Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON]., просить надати їй дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон малолітнього сина без згоди батька у супроводі матері та у супроводі інших осіб, уповноважених матір'ю за нотаріально посвідченою згодою, без згоди та супроводу батька, а також про надання дозволу на виготовлення та оформлення проїздних документів для виїзду з України за кордон малолітнього сина - [PERSON], уродженця та жителя [ADDRESS] без згоди батька - [PERSON]. Стягнути з відповідача на її користь витрати, пов'язані зі сплатою судового збору. В обґрунтування своїх вимог позивачка вказала, що з 27 грудня 2002 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Від даного шлюбу у них є син - [PERSON], [INFO]. Зазначила, що в період спільного проживання подружжя із сином переважно проживали на території Російської Федерації. Там син розпочав навчання і на даний час навчається у Нововолковскій основній загальноосвітній школі, яка знаходиться за адресою: « Московская область, Рузский район, д. Нововолково, ул. Центральная, д.6.» За згодою та домовленістю батьків із школою укладено довгостроковий договір про навчання сина у школі. Після розірвання шлюбу позивачка разом із сином проживає у [ADDRESS], знаходиться у цивільному шлюбі з громадянином Росії - [PERSON]. Вони матеріально утримують та належним чином піклуються про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Позивачка на території Росії проживає законно, оформлено міграційну картку на неї та сина. Міграційною службою видано патент Серії [NUMBER] від 24.01.2014 року, сплачуються податки у вигляді фіксованого авансового платежу. Відповідач проживає у м. Києві з іншою сім'єю, на сина нерегулярно сплачує аліменти, але заборгованості не має. Відповідач не цікавиться дозвіллям, інтересами сина, фактично ухиляється від участі в його вихованні. У 2013 році він дав дозвіл на вивезення сина у Росію без проблем. У 2014 році безпідставно не дає дозвіл на вивезення сина у Росію, отже, є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон. Незабаром 1-ше вересня, сину необхідно відвідувати школу. Згоди відповідача на проживання дитини з позивачкою не досягнуто, у зв'язку з цим подано позов до Віньковецького районного суду про визначення його місця проживання. ЇЇ неодноразові прохання надати дозвіл на виїзд за кордон та оформлення проїзного документу неповнолітній дитині відповідачем ігноруються, а тому це питання в добровільному порядку між ними не врегульовано. Оскільки батько дитини безпідставно не дає дозволу на її виїзд за кордон на навчання, при цьому жодних вагомих аргументів, які б обґрунтовували відмову, не наводить, просить дозволити дитині без згоди батька оформити документи та надати дозвіл на тимчасовий виїзд на навчання за межі України до Російської Федерації . В судовому засідання позивачка та її представник вимоги підтримали, просять їх задовольнити. Повідомляють, що дитина вчиться на території Російської Федерації 3 роки. В цьому році батько добровільно не надає згоду на виїзд дитини на навчання за кордон та на оформлення проїзних документів - закордонного паспорту та інших, при цьому ставить умову передачі йому спільно нажитого майна. Надана представником відповідача в останньому судовому засіданні нотаріально посвідчена згода не задовольняє позивачку, оскільки вона не має можливості отримати без згоди батька закордонний паспорт на ім'я сина, а батько такого дозволу не дав. Вона має бажання привезти дитину на Новий рік на Україну і не зможе її вивезти без закордонного паспорта з 2015 року до Нововолковської загальноосвітньої школи. Окрім того, відповідач неодноразово погоджувався дати згоду на виїзд дитини. Вони узгоджували проблемні питання, призначали дату зустрічі, вона купувала білети з м. Москви, відпрошувалась з роботи, а він переносив дату і вона несла втрати матеріальні та втрати психологічного характеру. Послалась на СМС повідомлення. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, просив розглядати справу в його відсутності. Його представник заперечувала проти задоволення позову. Повідомила, що у позові не зазначено терміну вивезення дитини за кордон, не вказано державу. Вважає, що відсутній спір між сторонами. В останньому судовому засіданні надала оригінал нотаріально посвідченої заяви, в якій [PERSON] надає згоду на виїзд сина в Росію з 25 серпня 2014 року до 30 травня 2015 року з метою навчання. Третя особа - представник Віньковецької районної державної адміністрації, відділ служби у справах дітей представника до суду не надіслала. Надала до канцелярії суду письмову заяву, в якій проти задоволення позову не заперечує та просить справу розглянути за їх відсутності. Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 27.12.2002 року по 20 вересня 2012 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у них є син [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER]). Відповідно до актового запису про народження [PERSON], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Віньковецького районного управління юстиції 18.07.2005 року, його матір'ю є позивач [PERSON], а батьком - [PERSON]. Як вбачається з довідки від 23 травня 2014 року Нововолковскої основної загальноосвітньої школи Московської області, [PERSON] являється учнем 3-го класу цієї школи. Згідно ст.141 СК України, батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно ч.2 ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Судом також встановлено, що позивачка, турбуючись про навчання, духовний та моральний розвиток дитини, має бажання та можливість виїзду за кордон, де може забезпечити належне навчання дитини. Вона перебуває на обліку міграційної служби Російської Федерації - патент серії [NUMBER] працює, забезпечена житлом. Вона та відповідач підписали зі школою договір 01 вересня 2011 року про навчання сина у Нововолковській основній загальноосвітній школі, яка знаходиться за адресою: Московська область, Рузский район, с. Нововолково, вул. Центральна, буд.6. Син протягом трьох останніх років навчається на відмінно в цій школі. Період навчання триває з 01 вересня до 30 травня слідуючого року. Окрім навчання, за бажанням, дитина до 20 червня може відвідувати дитячий табір. До 23 липня 2014 року батько давав усний дозвіл на виїзд дитини за кордон під умовою вирішення особистого спору з матір'ю про поділ спільно нажитого майна на свою користь, що підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON]. Після 23.07.2014 року він надав письмовий дозвіл на виїзд сина в Росію на період з 25.08.2014 року до 30 травня 2015 року, але ним не надано дозвіл на оформлення проїзних документів - закордонного паспорту на дитину, що є обмеження прав дитини на вільне перетинання прикордонної території інших держав. Також ним не враховано період можливого перебування сина в дитячому таборі. До показань свідка [PERSON] в частині дачі згоди дитині на виїзд без будь-яких умов зі сторони батька суд відноситься критично, оскільки нотаріально посвідчена згода, надана батьком, лише 23 серпня 2014 року в процесі розгляду даної справи. Також судом не приймається позиція представника відповідача про відсутність спору по справі, оскільки, період навчання закінчується 30 травня 2015 року, а, як повідомили свідки, до 20 червня 2015 року діти після шкоди перебувають в дитячому таборі. Тобто, батько не спілкуючись з сином і матір'ю і без його згоди щодо необхідності та можливості відвідувати дитиною табір праці та відпочинку при школі, фактично обмежив сина у праві на спілкування з однокласниками протягом часу відпочинку. Тому суд вважає можливим продовжити час перебування [PERSON] в Російській федерації до 21 червня 2015 року. Посилання сторони відповідача на обмеження в цьому випадку прав батька не приймається, оскільки із показань свідків [PERSON] та [PERSON] слідує, що бабуся навпаки сприяє спілкуванню хлопчика з батьком. Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Із аналізу доказів слідує, що відповідач безпідставно не надавав до 23.07.2014 року дозволу на виїзд дитини за кордон, а наданий дозвіл не охоплює період відпочинку дитини. Таким чином, інтересам дитини відповідає тимчасовий виїзд у супроводі позивачки чи інших уповноважених нею осіб до Російської Федерації на період навчання сина у Нововолковській основній загальноосвітній школі Московської області, що буде всебічно сприяти його інтелектуальному, моральному, культурному, духовному і соціальному розвитку. На час розгляду справи дитина проживає з бабусею - [PERSON] в [ADDRESS] і бабуся супроводжує дитину, тому правомірна вимога матері про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон малолітнього сина без згоди батька у супроводі інших осіб, уповноважених матір'ю за нотаріально посвідченою згодою, без згоди та супроводу батька. Судові витрати відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України у виді судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. слід стягнути з відповідача на користь позивачки.

Outcome: partial