Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-31 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з вказаним позовом, вказавши в позові, що з відповідачем [PERSON], [PERSON] перебувала у шлюбі з 04 вересня 1995 року по 14 березня 2017 року. Рішенням Глибоцького районного суду від 02 березня 2017 року шлюб між сторонами розірвано. У шлюбі в сторін народилося двоє дітей: донька - [PERSON], [INFO] та донька - [PERSON], [INFO]. Відповідач - батько дітей у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, не турбується про їх добробут, розвиток, харчування, навчання, виховання. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Позивачка одна не в змозі забезпечувати належним чином всім необхідним дітей. Просить суд стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частки всіх видів заробітку, але не менше встановленого мінімального розміру аліментів для дітей відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, в своїх поясненнях підтвердила обставини, що викладені в позовній заяві, просила суд позов задовольнити в повній мірі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти його задоволення. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Так, свідоцтвом про народження, серії [NUMBER], підтверджується, що [PERSON], народилася [INFO], і її батьками є зазначені сторони у справі. Відповідно до свідоцтва про народження, серії [NUMBER] підтверджується, що [PERSON], народилася [INFO], і її батьками є зазначені сторони у справі. Згідно довідок Центральної первинної медико-санітарної допомоги Глибоцької селищної об'єднаної територіальної громади, [PERSON] та [PERSON] - здорові. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як вбачається із змісту ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд враховує всі обставини справи, вимоги розумності, виваженості, співмірності (пропорційності) і справедливості, майновий стан сторін, розмір їх доходів, те що відповідач фізично здоровий, належних і допустимих доказів протилежного суду не було надано, інших утриманців не має, стягнення по виконавчих листах з нього не проводиться. Також те, що позовні вимоги визнав повністю. Тому, за таких обставин, суд дійшов висновку визначити розмір аліментів в розмірі 1/2 частки всіх видів заробітку, але не менше встановленого мінімального розміру аліментів для дітей відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. На підставі викладеного, ст.ст. 180-183, 191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved