Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

Позивачі звернулися до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача про встановлення порядку користування квартирою. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони є співвласниками квартири [ADDRESS] . Вказана квартира складається з двох кімнат. Кожному із співвласників належить по 1/5 частині квартири. На даний час сторони не можуть дійти спільної згоди щодо порядку користування квартирою, що систематично призводить до неприязних стосунків між ними. Відповідач самовільно, без погодження з іншими власниками квартири, зайняв кімнату площею 11,4 кв.м, що вдвічі перевищує частку, яка йому належить, чим перешкоджає іншим співвласникам користуватися житловим приміщенням. Крім того, відповідачем провокуються сімейні сварки, які закінчуються викликом поліції. Посилаючись на викладене, з метою уникнення в подальшому конфліктних ситуацій, позивачі просять визначити порядок користування квартирою [ADDRESS] , а саме: виділити у користування позивачам кімнату площею 19,0 кв.м, а відповідачу - кімнату площею 11,4 кв.м, місця загального користування: кухню, ванну, вбиральню, коридор, балкон залишити у спільному користуванні, та вирішити питання про розподіл судових витрат. Представник позивачів [PERSON] у судовому засіданні 16.05.2019 позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі. Позивачі, які були присутні в суді під час попередніх судових засідань, наполягали на задоволенні позову, оскільки в спірній квартирі проживають лише позивачі [PERSON] та [PERSON] , у яких склались неприязні відносини з дружиною відповідача, у зв`язку з чим погіршилися відносини з ним самим. Позивач [PERSON] проживає окремо. Крім того, позивачі зазначили, що неодноразово зверталися до відповідача з пропозиціями придбати йому однокімнатну квартиру вартістю до 15000,00 доларів США та припинити право власності на його частку у спірній квартирі, однак такі пропозиції залишилися без задоволення. Відповідач та його представник у суді проти позову заперечували та просили відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що порядок користування квартирою, який просять визначити позивачі, не відповідає їх часткам у праві власності та призведе до суттєвого обмеження прав інших співвласників. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної часткової власності в рівних частках кожному квартира [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 5). Квартира [ADDRESS] складається з двох кімнат площею 11,4 кв.м та 19,0 кв.м, кухні площею 7,8 кв.м, ванни площею 2,6 кв.м, вбиральні площею 1,0 кв.м та коридору площею 6,9 кв.м. Квартира обладнана балконом площею 1,9 кв.м. Загальна площа квартири становить 50,6 кв.м, житлова площа 30,4 кв.м (а.с. 3). Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожному володіти, користуватись та розпоряджатись своєю приватною власністю, набутою у порядку, визначеному законом. Непорушність права власності закріплено і в статті 321 ЦК України, відповідно до частини першої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядженням своїм майном. За приписами частин першої, третьої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно частини першої статті 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до статті 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Статтею 358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен зі співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість між ними. Право на судовий захист виникає у випадку відсутності домовленості між всіма співвласниками, наявності між ними непорозумінь та протиріч, які ускладнюють спільне користування майном, або іншим чином впливають на права та інтереси всіх співвласників. Як встановлено судом, між сторонами тривалий час існують неприязнені стосунки, що підтверджується даними з органів поліції, а також рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 15.04.2016 року, згідно якого судом при розгляді справи про припинення права власності на частку у спірній квартирі відповідача [PERSON] судом встановлено те, що з 2007 по 2013 рік неодноразово на ґрунті спільного проживання у сторін виникали конфлікти, до вирішення яких залучались працівники правоохоронних органів. З пояснень сторін, наданих суду, відносини між співвласниками продовжують бути напруженими. Позивачами вживались заходи щодо придбання відповідачу з родиною іншого нерухомого майна, придатного для проживання. Всі пропозиції ним відхилені. У задоволенні позову про припинення права власності на частку відповідача у спірному майні позивачам відмовлено рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 15.04.2016 року. В справах зазначеної категорії слід розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Якщо спірні правовідносини не стосуються розподілу майна в натурі для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 17.02.2016 № 6-1500цс15. Судом встановлено, що спірна квартира перебуває у спільній частковій власності сторін по справі, кожному з яких належить по 1/5 частині квартири. На час звернення до суду позивачі займають кімнату площею 19,0 кв.м., в іншій кімнаті площею 11,4 кв.м проживає відповідач та його сім`я. З матеріалів справи вбачається, що загальна площа квартири складає 50,2 кв.м, а житлова - 30,4 кв.м. Частка кожного співвласника в житловій площі складає 6,08 кв.м. Позивачі просять виділити собі у користування кімнату площею 19,0 кв.м (по 4,75 кв.м на особу), а відповідачу - кімнату площею 11,4 кв.м. Фактично позивачі просять виділити собі кімнату меншої площі, ніж складає їх частка житлової площі в спільній власності, а відповідачу - кімнату більшої площі. Відповідач, заперечуючи проти такого порядку користування квартирою, будь-якого свого варіанту не запропонував, на неодноразові пропозиції позивачів придбати йому однокімнатну квартиру замість його частки у спільній власності не погодився. Такі дії відповідача фактично призводять до порушення прав інших співвласників на надання їм у користування тієї частини майна в натурі, яка відповідає їх часткам у праві спільної часткової власності. При визначенні порядку користування спірною квартирою суд виходить з того, що виділення у відособлене користування кожному із співвласників частини квартири, яка б відповідала їх ідеальним часткам є неможливим, проте за запропонованим позивачем варіантом відхилення не є значним (лише 1,33 кв.м на особу), позивачі не заперечують щодо виділення їм у користування житлової площі, яка є меншою за їх частку в спільній власності, а тому суд вважає, що запропонований позивачами порядок користування квартирою є оптимальним, баланс інтересів співвласників при користуванні квартирою в такому випадку не порушить права відповідача. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача [PERSON] судовий збір у сумі 640,00 грн. З викладеного,

Outcome: approved