Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

Позивачі відповідно до позовної заяви від 24.10.2014 року просили стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість по договору про надання споживчого кредиту № 11371311000 від 14 липня 2008 року у сумі 44810,47 доларів США, що за курсом НБУ станом на 26.08.2014 року становить 598911 гривень 38 копійок, а також просили стягнути з відповідачів понесені судові витрати. Заочним рішенням Славутицького міського суду від 26.12.2014 року заявлені позовні вимоги були задоволені в повному обсязі. Відповідачі подали до суду заяви про перегляд заочного рішення. Ухвалою Славутицького міського суду від 03.02.2015 року заочне рішення Славутицького міського суду від 26.12.2014 року було скасовано і призначено до розгляду в загальному порядку. Позивачі двічі подали заяви про збільшення розміру позовних вимог і остаточно просили ухвалити рішення на їх користь, стягнути з відповідачів в солідарному порядку станом на 20.05.2015 року заборгованість за користування кредитом - 43156,08 доларів США- заборгованість за кредитом; 6444,50 доларів США заборгованість за відсотками; 80761,93 гривні пеня за прострочення сплати за кредитом; 19274,82 гривні 82 копійки пеня за прострочення сплати відсотків, всього 49600,58 доларів США та 100036,75гривень. В обґрунтування своїх позовних вимог посилаються на те, що 14.07.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» - з 21.12.2009 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» і відповідачем [PERSON], було укладено Договір про надання споживчого кредиту №11371311000 в іноземній валюті в сумі 87108,00 доларів США 00 центів, строком користування до 16.07.2018 року та сплатою за користування кредитом процентів у розмірі 14,0% річних. Відповідач [PERSON] отримав кошти, проте станом на 20.05.2015 року у відповідача є борг на загальну суму кредиту з урахуванням штрафних санкцій у розмірі 49600,58 доларів США та 100036,75гривень. Крім того даний кредитний договір був забезпечений Договором поруки № 217070 від 14.07.2008 року, укладеним між ними і відповідачами [PERSON] [PERSON], та № 217069 від 14.07.2008 року укладений між ними і [PERSON] Есмірою. Фірузівною, які відповідно до Договору поруки узяли на себе зобов,язання перед Банком по зобов,язанням відповідача [PERSON]. Тому просили в солідарному порядку стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором, а також понесені судові витрати. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] не заперечував проти того, що він отримав кредит у розмірі 87108,00 доларів США. Який він сплачував, проте із-за того що долар підвищився, у нього немає коштів на погашення боргу по даному кредиту, він намагається по мірі своїх сил здійснювати часткові проплати по кредиту, проте із-за великої вартості долара, грошей у нього не вистачає. Дійсно відповідно до Договору поруки [PERSON] узяла на себе обов,язки поручителя і уклала Договір поруки. Проте іншого поручителя [PERSON] [PERSON] при укладанні даного кредитного договору не було, на Договорі поруки від імені [PERSON] [PERSON] стоїть не його підпис. Тому він підтримує заявлений зустрічний позов. Відповідач [PERSON], заявлені позовні вимоги не визнала, як поручитель, оскільки вважає, що у позивачів відповідно їх пояснень у позовній заяві вказано, що відповідач [PERSON] всупереч умов Кредитного Договору не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентах з серпня 2009 року, чим тривалий час порушує взяті на себе договірні зобов,язання, а з позовною заявою позивачі звернулися 24.10.2014 року, тобто пройшло вже більше шести місяців, з часу виникнення у позивачів права вимоги у неї як поручителя заборгованості по кредитному договору. Крім цього вона особисто ніяких повідомлень від позивачів про те, що у відповідача [PERSON] є заборгованість по кредитному договору не отримувала. Відповідно зустрічної позовної заяви, вона підтримала позов, оскільки дійсно іншого поручителя не було при підписанні кредитного договору. Відповідач [PERSON] [PERSON] в останнє судове засідання не з,явився, відповідно до Договору про надання юридичної допомоги, його інтереси представляв адвокат [PERSON], який заявлені позовні вимоги не визнав, суду повідомив, що з серпня 2009 року, у позивачів виникло право вимагати кредитну заборгованість з поручителів, проте з позовною заявою позивачі звернулися 24.10.2014 року, тобто пройшло вже більше шести місяців, з часу виникнення у позивачів права вимоги у його довірителя як поручителя заборгованості по кредитному договору. Його довіритель особисто ніяких повідомлень від позивачів про те, що у відповідача [PERSON] є заборгованість по кредитному договору не отримував. Крім того його довіритель подав до суду зустрічну позовну заяву, в якій просив визнати недійсним договір поруки, оскільки це не його підпис на Договорі поруки. Судом встановлено, що 14 липня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» - з 21.12.2009 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» і відповідачем [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11371311000 в іноземній валюті в сумі 87108,00 доларів США, строком користування до 16.07.2018 року, погашенням кредиту згідно графіку помісячно, та виплатою процентів за користування кредитом з розрахунку 14,0% річних. У відповідності до Кредитного договору [PERSON] надав відповідачу [PERSON], грошові кошти. Згідно п.1.2.2. Кредитного Договору відповідач [PERSON], зобов'язаний повернути [PERSON] у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку № 1 до Договору, але в будь-якому випадку не пізніше 16.07.2018 року та сплачувати відсотки за користування [PERSON] шляхом сплати платежів у відповідності до графіку. З наданих документів і розрахунків вбачається, що відповідач [PERSON], свої зобов'язання по Кредитному договору виконує не належним чином, що виражається в неповерненні кредиту в строк передбачений Кредитним договором, а саме відповідно наданих розрахунків з серпня 2009 року відповідач сплачує кожного місяця не повні суми кредиту та процентів, як це передбачено Договором, з наданих розрахунків вбачається, що остання сума проплати по тілу кредиту була 30.07.2014 року у сумі 769,49 доларів США (а.с.223, т.1), а по процентах - 30.07.2014 року у розмірі 1,203,51 доларів США (а.с.230, т.1). Станом на 20.05.2015 року загальна заборгованість по поверненню кредиту та відсотків, з урахуванням штрафних санкцій складає 43156,08 доларів США- заборгованість за кредитом; 6444,50 доларів США заборгованість за відсотками; 80761,93 гривні пеня за прострочення сплати за кредитом; 19274,82 гривні 82 копійки пеня за прострочення сплати відсотків, всього 49600,58 доларів США та 100036,75гривень. Заслухавши сторони, вивчивши надані документи суд прийшов до висновку, що первісний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Статтею 526 цього Кодексу передбачено, що зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.610 цього Кодексу порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Частиною першою статті 611 цього Кодексу передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України наслідки порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно п.3.1.3. Кредитного договору сторони погодились про те, що у випадку виникнення у позичальника прострочення сплати [PERSON], відсотків за користування [PERSON] за будь-який період, [PERSON] має право вимагати дострокового повернення [PERSON] позичальником. Про дострокове витребування [PERSON] письмово сповіщає Позичальника. З наданих документів вбачається, що [PERSON] надсилав письмові вимоги позичальнику та поручителям (т.1, а.с.34,35,36,37 відповідно до поштових квитанцій 28.07.2014 року, проте заборгованість по кредиту не погашена. Відповідно до п.4.1. Кредитного договору у разі порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх зобов,язань, передбачених Договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частинами) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, Банку має право вимагати від Позичальника додатково сплатити Банку пеню в наступному порядку, а саме: в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена у іноземній валюті, пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості, але в будь-якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України на момент її нарахування. Розрахунок пені окремо за несвоєчасну сплату [PERSON] та відсотків за період прострочення в межах річного строку позовної давності визначений у розрахунку заборгованості, позивачем додано до позовної заяви. За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON], повинен відшкодувати позивачу заборгованість за кредитним договором. Крім того в забезпечення виконання взятих зобов'язань позичальника, що випливають з договору про надання споживчого кредиту № 11371311000 від 14.07.2008 року, відповідно до ст.553 ЦК України, 14.07.2008 року було укладено договори поруки з [PERSON] [PERSON] та [PERSON] Есмірою Фірузівною. Поручителі відповідно до умов договорів поруки взяли на себе солідарне зобов'язання перед банком відповідати по зобов'язанням позичальника, які виникли між банком та позичальником на підставі договору про надання споживчого кредиту № 11371311000 від 14.07.2008 року. Згідно умов договорів поруки поручителі відповідають перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами кредитного договору. Статтею 554 ЦК України, передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Посилання поручителів на ст.559 ЦК України, що поруки припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки, а в разі якщо такий строк не встановлено, поруки припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов,язання не пред,явить вимоги до поручителя є безпідставними. В даному випадку поручителі помилково обраховують такий строк з серпня 2009 року, оскільки відповідно до наданих розрахунків, і це підтвердив сам відповідач [PERSON], що після серпня 2009 року він не систематично, але проплачував борг по кредиту, останній платіж ним здійснено, 30.07.2014 року. Вимогу до поручителів позивачами (банком) направлено 28.07.2014 року. До суду позивачі звернулися відповідно до дати на конверті 23.10.2014 року. Тобто строк пред,явлення кредитором вимог до поручителів про повернення боргових сум, а саме шести місяців не пропущено. Тому вимоги позивачів в цій частині також підлягають задоволенню, оскільки роз,яснень до Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, тощо належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК України, статті 3 і 4 ЦПК України). Відповідно до вимог зустрічної позовної заяви, суд дійшов до висновку, що вона не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст.10,60 ЦПК України, кожна сторона зобов,язана в суді довести ті обставини, на які вона посилається. Суд може сприяти сторонам у збиранні доказів, на їх вимогу. За клопотанням [PERSON] [PERSON], судом було призначено судово-почеркознавчу експертизу, на вирішення якої були поставлені питання. При цьому судом були відібрані від [PERSON] [PERSON] експериментальні зразки підпису, також його було зобов,язано надати експертній установі вільні зразки підпису, почерку за період 2007, 2008 та 2009 років. Зобов,язано позивачів, а саме банк надати оригінал Договору експертній установі. Згідно повідомлення Київського науково-дослідного інституту, неможливо надати висновок судово - почеркознавчої експертизи [PERSON], не надав будь-який вільних зразків підпису, хоча банк надав оригінал Договору. Тому судом зроблено висновок, що ні позивач (зустрічна позовна заява) ні його довіритель не надали суду переконливих доказів того, що Договір поруки від 14.07.2008 року не було укладено з [PERSON] [PERSON] і на Договорі поруки стоїть не його підпис. За правилами ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалюється рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved