу опіки щодо надання можливості бачитись з дітьми, було відповідне рішення, однак позивачка не надає йому такої можливості. Більше він не звертався до відповідних органів щодо усунення перешкод у спілкуванні дітьми. Вважає, що позивачка налаштовує дітей проти нього, чинить перешкоди відповідачу у спілкуванні з дітьми: не відповідає на телефон, відмовляє у зустрічах. Діти йому говорили, що мама не дозволяє спілкуватися з батьком, буде їх сварити. Востаннє бачився з дітьми у квітні 2020 року, коли вітав дочку з днем народження. Відповідачу невідомі номери шкіл, де навчаються діти, з їх дільничним лікарем не спілкувався, додому до дітей не приїздив. Про стан здоров`я дітей відповідач необізнаний, знає, що син має проблеми з очима. У 2021 році відповідач приходив до дітей у школу, однак його не пропустили. Відповідач не знайомий з класними керівниками дітей, не знає їх середні бали. Відомо, що син має схильність до технічних наук, а донька - до гуманітарних. Станом на травень 2021 року борг відповідача зі сплати аліментів становить 3 тис. грн. Відповідач оскаржив рішення органу опіки про дозвіл на обмін квартири та його скасували. У квартирі для дітей облаштована кімната та позивачка має ключі від неї. Щодо бійцівської собаки породи пітбультер`єр, то у процесі її придбання діти не приймали участі, з собакою вони не знайомі, однак коли ще жили всі разом, то у них була інша собака породи стафордшир-тер`єр. У 2021 році відповідач не бачився з дітьми, засобів спілкування з ними він не має. У судовому засіданні малолітня дитина [PERSON] , вислуховування думки якої по суті спору проведено за участю представника служби у справах дітей та сім`ї та за відсутності в залі судових засідань позивача та відповідача, які є заінтересованими у справі, пояснила, що проживає разом з матір`ю та братом [PERSON] . Батько, [PERSON] , давно до них не приїздив та його телефону вона не має. Свій номер телефону вона змінила 2 роки тому, коли вкрали телефон. Дитина не знає чи приймає батько участі в їх утриманні дітей. Востаннє батько забирав їх з братом приблизно два роки тому, коли їздили до бабусі. Більше батька вона не бачила, подарунків від нього не отримувала. Батько живе у старій квартирі, однак дітей туди не приводив, у школу до дітей він не приходив. Сварок між батьками вона не чула, батько її та брата не ображав, не бив. Через те, що дитина протягом тривалого часу не спілкувалася з батьком, вона не знає як з ним себе поводити та не знає чи хоче з ним спілкуватися. У судовому засіданні малолітня дитина [PERSON] , вислуховування думки якого по суті спору проведено за участю представника служби у справах дітей та сім`ї та за відсутності в залі судових засідань позивача та відповідача, які є заінтересованими у справі, показав, що проживає разом з матір`ю, з якою має гарні стосунки, сестрою [PERSON] та чоловіком на ім`я [PERSON] , який їх забезпечує. Сварок між батьками він не чув, батько його та сестру не ображав. З батьком, [PERSON] , давно не бачився та на цей момент хлопчику все одно чи буде він бачитися з батьком, він за ним вже не сумує. Батько не вітає сина ні зі святами, ні з днями народження, не дарує йому подарунків. Представник Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації Сова Т.В., за результатом вислуховування у судовому засіданні думок малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , зазначила, що можливо є вплив сім`ї на думку дівчинки, оскільки вона не сказала про особу, яка з ними проживає. Порушень при опитуванні дітей не було. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що позивачка є його рідною сестрою, а діти [PERSON] та [PERSON] - його хрещеники та він постійно з ними спілкується, приблизно 2-4 рази на місяць, часто привозить продукти у сім`ю, частково сплачує за гуртки, відвозить дітей на прохання позивачки. З відповідачем свідок не спілкується, востаннє бачив його років 10 тому, у нетверезому стані його не бачив. Від дітей свідок знає, що батько з ними не спілкується, не допомагає їм: не сплачує аліменти, не бачиться з ними, не оплачує їм додаткові заняття. Щодо розміру заборгованості по аліментах, то це йому відомо зі слів позивачки, яка також казала, що батько з дітьми не бачиться, не приділяє їм уваги, не цікавиться ними. У квартирі, яку відповідач подарував дітям, свідок був приблизно 10-15 років тому, та яка там обстановка на цей час, йому не відомо. Жорстокого поводження батька по відношенню до дітей свідок не бачив. Також діти йому не розповідали, що мати сварить їх за спілкування з батьком, забороняє з ним спілкуватися та бачитися. Свідком телефонних розмов відповідача з позивачкою або дітьми він не був. У судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що знайома з позивачкою зі школи та з того часу дружать. Вона добре знає сім`ю позивачки, а відповідача востаннє вона бачила приблизно 6 років тому, не спілкується з ним. Безпосередньо у позивачки свідок була приблизно 3-4 рази у 2020 році та 1 раз у 2021 році. Взагалі вони регулярно спілкують телефоном, часто зустрічаються та гуляють разом з дітьми. Протягом цього часу батька дітей поруч з ними свідок не бачила, діти їй говорили, що батька не бачать. Свідок не чула від дітей, що батько до них приїжджав або телефонував їм. У квартирі, що належить дітям позивачки, та в якій проживає відповідач свідок востаннє була приблизно 8-10 років тому. Свідку не відомо щодо перешкод, які позивачка чинила відповідачу у спілкуванні з дітьми, навпаки вона хотіла б щоб він спілкувався з ними хоча б раз на місяць. Зі слів позивачки свідок знає про наявність у відповідача заборгованості по сплаті аліментів. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, покази малолітніх дітей та свідків, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як убачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 13.10.2007 по 08.06.2016, що підтверджується рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 08.06.2016 (а.с. 10, 11). Під час шлюбу у сторін народилися діти: дочка - [PERSON] , [INFO] , та син - [PERSON] , [INFO] (а.с. 12, 13). За договором дарування квартири від 02.12.2015, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Яворською Н.В., за реєстровим № 740, [PERSON] подарував [PERSON] та [PERSON] , які прийняли, у рівних частинах кожен, у дарунок належну дарувальнику на праві приватної власності квартиру за [ADDRESS] (а.с. 26-29,30-31). Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05.10.2016 по справі № 755/10792-16 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини доходу [PERSON] , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11.07.2016 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Згідно з довідкою від 21.08.2019 № 42935/6, виданою Дніпровським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ, [PERSON] дійсно не отримувала аліменти з 01.02.2019 по 01.08.2019 згідно з виконавчим листом № 755/10792/16 від 27.01.2017, що видав Дніпровський районний суд м. Києва (а.с. 21). 03.09.2019 Дніпровським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ складено довідку-розрахунок заборгованості по аліментам, відповідно до якої загальна заборгованість за виконавчим листом № 755/10792/16 від 27.01.2017, що видав Дніпровський районний суд м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів, станом на 03.09.2019 становить 58 649,15 грн. За невиконання рішення суду щодо сплати аліментів боржником державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу № 53336937 від 02.10.2018 у розмірі 30% суми заборгованості зі сплати аліментів на боржника у розмірі 24 210,28 грн (а.с. 23, 24). Станом на 01.09.2020 заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів за виконавчим листом № 755/10792/16 від 27.01.2017, що видав Дніпровський районний суд м. Києва, становить 125 137,82 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 94). [PERSON] з травня 2019 року працює у ТОВ «УКРБУД ДЕВЕЛОПМЕНТ» оператором диспетчерської служби, проявила себе як дисциплінований співробітник і кваліфікований фахівець, характеризується позитивно (а.с. 8). 27.06.2019 [PERSON] зверталася до Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації щодо конфлікту з колишнім чоловіком [PERSON] , який перешкоджає їй та дітям користуватися житловим приміщенням, не виплачує аліменти та з інших питань (а.с.18, 19). 22.08.2019 розпорядженням № 700 Дніпровською районною у м. Києві державною адміністрацією надано дозвіл [PERSON] на обмін квартири [ADDRESS] , яка на праві власності належить малолітнім [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , на квартиру [ADDRESS] , на ім`я дітей, в рівних частинах (а.с. 25). [PERSON] навчається у середній загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 182 м. Києва, де характеризується позитивно. Мати приділяє достатньо уваги навчанню та вихованню сина. З моменту навчання [PERSON] батько жодного разу не відвідав школу, не цікавився успіхами сина (а.с. 46, 47). Крім того, [PERSON] відвідує додаткові заняття з вивчення англійської та німецької мови, оплату за навчання здійснює позивачка (а.с. 38-43, 44-45, 63-66). Діти [PERSON] та [PERSON] отримують медичне обслуговування у КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги «Русанівка» Дніпровського району м. Києва» (а.с. 48-51). У ході обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , Службою у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації складено Акт № 156 від 03.09.2020, яким встановлено, що діти [PERSON] та [PERSON] , у квартирі яка належить їм на праві власності, за цією адресою не проживають з 2017 року, к квартирі перебуває собака, яка вела себе агресивно (а.с. 92). У травні та червні 2021 року [PERSON] сплачено аліменти на загальну суму 6 000,00 грн, що підтверджується квитанціями (а.с. 202, 203). За інформацією від 19.08.2021 № 02/4755, наданою Комунальним концерном «Центр комунального сервісу», станом на 01.08.2021 за адресою: [ADDRESS] , згідно ПАК, обліковується: заборгованість за послуги централізованого постачання холодної води та водовідведення у розмірі 7 482,38 грн, заборгованість за послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкової території у розмірі 5 204,69 грн, заборгованість за послугу з вивезення побутових відходів на загальну суму 3 633,66 грн (а.с. 217, 218). Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У відповідності до ч.2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального усвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно з висновком органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав № 103/7307/41/3 від 16.09.2020 комісією з питань захисту прав дитини було встановлено, що діти, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу їх батьками [PERSON] та [PERSON] у червні 2016 року, постійно проживають разом з матір`ю, яка самостійно займається їх вихованням та утриманням. На даний час сім`я мешкає в орендованій квартирі за адресою: [ADDRESS] . Батько дітей, [PERSON] , був присутній на засіданні комісії та категорично заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітніх дітей та пояснив, що бажає спілкуватися з ними, брати участь у їх вихованні та утриманні, але не має такої можливості. [PERSON] попереджено про дотримання ним прав дітей та ознайомлено його про відповідальність передбачену законодавством України вразу порушення прав малолітніх. На засіданні Комісії присутня малолітня [PERSON] повідомила, що не заперечує, щоб батько приходив до них, спілкувався з нею та братом. Враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування вважає за недоцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітніх дітей, [PERSON] та [PERSON] , так як на даний час недостатньо підстав. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради УРСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пунктами 1, 2 статті 3, частиною другою статті 27 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст. 18 Конвенції про права дитини держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, відповідно до ст. 155 СК України. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Положеннями ст. 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України» зазначається, що «хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини». У рішенні по справі «Хант проти України» п. 54 зазначено, що суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden») і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Статтею 9 Конвенції про права дитини передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Виходячи з наведеного, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дітей. Виходячи зі змісту принципу 7 Декларації прав дитини, найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту та навчання; ця відповідальність лежить перш за все на її батьках. Згідно з вимогами ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. На підставі вищевикладеного, оцінюючі надані суду письмові докази, убачається, що відповідач [PERSON] протягом тривалого часу не приймає участі у вихованні малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, свідомо ухиляється від виховання дітей, не виявляє бажання щодо виконання батьківських обов`язків, не проявляє інтересу до внутрішнього світу дітей та їх подальшої долі, що свідчить про його нехтування покладеними на нього правами та обов`язками по вихованню та утриманню власних дітей. [PERSON] протягом тривалого часу не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не цікавиться їх станом здоров`я і навчанням та не спілкується з ними в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення. При вирішенні справи суд виходить з того, що такий негативний вплив збоку відповідача на розвиток дітей є зразком байдужого, зневажливого ставлення до поняття сім`ї та людей, з якими вони перебувають у родинному зв`язку, зокрема. Суд критично ставиться до доводів сторони відповідача щодо здійснення позивачкою перешкод відповідачу спілкуванні з дітьми, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження таких обставин стороною відповідача не надано. Судом враховуються думки малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , які у судовому засідання показали, що протягом тривалого часу з батьком не спілкувалися, він не запрошував їх до себе додому та не приходив до них за місцем навчання, через брак спілкування контакт дітей з батьком втрачений. Аналізуючи вищевикладені доводи в їх сукупності суд доходить висновку, що наявні в матеріалах справи докази є достатніми для позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що є підставою для повного задоволення позовних вимог. Положення ст. 166 СК України передбачають такі правові наслідки позбавлення батьківських прав. Особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. В порядку ст. 142 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при зверненні до суду з позовом судовий збір у розмірі 840,80 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved