overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом і просять визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: с. Протопопівка Біляївського району Одеської області вул. Широка, 74. Свої вимоги мотивують тим, що їм на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований по вул. Широкій, 74 в с. Протопопівка Біляївського району. У будинку зареєстрований відповідач, але не проживає в ньому з 2006 року, так як виїхав на інше постійне місце проживання, його особистих речей у будинку немає, у звязку з чим вони звернулися з позовом до суду. До судового засідання позивачі не з»явилися, але від них надійшла заява, в якій вони вказали, що на позовній заяві наполягають і просять справу розглянути без їх участі. Відповідач до судового засідання повторно не з»явився, хоча був повідомлений належним чином, повідомлення про причини неявки від нього не надходило. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] і [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований в с. Протопопівка Біляївського району Одеської області по вул. Широкій, 74, про що свідчить рішення Біляївського районного суду Одеської області від 17 серпня 2006 року (а.с. 9). Відповідач по справі - брат позивачів, зареєстрований у будинку 29 серпня 2001 року, але не проживає з 2006 року, його особистих речей у будинку немає. Викладене підтверджується актами обстеження житлового будинку від 15 грудня 2014 року, 18 травня 2015 року, 29 липня 2015 року (а.с. 16, 17, 25). Відповідно до довідки Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області від 18 червня 2015 року № 115 [PERSON] зареєстрований у будинку по вул. Широкій, 74 в с. Протопопівка Біляївського району Одеської області, але не проживає з 2006 року (а.с. 18). З урахуванням викладеного, суд вважає, що оскільки відповідач не проживає у будинку понад один рік без поважних причин, він має бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що ухвалою Бородянського районного суду від 11 вересня 2013 року було визнано укладені між сторонами мирові угоди, відповідно до яких за позивачами визнано право спільної часткової власності на земельну ділянку площею 0,1160 га в [ADDRESS], зокрема, за [PERSON] - право власності на земельну ділянку площею 0,1096 га, а за [PERSON] - площею 0,0064 га. Просили визнати, що частка [PERSON] у праві спільної часткової власності на вказану земельну ділянку становить 94/100 частини, а [PERSON] - 6/100 частин. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивачів [PERSON] позов підтримали і викладене підтвердили. Клавдієво-Тарасівська селищна рада свого представника в судове засідання не направила, просила справу розглядати без його участі. Вислухавши пояснення позивача та представника позивачів, оглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно ухвали Бородянського районного суду від 11 вересня 2013 року, з врахуванням роз'яснень, наданих ухвалою Бородянського районного суду від 7 квітня 2014 року, було визнано укладену між сторонами мирову угоду, відповідно до якої за позивачами визнано право спільної часткової власності на земельну ділянку площею 0,1160 га в [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] [PERSON], зокрема, за [PERSON] - право власності на земельну ділянку площею 0,1096 га, а за [PERSON] - площею 0,0064 га. (а.с.12,13). Як вбачається з висновку спеціаліста від 8 вересня 2014 року, спірна земельна ділянка може бути розділена на дві окремі земельні ділянки площами 0,1096 га, що становить 94/100 частини та 0,0064 га, що становить 6/100 частин (а.с.39-60). Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне, задовольняючи позов, визнати, що частка [PERSON] у праві спільної часткової власності на вказану земельну ділянку загальною площею 0,1160 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка належить йому в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] та складає 0,1096 га, становить 94/100 частини, а частка [PERSON] -6/100 частин.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 14 жовтня 2013 року помер їхній батько [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку, що розташована на території Петропалівської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області, кадастровий номер: 6524185000:04:001:0020. Інших спадкоємців немає. Звернувшись до нотарільної контори про видачу свідоцтва на право власності на земельну ділянку їм було відмовлено, тому що оригінал державного акту був втрачений, свідоцтва про право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,87 га, що розташована на території Петропавлівської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області державна нотаріальна контора не видала. У зв’язку з цим просять суд визнати за ними право власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Представник позивачів в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязів просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з’явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає, не заперечує проти визнання права власності на земельні ділянки. Перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст. 1217 ЦПК України. У відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов’язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов’язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом установлено, підтверджується наявними у справі доказами, що позивачі являються спадкоємцями після смерті батька [PERSON], померлого 14.10.2013 року (свідоцтво про смерть серії І-КГ № 166002 від 16.10.2013 року), складеним та посвідченим Виконавчим комітетом Петропавлівської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області. Так згідно наданої позивачами копії державного акту серії І-ХС № 015563, [PERSON] належить земельна ділянка розміром 6,87 га, що розташована на території Петропавлівської сільської ради Нововоронцовського району. Вказаній земельній ділянці згідно витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку присвоєно кадастровий номер №.6524185000:04:001:0020. Зареєструвати земельну ділянку зараз не надається можливим, оскільки власник помер, оригінал державного акту на земельну ділянку відсутній. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що [INFO] померла їх мати [PERSON], після якої залишилося спадкове майно у вигляді земельних ділянок розміром 1,5432 га та 1,5426 га в межах Шкарівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивачі є рідними доньками померлої і відповідно до ст.1261 ЦК України є спадкоємцем по закону першої черги, інших спадкоємців немає. Через юридичну необізнаність позивачі вчасно не подали до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, вважаючи достатнім фактичне прийняття спадщини, просили суд надати їм додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Позивачі в судове засідання не з»явились, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, направили до суду заяви , в яких просили розглядати справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримали. Відповідач направив до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника, позов визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані і підлягають до задоволення з наступних підстав. Згідно ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Ст.1270 ЦК України обумовлено строк для прийняття спадщини - шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою \\ ст.1220 ЦК України \\. На підставі ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні було встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , після якої залишилося спадкове майно. Позивачки є рідними доньками померлої і відповідно до ст.1261 ЦК України є спадкоємцем по закону першої черги. Встановлено, що державний нотаріус Білоцерківської районної державної нотаріальної контори Руденко Н.П. відмовила позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно померлої [PERSON] в зв»язку з пропущенням ними строку для прийняття спадщини. З постанови нотаріальної контори вбачається, що спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] не відкривалась. Судом було встановлено, що позивачі через юридичну необізнаність не звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, вважаючи достатнім фактичне прийняття ним спадщини. Враховуючи , що на день розгляду справи до нотаріальної контори ніхто із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не звертався, позивачки є спадкоємцями за законом першої черги , суд вважає за необхідне визнати поважною причину пропуску позивачами сроку для прийняття спадщини та надати їм додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідач з 2003 року не проживає в [INFO], не бажає добровільно знятися з реєстраційного обліку в помешканні, власниками якого є позивачі, а тому просили суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування цим жилим приміщенням. Позивачі та відповідач в судове засідання не зявилися, про день та час розгляду справи були повідомлені належно, сторони подали заяви про розгляд справи без їхньої участі. Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачі є власниками квартири [ADDRESS], що підтверджено Свідоцтвом про право власності на житло № 25637 від 09.02.1999 року, свідоцтвом про право на спадщину за законом від 29.09.2005 року та Договором купівлі-продажу частки квартири від 14.11.2012 року (а.с.6,8,9,10-11) Встановлено, що відповідач [PERSON] мав у власності частку (1\\4) квартири [ADDRESS], але 14.11.2012 року продав свою частину квартири своїй матері [PERSON] , яка є позивачем по справі. Судом встановлено, що відповідач не проживає в квартирі більше року. На даний час в квартирі проживає його сестра [PERSON], разом зі своєю з сімєю. Згідно довідки ф.№3, наданої ЖЕК №1 в квартирі [ADDRESS] : [PERSON], її діти Зарін Владислав2011р.н., [PERSON] [INFO] та відповідач [PERSON] Згідно п.2 ст. 405 ЦК України при тимчасовій відсутності члена сім'ї власника житла, він втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Проаналізувавши надані суду докази по справі, враховуючи визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що їм та відповідачам на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24.12.2012 року належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS]. На даний час виникла необхідність виділу часток із спільної сумісної власності. Просять припинити право спільної сумісної власності та визнати за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] право спільної часткової власності по 1/4 ідеальних часток квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання позивачі не з'явивлись, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують. В судове засідання відповідачі не з'явивлись, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24.12.2012 року та Витягу про державну реєстрацію прав [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.8, 9). Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що співвласники в рівних частках володіють спільним майном, суд вважає необхідним визначити, що їх частки є рівними і складають по 1/4 частині - частка кожного. На підставі викладеного, ст.ст. 355, 368, 370 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначили, що вони є власниками квартири № 2 житлового будинку №11, розташованого по [PERSON] м.Коростишів. Відповідач зареєстрований у належному позивачу житловому будинку за вищевказаною адресою, хоча в ньому фактично не проживає, чим створює позивачам перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном. Позивачі просять у судовому порядку визнати відповідача таким, що втратив право користування належним житловим будинком, оскільки в добровільному порядку він відмовляється знятися з реєстрації. Позивачі в судове засідання не зявилися, подали до суду заяву, в якій просять розгляд справи провести без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять суд їх задовольнити. Відповідач на виклик суду в судове засідання не зявився, у встановленому порядку про дату, час і місце проведення судового засідання належним чином повідомлений, про що в матеріалах справи є повідомлення, заяви про відкладення судового засідання, або заяви про судовий розгляд справи у його відсутність суду не подав, а тому суд, відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. Вивчивши матеріали справи, заяву позивачів, суд приходить до висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири № 2 житлового будинку №11, розташованого по [PERSON] м.Коростишів, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло. Згідно довідки про склад сімї № 1399 від 17.06.2016 [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою (а.с.14). Статтею 391 ЦК України закріплено право захисту власності - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Реєстрація місця проживання хоча і не спричиняє за собою виникнення права користування житловим приміщенням, проте обмежує майнові інтереси власника, пов'язані з правом розпорядитися ним. Оскільки відповідач вибув з квартири на інше постійне місце проживання, де мешкає до цього часу, добровільно не змінив реєстрацію місця проживання, договір житлового найму відсутній, то ним порушено право власності, і право позивача щодо вимоги захисту порушеного права є законним, у звязку з чим перешкоди, які створені цією реєстрацією, мають бути усунуті шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком, що належать на праві власності позивачам. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивачів сплачений ними судовий збір в сумі 1102,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначили, що вони проживають в [INFO] та є власниками вказаної квартири. Відповідач також зареєстрований у належній позивачам квартирі за вищевказаною адресою, хоча в ньому фактично не проживає, чим створює [PERSON] та її дітям перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном. Тому [PERSON] просить у судовому порядку визнати відповідача таким, що втратив право користування належним житловим будинком, оскільки в добровільному порядку відповідач відмовляється знятися з реєстрації з належного будинку. Позивач в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився. Подав до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує та не заперечує щодо їх задоволення. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, [PERSON] [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності належить квартира № 3, що знаходиться по вулиці Леніна м.Коростишів. Згідно довідки про склад сімї № 270 від 28.01.2014р., відповідач зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с.9). З акту депутата № 187 від 16.03.2015 року вбачається, що [PERSON] в зазначеному позивачем будинку не проживає. Статтею 391 ЦК України закріплено право захисту власності власник майна \~має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. \~\~ Реєстрація місця проживання хоча і не спричиняє за собою виникнення права користування житловим приміщенням, проте обмежує майнові інтереси власника, повязані з правом розпорядитися ним. \~ \~ Оскільки відповідач вибув з квартири [ADDRESS] на інше постійне місце проживання, де мешкає до цього часу, добровільно не змінив реєстрацію місця проживання, договір житлового найму відсутній, то ним порушено право власності і права позивачів щодо вимоги захисту порушеного права є законним, у звязку з чим перешкоди, які створені цією реєстрацією, мають бути усунуті шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим будинком, що належать на праві власності позивачам. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, просять визнати відповідача втратившим право користування житлом: квартирою [ADDRESS]. Вимоги обґрунтували тим, що вони є власниками зазначеної квартири. Відповідач є колишнім чоловіком [PERSON], шлюб з яким розірвано 19.03.2013, та батьком [PERSON], [PERSON]. Влітку 2013 року відповідач забрав свої речі, залишив ключі і в квартирі більше не з'являвся. У спірне житло не з'являється, обов'язків по утриманню житла не виконує, понад 1 рік без поважних на те причин не проживає. В судове засідання позивачі не з'явилися, просять розглядати справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримують. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивачі є власниками квартири [ADDRESS], згідно з свідоцтвом про право власності від 14.08.2003, договором дарування частки квартири від 21.10.2011, що підтверджується витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Згідно з довідкою К ПБМР ЖЕК № 7 від 8.09.2014р. у квартирі зареєстровані позивачі та відповідач. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 19.03.2013 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Позивачі стверджують, що відповідач з літа 2013 року у спірній квартирі не проживає, витрат по утриманню житла не несе. Відповідно до ч.1. ст.. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.ст. 386, 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад 1 рік. Враховуючи, що відповідач понад 1 рік не проживає у спірному житлі без поважних на те причин, самовільно залишив квартиру, претензій на житло не має, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивачів, та визнати відповідача втратившим право користування житлом. На підставі ст.ст. ч.1 ст. 319, 386, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 150, 156, 167, 158, ЖК України,

Outcome: approved