Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,третя особа:служба у справах дітей Олександрівської райдержадміністрації. Позов мотивувала тим, що [PERSON] є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] . Батьком дитини у свідоцтві про народження записаний [PERSON] ,хоча біологічним батьком дитини є онук позивачки - [PERSON] (1994 р.н). Відповідачка та [PERSON] перебували у фактиних шлюбних відносинах, які з жовтня 2014 року були розірвані .Того ж 2014 року відповідачка передала дитину на виховання позивачці до цього часу. За весь час перебування дитини у сім`ї позивачки матеріальної допомоги на її утримання від матері не надходило,піклування про її фізичний та духовний розвиток не здійснювалося,відсутнє взагалі будь-яке спілкування з дівчинкою,тобто, мати самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків як по утримуванню так і по вихованню дитини,навіть не цікавиться її життям. Позивачка зазначає ,що [PERSON] періодично вживає наркотичні засоби та у 2018 році була засуджена за ч.1 ст.309 КК України. Позивачка вважає, що проживання доньки разом із матір`ю може негативно відобразитися на дитині. Отже, з огляду на те,що відповідно до ст. 164 СК України, відповідачка не виявляє до доньки батьківського піклування, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, є підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав та стягнення аліментів на утримання доньки в розмірі 1000 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Олександрівського районного суду від 9 листопада 2018 року провадження по справі відкрито та призначено підготовче засідання на 11 грудня 2018 року( а.с.30) 11 грудня 2018 року провадження по справі зупинено до надходження від суду відповіді на доручення щодо збирання доказів ( а.с. 43). 02 травня 2019 року провадження по справі поновлено та призначено у підготовче засідання. ас. 82 Ухвалою Олександріського районного суду Донецької області від 07 травня 2019 року прийнято до розгляду заяву позивачки від 10 січня 2019 року ( а.с. 55) про збільшення позовних вимог в частині призначення позивачки опікуном малолітньої [PERSON] . Підготовче провадження закрито та справу призначено до розгляду на 05 червня 2019 року ( а.с. 83). В.о. голови Олександрівської райдержадміністрації листом від 16 травня 2019 року за № 01/36-320 повідомив про відсутність повноважень служби у справах дітей Олександрівської райдержадміністрації на участь в розгляді справі в зв`язку із створенням Олександрівської об`єднаної територіальної громади та передання повноважень захисту дітей , які проживають на її території до органу опіки та піклування Олександрівської селищної ради( а.с. 88). 05 червня 2019 року ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області до участі у справі залучено орган опіки та піклування Олександрівської селищної ради Олександрівського району Донецької області та витребувано висновок за заявленим позовом [PERSON] ( а.с.91 ). Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про день розгляду справи належним чином повідомлена ( а.с.121,123) . Від відповідачки не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, поважних причин неможливості явки в судове засідання не повідомила. Відзив на позовну заяву відповідачка не надала. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.ст. 280,281 ЦПК України . Відповідно до ч.8 ст.178, ч.2 ст.191 ЦПК України , у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Позивачка в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги, пояснюючи, що відповідачка, будучи матір`ю малолітньої дитини - доньки [PERSON] , не цікавиться її життям та станом здоров`я. Відповідачка доньку не відвідувала більше року, не виявляла батьківської уваги та турботи, матеріально не утримує з 2014 року, коли дитина стала проживати у позивачки. Так, відповідачка, будучи цивільною дружиною онука позивачки, залишила дитину на утримання та виховання [PERSON] , посилаючись на матеріальну скруту , відсутність житла та роботи. Надалі ніяких заходів для повернення дитини не вживала, взагалі не спілкується з донькою. Крім того, вона періодично вживає наркотичні засоби,за що була притягнута до кримінальної відповідальності у 2018 році. Позивачка забрала дитину, бо остання була недоглянута та занедбана: хвороблива, худорлява, брудна, не мала достатньо одягу. Крім того, дівчинка була залякана та замкнута. Зі слів матері, вона часто залишала дитину на випадкових знайомих або саму вдома, не надавала їй достатнього харчування, оскільки не мала коштів. Позивачка пояснила, що мати дівчинки спочатку декілька разів приїздила до доньки та залишалась на короткий час, а потім перестала приїздити, але інколи спілкувалась по телефону. Отримані на дитину гроші (допомогу до 3 років) ніколи не віддавала, використовуючи на власні потреби.Пізніше стала уникати спілкування : не відповідає на телефонні дзвінки, не приїздить. За місцем реєстрації відповідачка не проживає, де вона знаходиться невідомо, зв`язків із рідними вона не підтримує, бо виховувалась у дитбудинку.Позивачка разом зі своїм чоловіком з 2014 року виховує дитину та повністю матеріально утримує. З огляду на те, що дитина пішла до школи, а мати тривалий час усувається від виховання та утримання дівчинки, виникла потреба в оформленні опікунства над нею. Представник органу опіки та піклування Олександрівської селищної ради в судовому засіданні заперечень проти позову не заявила вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Вивчивши письмові матеріали справи, суд встановив таке. [PERSON] є матір`ю малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області 02 квітня 2013 року, актовий запис № 171 від 02 квітня 2013 року(а.с.10). Відомості про батька були внесені до Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження - зі слів матері, відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України ( а.с. 126-127). За довідкою відділу реєстрації Костянтинівської міської ради №104/09 від 18.01.2019р.,відповідачка реєстрована у [ADDRESS] . ( а.с.61-63). За довідкою управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради №01-20-12619-10 від 27.12.2018 р., [PERSON] ,1995 року народження,перебуває на обліку в управлінні як внутрішньо переміщена особа ,07.02.2018р. їй було видано довідку № 1425070856, із зазначенням фактичного місця проживання/перебування : [ADDRESS] ,дані щодо доньки [PERSON] в довідці відсутні.Довідка є діючою та безтерміновою. [PERSON] отримувала в управлінні державну допомогу як одинока мати на дитину [PERSON] по [INFO] та допомогу при народженні дитини по [INFO] . На даний час не отримує державну соціальну допомогу (а.с.50). За висновком Органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради № 318 від 14.03.2019р., який складено на підставі зібраних доказів, доцільно позбавити батьківських прав громадянку [PERSON] відносно її малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , та стягнути аліменти на користь особи,якій буде передано дитину (а.с.80) .Увисновку, зокрема, зазначено, що актом обстеження умов проживання [PERSON] від 28.01.2019р. за місцем її реєстрації у гуртожитку в [ADDRESS] , встановлено, що умов для проживання та утримання дитини не створено, сама [PERSON] не мешкає за цією адресою вже тривалий час. З моменту реєстрації - 23.06.2016 року проживала близько двох тижнів, потім пішла до співмешканця. За комунальні послуги вона не сплачує, спілкувалася з асоціальними особами, донька [PERSON] , 2013 р.н., жодного дня в гуртожитку не проживала. [PERSON] була запрошена на засідання комісії з питань захисту прав дитини 6 лютого 2019 року та 6 березня 2019 року , але на засідання не прибула та причини неявки не повідомила. а.с 80 Суду надано копію акта обстеження умов проживання [PERSON] від 28 січня 2019 року, складеного головним спеціалістом служби у справах дітей Костянтинівської міської ради Донецької області ( а.с. 94) Згідно письмових пояснень ,наданих відповідачкою начальнику служби у справах дітей м.Костянтинівки, датованих 09.07.2018р., [PERSON] ,перебуваючи у фактичних шлюбних відносинах, [INFO] народила доньку [PERSON] .На пропозицію бабусі її цивільного чоловіка- [PERSON] [PERSON] погодилася залишити дитину в неї,оскільки вони з чоловіком на той час працювали.З жовтня 2017 року донька проживає у [PERSON] та забрати її відповідачка не бажає через пошуки роботи. Водночас відповідачку було попереджено про наслідки невиконання батьківських обов`язків(а.с.96). За вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 7 серпня 2018 року, [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення ,передбаченого ч.1 ст.309 КК України за незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту , та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн. Вирок набрав законної сили 7 вересня 2018 року(а.с.114). За громадською характеристикою від 14 червня 2018 року , [PERSON] за місцем проживання характеризується задовільно ( а.с. 100). Опитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] - депутат Олександрівської селищної ради пояснив, що знає подружжя Ошуркових як працьовитих , порядних людей, які користуються повагою у селі. Разом з ними проживає донька їх онука, яку подружжя виховує та утримує з 2014 року. Дитина в цій сім`ї отримала належний догляд, увагу та виховання. Відносини в сім`ї дуже добрі, поганих звичок члени сім`ї не мають. Мати дитини приїздила до села один чи два рази, проявила себе з негативної сторони: вживала спиртні напої, спілкувалася із мешканцями села, що мають сумнівну репутацію, донькою не опікувалася. Свідок [PERSON] зазначила, що проживає в селі Варварівка. Добре знає позивачку як порядну, чуйну людину. Свідок засвідчила, що [PERSON] опікується дитиною свого онука, яка була залишена матір`ю. Онук дитину не визнає , має іншу сім`ю.Позивачка докладає зусилля по вихованню та навчанні дівчинки, дбає про її здоров`я, купує одяг, взуття, іграшки. Бабуся створила для дитини всі умови для проживання, її розвитку. Мати залишила дитину занедбану та хвору, не цікавиться її життям та не відвідує її. Позивачка разом з чоловіком повністю утримують дівчинку . Свідок [PERSON] пояснила, що проживає по сусідству із позивачкою, добре знає сім`ю [PERSON] як порядних , добрих, працьовитих людей. Свідок підтвердила обставини належного виховання та утримання онуки [PERSON] з раннього дитинства дівчинки. Мати дитини декілька разів привозила її до бабусі, а потім залишила на постійне проживання та утримання ще зовсім маленькою. Відповідачка дитиною не цікавиться , гроші на її утримання не дає. За час проживання в селі вона проявила себе як погана мати, бо кидала доньку на бабусю, а сама ходила по селу до знайомих, з якими вживала спиртні напої до самого ранку. Свідок запевнила, що дівчинка вважає сім`ю [PERSON] своєю родиною, про матір вона не згадує, прихильності до неї не має. За висновком органу опіки та піклування Олександрівської селищної ради від 8 липня 2019 року № 1281/01-42, діючи в інтересах дитини, її соціального захисту, доцільно позбавити батьківських прав громадянку [PERSON] відносно її малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , як таку, що не виконує покладених на неї батьківських обов`язків щодо виховання дитини, натомість була притягнутою до кримінальної відповідальності за вироком суду, та стягнути з неї аліменти на утримання дитини. Розглядаючи матеріали щодо призначення [PERSON] опікуном малолітньої [PERSON] , орган опіки та піклування вважає, що позивачка може бути призначена опікуном з огляду на її задовільну характеристику, довідку про проходження курсу підготовки кандидатів в усиновлювачі, опікуни, піклувальники, прийомні батьки при Донецькому обласному центрі соціальних служб для сім`ї та молоді й отримані рекомендації, висновок служби у справах дітей Олександрівської райдержадміністрації про можливість виконувати [PERSON] обов`язків опікуна ( а.с. 131-132). Таким чином, суд вважає встановленим, що відповідачка [PERSON] не виконувала своїх обов`язків по вихованню дитини, посилаючись на складні життєві обставини, та до цього часу з 2014 року не забрала доньку додому , не спілкується з нею та матеріально її не утримує. У відповідності до ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я , фізичний , духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Верховний Суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року із змінами у 2008 р. наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків, як підстава для позбавлення батьківських права має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні матер`ю обов`язків по вихованню, а також встановити, що мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає , що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші заходи впливу виявилися безрезультатними. Статтею 3 Конвенцію про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальності своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Суд вважає, що відповідачка, з огляду на те, що вона має задовільний стан здоров`я, не була позбавлена можливості докласти зусиль для виховання та утримання своєї доньки, а навпаки, вона не виявила бажання для відновлення відносин з дитиною та її матеріальної забезпеченості, отже, суд розцінює її поведінку як свідоме ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання доньки . Натомість, відповідачка не працює, за місцем реєстрації не проживає, знаходится у співмешканця, про своє місцезнаходження не повідомляє, вчинила злочин, пов`язаний з незаконним обігом наркотичних засобів. Розглядаючи позовні вимоги в частині призначення позивачки опікуном малолітньої [PERSON] , [INFO] , суд виходить з такого. Статтею 55 ЦК України визначено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Вимогами ст. 58 ЦК України передбачено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Згідно з ч. 1ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Статтею 62 ЦК України визначено, що опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. Відповідно до ч. 4 ст.63 ЦК України, опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Згідно довідки Олександрівської селищної ради № 02-31/1364 від 17 серпня 2018 року, [PERSON] , 1952 року народження, мешкає в [ADDRESS] , разом із чоловіком - [PERSON] , 1950 року народження, та матір`ю - [PERSON] , 1924 року народження ( а.с 11). За актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 01 червня 2018 року, складеним депутатом Олександрівської селищної ради - [PERSON] за участі мешканців села, [PERSON] , 2013 року народження, проживає разом із родиною [PERSON] в [ADDRESS] , з 2014 року. Будинок складається із чотирьох кімнат і підсобних приміщень. Дівчинка забезпечена окремою кімнатою із меблями. Сім`я матеріально забезпечена, позитивна, поганих звичок не мають. Батьки [PERSON] дитиною не цікавляться, материальної допомоги не надають. (а.с. 12-13) Позивачка [PERSON] за місцем проживання характеризується як доброзичлива, вихована, працьовита. За характеристикою Олександрівськоїх селищної ради, вона дотримується активного способу життя, бере участь у громадських справах села, має досвід роботи з дітьми, виховувала онуку [PERSON] до повноліття, зараз опікується матір`ю. [PERSON] займається домашнім господарством, доглядає присадибну ділянку та худобу ( а.с.15). Чоловік позивачки - [PERSON] , також добре характеризується за місцем проживання ( а.с. 16) . За довідками Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 28 червня 2019 року №№ 367та 366, [PERSON] та [PERSON] отримують пенсію за віком ( а.с 128-129). За характеристикою , наданою директором по дошкільному вихованню [PERSON] -Дар`ївського НВК, [PERSON] виховується в родині [PERSON] з 2014 року, відвідує садочок. Дитина розвинена, має навички самообслуговування,доброзичлива, соціально адаптована.Батьки дитини тривалий час справами дівчинки не цікавляться, матеріальної допомоги не надають, проживають окремо ( а.с 14). Отже, з огляду на те, що позивачка [PERSON] тривалий час опікується малолітньою дитиною, добросовісно виконуючи взяті на себе обов`язки по вихованню та утриманню дівчинки, в той час як мати усунулась від виконання цих обов`язків, уникає спілкування із нею, веде аморальний спосіб життя, вчиняє злочини, суд вважає доцільним призначити [PERSON] опікуном малолітньої [PERSON] ,2013 р.н.. Відповідно ст. ст..180, 166 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до її повноліття.Особа, позбавлена батьківських прав не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. За вимогами ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує що відповідачка не має інших утриманців, стягнення за виконавчими листами не провадяться. Враховуючи вищевказане, суд дійшов висновку для задоволення позовних вимог повністю. Відповідно до вимог п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» відповідачка звільнена від сплати судового збору на користь держави. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України , судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved