Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулись в суд із позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що квартира яка знаходиться по [ADDRESS] належить їм на праві приватної власності. Відповідач по справі, колишній чоловік позивачки [PERSON], понад півтора роки не проживає в квартирі, його речі та майно відсутні, він не бере участі в утриманні будинку та не вносить плату за комунальні послуги. Позивачі в судове засідання не з'явились, подали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житлом. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло виданого Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 02.12.1994 року, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON]. Згідно договору дарування від 19.12.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] подарувала належну її 1/2 частину квартири [ADDRESS] [PERSON]. На підстві чого, [PERSON] зареєструвала право власності на 1/2 частини квартири [ADDRESS], що підтверджується Реєстраційним написом на правовтановлювальному документі, виданному Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 09.01.2004 року, за реєстраційним №9333. Як вбачається із довідки №152, виданої ПП «Вікторія-1» від 07.04.2014 року в квартирі по [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON], її донька - [PERSON] та чоловік [PERSON]. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.01.2013 року по справі №1915/16302/2012 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що відповідач по справі, більше як півтора року не проживає в квартирі, його речі та майно відсутні, він не бере участі в утриманні будинку та не вносить плату за комунальні послуги. Як вбачається з акту комісії від 07.04.2014 року затвердженого директором ПП «Вікторія-1», [PERSON] за місцем реєстрації [ADDRESS] не проживає з 22.01.2013 року. У відповідності до вимог частини 2 статті 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житлом [ADDRESS]. Крім того, в силу вимог статті 88 ЦПК України, слід стягнути із відповідача на користь позивачів сплачений судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved