Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Олевського районного суду Житомирської області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 20.02.1999 року. Від вказаного шлюбу з відповідачем мають двох дітей: сина - [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між сторонами, на даний час шлюбні відносини сторони не підтримують. Збереження сім`ї не можливо та суперечить інтересам позивачки, а також дітей, у зв`язку з чим просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Також, позивачка просить стягнути з відповідача понесені нею судові витрати в сумі 840, 80грн. 13.07.2020 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу - [PERSON] . Ухвалою суду від 20.08.2020 року позовну заяву залишено без руху та позивачці надано строк для усунення недоліків. 02.09.2020 року на адресу суду від позивачки надійшла заява на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху та уточнена позовна заява. Ухвалою суду від 08.09.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або за власною ініціативою суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка в судове засідання не з`явилась, від неї надійшла письмова заява, згідно якої вона просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що стверджується матеріалами справи. Заперечення стосовно розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Відзив на позов від відповідача до суду не надійшов. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 20.02.1999 року у Олевському райвідділі реєстрації актів громадянського стану Житомирської області, за актовим записом № 11, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4). Від шлюбу мають двох дітей: сина - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с. 5-6). Позивачка не перебуває на обліку з приводу вагітності в медичному закладі, що стверджується довідкою КНП «Олевська ЦЛ» № 117 від 10.07.2020 року (а.с. 12). Як вбачається із змісту поданої позовної заяви, спільне життя не склалося, у зв`язку з несумісністю характерів сторони не знаходять порозуміння між собою, що призводить до частих конфліктів, так як у сторін різні погляди на життя та побудову сімейних відносин. Спільне проживання і збереження сім`ї є неможливим, примирення між сторонами не можливе, шлюбних відносин не підтримують більше 6-ти місяців, втратили почуття один до одного, між ними виникла неприязнь та психологічна несумісність у відносинах, у зв`язку з чим сім`я розпалась остаточно, а тому подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та дітей. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини. Згідно ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки позивачка не бажає перебувати у шлюбі, а примушування до збереження шлюбу не допускається та збереження шлюбу суперечить інтересам однієї із сторін. Обставин, які перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. Позивачка, як сторона, на користь якої виноситься рішення суду, також має право в порядку ч. 2 ст. 141 ЦПК України на стягнення з відповідача понесених нею і документально підтверджених судових витрат (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved