Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, який обґрунтовують тим що [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] з 24.09.1994 року по 22.05.2003 року. Від цього шлюбу народилася донька [PERSON], [INFO] Під час перебування у шлюбі [PERSON] та [PERSON] набули 19.01.1998 року право власності на двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS], загальною площею 47,60 кв.м. 17.12.2003 року, тобто після розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], останні уклали між собою нотаріально посвідчену угоду про визначення ідеальних часток у спільній власності на квартиру, відповідно до якої було визначено наступні ідеальні частки у вказаній квартирі: [PERSON] 1/3 частка, [PERSON] 1/3 частка, [PERSON] 1/3 частка. Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 06.04.2004 року встановлено порядок користування квартирою за зазначеною адресою, а саме: [PERSON] разом із [PERSON] виділено кімнату жилою площею 14,3 кв.м., а [PERSON] кімнату жилою площею 11,3 кв.м. Спільні ванну і туалет, коридор та кухню залишено у загальному користуванні. Після розлучення [PERSON] і [PERSON] та поділу спільної квартири за зазначеною адресою між їх спільними власниками, [PERSON], без згоди інших власників даної квартири та без реєстрації місця проживання, з травня 2013 року впустив своїх батьків (відповідачів) до належної йому кімнати площею 11,3 кв.м для постійного проживання. Під час проживання у цій кімнаті, відповідачі користувались і залишеними вищевказаним рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми у спільному користуванні спільних сумісних власників: ванною і туалетом, коридором та кухнею. [PERSON] в цей час постійно проживає у [INFO]. [PERSON] проживає у [INFO] разом із своїм чоловіком та малолітньою дитиною. Спільне проживання у зазначеній квартирі з відповідачами не склалося. Відповідачі вважають, що мають право вмішуватись в їх особисте життя, користуватись без погодження з ними спільними ванною і туалетом, коридором, кухнею та меблями, які там знаходяться, на свій власний розсуд, без урахування інтересів та їх прав, недотримуються тиші у нічний час, чим обмежують їх право, як власників у користуванні житлом та спільними нежитловими приміщенням вказаної квартири. На всі зауваження щодо необхідності проживати, поважаючи інтереси один одного, відповідачі не реагували, влаштовували сварки та скандали із ними, внаслідок чого робили нестерпним їх проживання, як спільних власників у зазначеній квартирі. Після чергового конфлікту між [PERSON] та [PERSON], остання вимушена була звернутися до правоохоронних органів із заявою про сварку вчинену [PERSON] Висновком старшого дільничного інспектора ВДІМ Сумського МВ УМВС України в Сумській області [PERSON] від 24.02.2015 року із [PERSON] проведено профілактичну бесіду. За таких обставин просять усунути перешкоди у їх користуванні, як власниками квартири [ADDRESS], шляхом виселення відповідачів із зазначеної квартири без надання іншого житла, судові витрати просять покласти на відповідачів. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги з підстав зазначених у позові підтримав та просить їх задовольнити. Зазначив, що позивачі згоди на вселення відповідачів до зазначеної квартири, яка перебуває у спільній частковій власності не давали. Підставою для виселення відповідачів є те що відповідачі втручаються в особисте життя позивачів, між ними виникають постійні сварки з приводу користування туалетом, ванною і кухнею, які перебувають у спільному користуванні спільних сумісних власників. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та їх представник - адвокат [PERSON] позов не визнали. [PERSON] зазначила, що з [PERSON] поселилися в квартиру за адресою: [ADDRESS] в травні 2013 року. Дозволу у позивачів на вселення не питали. Стосунки з позивачами під час проживання в цій квартирі у них не склались. В задоволенні позову просять відмовити. Третя особа [PERSON] та його представник [PERSON] в задоволенні позову просять відмовити. [PERSON] суду пояснив, що його батьки відповідачі по справі в 2013 році вселилися до його кімнати за вказаною адресою і він попереджав позивачів про це. Його батьки погасили заборгованість за період з 2004 року по 2013 рік. Після вселення батьків в квартиру його колишня дружина жодного дня не проживала в ній. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 24.09.1994 року по 22.05.2003 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с.9,10) У цьому шлюбі у них народилася донька позивач по справі [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-БП № 278266 (а.с.11) 19.01.1998 року, під час перебування у шлюбі [PERSON] та [PERSON] набули право власності на двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS], загальною площею 47,60 кв.м. (а.с.15) Після розірвання шлюбу, 17.12.2003 року [PERSON] та [PERSON] уклали між собою нотаріально посвідчену угоду про визначення ідеальних часток, належних власникам у спільній власності на квартиру, відповідно до якої було визначено ідеальні частки у зазначеній квартирі: [PERSON] 1/3 частка, [PERSON] 1/3 частка, [PERSON] 1/3 частка. (а.с.16) Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 06.04.2004 року встановлено порядок користування квартирою № 122 в буд. 2/1 по вул. Жукова в м.Суми згідно якого [PERSON] разом з донькою [PERSON] в користування виділено кімнату, жилою площею 14,3 кв.м., а [PERSON] в користування виділено кімнату, жилою площею 11,3 кв.м. Спільні ванну і туалет, коридор, кухню залишено в їх загальному користуванні (а.с.17) Тобто, рішенням суду був визначений порядок користування квартирою і квартира залишилась у спільній частковій власності позивачів і третьої особи [PERSON] У травні 2013 року [PERSON], без згоди на те позивачів вселив до зазначеної квартири своїх батьків відповідачів по справі [PERSON] та [PERSON], які почали проживати в ній без реєстрації, будучи зареєстрованими за адресою: [INFO] (а.с.27,28) Спільне проживання позивачів та відповідачів у зазначеній квартирі не склалося, відповідачі без погодження з позивачами на свій власний розсуд користуються ванною, туалетом, коридором, кухнею, у звязку з чим з приводу цього між ними виникають сварки. Дані обставини в судовому засіданні підтвердили відповідачі. Крім того, за фактом сварки та непорозумінь позивача [PERSON] з відповідачем [PERSON] Сумським МВ УМВС України в Сумській області було проведено перевірку, з [PERSON] проведено профілактичну бесіду та винесено офіційне попередження про недопущення в подальшому сварок та скандалів з позивачем [PERSON] (а.с.20,21) Отже, відповідачі чинять перешкоди позивачам у користуванні спільних приміщень, які згідно рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 06.04.2004 року залишені в загальному користуванні позивачам та [PERSON] та без виділення майна зі спільної часткової власності у натурі. Відповідно до приписів ст.ст. 317,319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як передбачено ч.1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Третя особа - [PERSON] міг вселити своїх батьків у спірну квартиру тільки за умови виділення його частки в натурі та реєстрації права власності на неї, як на окремий обєкт нерухомості. Виділення майна із спільної часткової власності у натурі призводить до припинення відносин спільної часткової власності і спільної власності взагалі для особи, яка здійснила право на виділ. А в даному випадку частки в натурі не виділялись. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов [PERSON]Ю, [PERSON] про усунення перешкод у користуванні ними, як власниками квартири [ADDRESS] шляхом виселення відповідачів із зазначеної квартири без надання іншого житла підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідачів на користь позивачів в дольовому порядку судовий збір по 243 грн. 60 коп., з кожного.

Outcome: approved