Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Вугледарського міського суду Донецької області з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності та визнання договору купівлі-продажу дійсним. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що вона та товарній біржі «Строй-інвест» придбала двокімнатну квартиру загальною площею 41,89 кв.м., у тому числі жилою площею 26,4 кв.м., за адресою: [ADDRESS]. Продавцями зазначеної квартири були відповідачі. Сторони домовились про всі істотні умови договору. Всі умови угоди, крім нотаріального посвідчення договору та державної реєстрації, було виконано. Враховуючи, що на теперішній час у позивачки виникла потреба у реалізації її прав розпорядження як власника вищезазначеної квартири, однак у зв'язку з тим, що договір виконаний з порушенням вимог ст. 227 ЦПК України, посвідчений Донецькою товарною біржою, є недійсним та таким, що обмежує права позивачки на здійснення дій пов'язаних з оформленням відповідних витягів про право власності на дане нерухоме майно, [PERSON] просить суд визнати угоду біржового контракту - Договір купівлі-продажу від 03.02.1998 року №951/41 дійсним та визнати за останньою право власності на двокімнатну квартиру [ADDRESS]. Позивачка та її представник [PERSON] про місце, дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується розписками про отримання судових повісток про виклик до суду (а.с. 38, 39). Надали до суду письмове клопотання про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 26). Від представника позивачки [PERSON] на адресу суду надійшло письмове клопотання в якому останній зазначає, що не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с. 36). Згідно доповідної кур'єра Вугледарського міського суду Донецької області від 25 січня 2019 року за адресою проживання відповідача [PERSON], зазначеною в позові, вручити судові повістки останньому про виклик до суду виявилось не можливим, оскільки фактично відповідач за даною адресою відсутній (а.с. 18). Як вбачається з позовної заяви, останньою відомою адресою проживання відповідача [PERSON] є: [ADDRESS], однак зазначений населений пункт належить до Переліку районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях, затвердженого указом Президента України №32/2019 від 07 лютого 2019 року «Про межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях», у зв'язку з чим направлення поштових відправлень до міста Донецька операторами поштового зв'язку не здійснюється, що підтверджується довідкою про повернення поштового відправлення (а.с. 42). У зв'язку з викладеним Вугледарським міським судом Донецької області, з метою виклику відповідачів в судове засідання та повідомлення про місце, дату та час розгляду справи, розміщено оголошення від 22 січня 2019 року, 29 січня 2019 року, 01 лютого 2019 року, від 15 лютого 2019 року та від 12 березня 2019 року на офіційній веб-сторінці Вугледарського міського суду Донецької області на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (а.с. 23, 24, 25, 29, 37). Однак, відповідачі в судове засідання не з'явились, про дату, місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило. Враховуючи повторну неявку у судове засідання належним чином повідомлених відповідачів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до положень ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 28 липня 2000 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану м. Вугледар Донецької області, позивачка [PERSON] 28 липня 2000 року укладаючи шлюб з [PERSON] змінила дошлюбне прізвище «[PERSON]» на шлюбне прізвище «[PERSON]» (а.с. 12). Судом встановлено, що між відповідачами [PERSON], [PERSON] та позивачкою [PERSON] 03 лютого 1998 року було укладено договір купівлі-продажу №951/41, який укладено в Товарній біржі «СТРОЙ-ІНВЕСТ», за яким відповідачі продали, а [PERSON] купила двокімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], загальною площею 41,89 кв.м., житловою площею 26,4 кв.м., яка належала відповідачам на підставі Свідоцтва про право приватної власності на квартиру №00861 від 17 грудня 1997 року, зареєстрованому у БТІ м. Вугледара у реєстраційній книзі №2 за реєстровим номером 266 від 29 січня 1998 року (а.с. 4). Як вбачається з реєстраційного напису вищезазначена квартира [ADDRESS], зареєстрована ДКП «Архітектурно-планувальне, земельно-кадастрове бюро» м. Вугледара, зареєстрована за [PERSON] та належить останній на праві приватної власності, що записано в реєстраційну книгу за реєстраційним номером 317 від 11 лютого 1998 року (а.с. 4). На підставі зазначеного договору купівлі-продажу №951/41 від 03 лютого 1998 року ДКП «Архітектурно-планувальне, земельно-кадастрове бюро» 11 лютого 1998 року було видано технічний паспорт на квартиру 26 у житловому будинку [ADDRESS], який було зареєстровано за інвентарним номером 2, реєстраційний номер 317. У відповідності до технічного паспорту [PERSON] є власником вищезазначеної квартири (а.с. 10-11). Відповідно до довідки №152 від 03 грудня 2018 року, виданої Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Орфей-Вугледар», [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS], що також підтверджується відміткою у копії паспорту позивачки серії [NUMBER], виданого Вугледарським МВ УМВС України в Донецькій області 19 вересня 2000 року (а.с. 5, 6). Правовідносини, які склалися між позивачкою та відповідачами на підставі укладеного між ними договору купівлі-продажу №951/41 квартири [ADDRESS], мали місце до набрання чинності Цивільним кодексом України в редакції 2003 року. А тому, в даному випадку підлягають застосуванню положення Цивільного кодексу України в редакції 1963 року. Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України (в редакції 1996 року) якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до вимог ст. 227 ЦК України (в редакції 1996 року), договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Окрім того, суд вважає необхідним зауважити, що у відповідності до ст. 15 Закону України «Про товарні біржі» в редакції, яка діяла на час укладення договору купівлі-продажу у 1998 році, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню і вважалися укладеними з моменту їх реєстрації на біржі. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що між сторонами дійсно був укладений договір купівлі-продажу двокімнатної квартири [ADDRESS] та всі істотні умови даного договору сторонами були виконані, окрім нотаріального посвідчення договору. Окрім того, приймаючи до уваги, що попередні власники з вищезазначеної квартири були зняті з реєстраційного обліку, на даний час у позивачки відсутня будь-яка можливість встановити їх місце перебування, тому суд вважає доцільним визнати договір купівлі-продажу №951/41, укладений між [PERSON], [PERSON], та [PERSON] 03 лютого 1998 року на Товарній біржі «СТРОЙ-ІНВЕСТ» - дійсним, та визнати за [PERSON] право власності на двокімнатну квартиру [ADDRESS]. Зі згоди представника позивачки, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного,

Outcome: approved