Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

Позивачка, [PERSON] , звернулась до суду з даним позовом, в якому просить визначити для неї додатковий строк два місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті матері - [PERSON] , яка померла [INFO] у с.Уралове Середино-Будського району Сумської області. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що [INFO] у с.Уралове Середино-Будського району Сумської області померла її мати, [PERSON] , після смерті якої залишилось спадкове майно, а саме, земельна ділянка площею 4,29 га, яка розташована на території Уралівської сільської ради, із цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На момент смерті [PERSON] проживала сама, від її імені був складений заповіт, відповідно до якого остання заповіла все своє майно позивачці, інших спадкоємців немає. Коли позивачка з метою оформлення спадщини звернулась до приватного нотаріуса Шосткинського районного нотаріального округу Сумської області Вялкової С.І. із усною заявою про прийняття спадщини, їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, так як пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини, передбачений ст.1270 ЦК України. Позивачка зазначила, що строк для прийняття спадщини вона пропустила з поважних причин, а саме, через те, що не знала про існування заповіту. Позивачка, [PERSON] , подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, а також зазначила, що позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач, Зноб-Новгородська селищна рада, свого представника у підготовче засідання не направив, але подав до суду заяву, в якій проти позовних вимог не заперечує та просить розглянути справу без участі представника. Згідно з ч.4 ст.200 ЦПК України при визнанні позову у підготовчому засіданні ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.206 цього ж Кодексу. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого. Судом встановлено, що [INFO] у с.Уралове Середино-Будського району Сумської області померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконкомом Уралівської сільської ради Середино-Будського району Сумської області від 25.11.2005 /а.с.9/. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 4,29 га, розташованої на території Уралівської сільської ради, із цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-СМ №003680, виданого на підставі розпорядження голови Середино-Будської районної державної адміністрації №36 від 25.02.2002 головою Середино-Будської районної державної адміністрації від 26.02.2002, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №70 /а.с.13/. З копії довідки-характеристики, виданої виконкомом Зноб-Новгородської селищної ради Середино-Будського району Сумської області №73 від 21.05.2021 вбачається, що [PERSON] на день смерті була зареєстрована та постійно проживала за адресою: с.Уралове Середино-Будського району Сумської області, у шлюбі не перебувала, після смерті якої залишилось спадкове майно, заповіт від імені останньої посвідчений Уралівською сільською радою, спадкоємицею за заповітом є її донька, [PERSON] , інших спадкоємців за ст.1241 ЦК України не має /а.с.11/. Відповідно до копії заповіту, посвідченого секретарем Уралівської сільської ради Середино-Будського району Сумської області за №89 від 21.12.1993, зареєстрованого у Спадковому реєстрі за №39631763, [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON] /а.с.11, 12/. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Уралівським сільським ЗАГС від 03.06.1961, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є рідною донькою померлої [PERSON] , та єдиною спадкоємицею за заповітом та за законом першої черги після смерті останньої /а.с.7/. Позивачка звернулась до приватного нотаріуса Шосткинського районного нотаріального округу Сумської області Вялкової С.І. із усною заявою про прийняття спадщини після спливу шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до постанови приватного нотаріуса від 29.06.2021 №57/02-31 [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, так як пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини, передбачений ст.1270 ЦК України, та рекомендовано звернутися до суду /а.с.14/. Відповідно до копії інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №65355271 від 29.06.2021, спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не заводилась /а.с.15/. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №65355238 від 29.06.2021 заповіт, посвідчений Уралівською сільською радою від 21.12.1993 за №89, номер у Спадковому реєстрі 39631763, чинний /а.с16/. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно з п.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з вимогами ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до вимог ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позивачка зазначає, що поважною причиною пропуску шестимісячного строку для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини є те, що вона не знала про існування заповіту. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Разом з тим Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Верховний Суд у своїй Постанові від 26 червня 2019 року у справі №565/1145/17 зауважив, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Зважаючи на поважність причини, на яку вказує позивачка, зокрема необізнаність про існування заповіту суд, вважає, що є підстави для продовження позивачці строку для прийняття спадщини. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому заявлений позивачем позов підлягає задоволенню. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved