Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Позивачка 17.04.2014 р. звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів з відповідача на утримання їх дитини - сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку /доходу/, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подання заяви і до повноліття дитини. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач є батьком дитини, однак матеріальну допомогу надає інколи і так як позивачка не працює, то просить офіційно стягувати аліменти з відповідача. До судового засідання від позивачки, через канцелярію суду, завчасно подано письмове клопотання про розгляд справи без її участі, з проханням задовольнити позов та проти заочного розгляду справи вона не заперечує. Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце засідання повідомлявся належним чином, відповідно до ст.ст.74, 76 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ураховуючи, що відповідач по справі у судове засідання не з'явився, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутності [PERSON], на підставі наявних у справі доказів та в інтересах його неповнолітньої дитини. Дослідивши письмові докази, вивчивши матеріали справи, суд знаходить, що позовні вимоги [PERSON] підтверджені належними та допустимими доказами. Судом встановлено, що сторони з 07.08.2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який 15 жовтня 2013 року за рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області було розірвано. /а.с.2/ Згідно свідоцтва про народження серії « [NUMBER] сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO] /а.с.3/ Запис у графі «батько» відповідачем не спростовано. Відповідно даних довідки №940 від 16.04.2014 р. Гончарівської селищної ради Чернігівського району, позивачка та її дитина проживають разом [ADDRESS]. /а.с.6/ У відповідності до ч.1 ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, встановлених ст.184 цього кодексу. Враховуючи наведене, з урахуванням матеріального становища обох сторін, їх стану здоров'я, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за період від дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати по справі слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved