Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом (з урахуванням уточнених заявою від 25.10.2016 позовних вимог) до відповідача [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Миколаївський районний відділ реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивачі посилаються на те, що з 21 лютого 2003 року позивач [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON]. Заочним рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 08 вересня 2015 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] було розірвано, при цьому фактичні сімейні відносини між ними були припинені ще з вересня 2014 року. З того ж часу позивачі [PERSON] і [PERSON] стали проживати разом. 22 травня 2016 року в них народилася спільна дитина - син [PERSON], однак у актовому записі про народження дитини її батьком записано відповідача [PERSON]. Таким чином, позивачі просять виключити відомості про відповідача [PERSON], як про батька, із актового запису № 32 від 07 червня 2016 року про народження [PERSON], [INFO], складеного Миколаївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області. У судове засідання позивачі [PERSON] і [PERSON]не зявилися, при цьому 25.10.2016 подали суду заяву, в якій позовні вимоги підтримали в повному обсязі і просили розглядати справу за їх відсутності. Раніше у судовому засіданні [PERSON] пояснила, що батьком її дитини є [PERSON], а запис про батька [PERSON] здійснено, у зв'язку з тим, що вони з [PERSON] своєчасно не подали до органів реєстрації актів цивільного стану спільної заяви колишнього подружжя про невизнання колишнього чоловіка батьком дитини. [PERSON], раніше у судовому засіданні також надав пояснення, що дійсно є батьком дитини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, при цьому 13.12.2016 також подав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі і просив розглядати справу без його участі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Миколаївський районний відділ реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області у судове засідання не з'явився, при цьому 25.10.2016 третя особа подала суду заяву, в якій просила розглядати справу без участі її представника. Дослідивши в судовому засіданні наявні у справі письмові докази, суд дійшов такого. Відповідно до свідоцтва про народження серії I- ФП № 247191 від 07 червня 2016 року, 22 травня 2016 року у с. Кірове, Миколаївського району, Миколаївської області народився [PERSON]. У свідоцтві про народження батьком дитини записаний [PERSON], а матір'ю [PERSON] (а.с.8). Згідно з копією заочного рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 08 вересня 2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. В рішенні суду вказано, що подружжя не проживає разом з вересня 2014 року (а.с.7). У судовому засіданні позивачі підтвердили, що з вересня 2014 року проживають разом. Позивач [PERSON] визнає себе батьком дитини [PERSON]. Згідно з положеннями ст. 121 Сімейного кодексу України (далі СК України) права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Зі змісту ч. 2 ст. 136 СК України вбачається, що у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Відповідно до ч. 2 ст. 138 СК України, вимога матері про виключення запису про її чоловіка як про батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. У пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року роз'яснено, що предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. При цьому відповідні вимоги жінки суд може задовольнити лише за умови подання іншою особою заяви про своє батьківство. У судовому засіданні встановлено, що сторонами у справі визнається той факт, що позивач [PERSON] є батьком дитини [PERSON], [INFO]. Отже, в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України зазначена обставина не підлягає доказуванню. Згідно з положеннями ч. ч. 1, 4 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У пункті п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посилання на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи вищевикладене, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved