Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

Позивачі звернулися з позовом до суду та просять визнати за кожним з них право власності на 1/3 частину житлового будинку (загальною площею 47, 3 кв.м.,) А- 1, сарай - Б, літня кухня - В, колодязь -К, огорожа - №1, хвіртка- 2, що розташовані по вул. Сонячна, 49 в с. Давидів, Пустомитівського району, Львівської області, а також визнати за [PERSON], [PERSON], [PERSON] спільно та за кожними окремо права та обовязки забудовника обєкта незавершеного будівництва готовність 26 %, розташований в с. Давидів, вул. Сонячна, 49, Пустомитівського району, Львівської області, згідно рішення Пустомитівської районної ради № 244 від 20.07.1989 року, з правом, після завершення будівництва, зареєструвати за кожним з них право власності на 1/3 ідеальну частину обєкта будівництва. В обгрунтування позовних вимог покликаються на те, що 17.05.1989 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла житловий будинок з прибудовою своєму синові [PERSON] 03.11.1994 року [PERSON] померла, спадкоємцем якої став [PERSON], який прийняв спадщину шляхом вступу в управління майном та повній мірі забезпечив утримання господарства по вул. Сонячна, 49, с. Давидів, Пустомитівського району, Львівської області. [PERSON] помер 25.06.2011 року та відкрилася спадщина, до складу якої увійшло і право власності на житловий будинок № 49 по вул. Сонячна в с. Давидів, Пустомитівського району, Львівської області; права та обовязки забудовника обєкта незавершеного будівництва готовність 26 %, розташованого в с. Давидів, вул. Сонячна, 49, Пустомитівського району, Львівської області, згідно рішення Пустомитівської районної ради № 244 від 20.07.1989 року. За час свого життя [PERSON] своїми правами на випадок смерті не розпорядився, тому майно успадковується за законом почергово. Позивачі, як діти спадкодавця, є спадкоємцями 1 черги. Позивачі звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] У встановленому законом, позасудовому порядку позивачами було отримано свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] Проте, у позасудовому порядку позивачі не мають можливості здійснити спадкування права власності на житловий будинок № 49 по вул. Сонячна в с. Давидів, Пустомитівського району, Львівської області; права та обовязки забудовника обєкта незавершеного будівництва готовність 26 %, розташований в с. Давидів, вул. Сонячна, 49, Пустомитівського району, Львівської області, згідно рішення Пустомитівської районної ради № 244 від 20.07.1989 року, оскільки спадкодавець [PERSON] за час свого життя не зареєстрував свої права на зазначене вище майно, яке набув правомірно. А тому просять визнати за ними право власності на спадкове майно в судовому порядку. Враховуючи, що права та обовязки забудовника обєкта незавершеного будівництва готовність 26 %, розташованого в с. Давидів, вул. Сонячна, 49, Пустомитівського району, Львівської області, згідно рішення Пустомитівської районної ради № 244 від 20.07.1989 року до завершення будівництва та здачі будинку в експлуатацію в порядку встановленому законом, поділу між спадкоємцями не підлягають, така процедура можлива лише шляхом укладення договору між спадкоємцями. Позивачі вважають необхідним визнати за ними спільно та за кожними окремо права і обовязки забудовника обєкта незавершеного будівництва готовність 26 %, розташованого в с. Давидів, вул. Сонячна, 49, Пустомитівського району, Львівської області, згідно рішення Пустомитівської районної ради № 244 від 20.07.1989 року, з правом, після завершення будівництва зареєструвати за кожним з них право власності на 1/3 ідеальну частину обєкта будівництва. В судове засідання позивачі [PERSON], [PERSON] та представник [PERSON] [PERSON] не зявилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, однак подали через канцелярію суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Представник відповідача [PERSON] сільської ради обєданої територіальної громади Пустомитівського району Львівської області в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Подала заяву про розгляд справи у її відсутності та не заперечила щодо успадкування майна позивачами. Відповідно до вимог ч. 2 ст.197 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 31.10.1994 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-СГ, №273939, виданим 03.11.1994 року [PERSON] сільською Радою Пустомитівського району Львівської області. Так, спірні правовідносини регулюються ЦК УРСР 1963 року, який був чинним на момент їх виникнення. Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР. З листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» випливає, що при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. В рішенні Конституційного Суду України у справі №1-7/99 від 09.02.1999 року, суд дійшов висновку, що положення частини першої статті 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої увійшло: - право власності на домоволодіння за адресою вул. Сонячна, 49, в с. Давидів, Пустомитівського району, Львівської області, що стверджується свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок від 24.07.1987 року, виданим виконкомом Пустомитівської районної Ради народних депутатів, довідкою-характеристикою від 02.06.1995 року, виданою Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації, згідно якої домоволодіння за адресою вул. Сонячна, 49, в с. Давидів, Пустомитівського району, Львівської області складається з А-1 житловий будинок, житловою площею 37,2 кв.м., Б, В сарай, 1 огорожа, 2-хвіртка, К-колодязь. - права та обовязки забудовника обєкта незавершеного будівництва готовність 26 %, розташованого в с.Давидів, вул. Сонячна, 49, Пустомитівського району, Львівської області, згідно рішення Пустомитівської районної ради № 244 від 20.07.1989 року. На підставі зазначеного рішення був виданий Будівельний паспорт на імя [PERSON]. Відсоток готовності зазначеного вище обєкта незавершеного будівництва зазначено у Технічному паспорті на житловий будинок № 49 по вул. Сонячна, с. Давидів, виданого ТзОВ ТБ «Фаєрмур» за станом на 07.06. 2016 року та підтверджено Довідкою № 684 від 07.06. 2016 року, що видана ТзОВ ТБ «Фаєрмур». Спадкодавець [PERSON] 17.05.1989 року склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому [PERSON] сільської ради [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 11, який не змінений та не скасований, відповідно до якого заповіла житловий будинок з прибудовою, дві шопи, що знаходяться в с.Давидові Пустомитівського району Львівської області своєму синові [PERSON] Після відкриття спадщини, [PERSON] не звертався в державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, при цьому, фактично вступив в управління і володіння спадковим майном, оскільки забезпечував його збереження, доглядав господарство та сестру [PERSON], що підтверджується довідкою № 2101 від 26.07.2017 року, виданою [PERSON] сільською Радою. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №185 від 14.06.1994 року, яка діяла на момент відкриття спадщини, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст.549 ЦК УРСР). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім'я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців. З [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» випливає, що судам слід звернути увагу, що на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). 25.06.2011 року [PERSON] помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії 1 СГ № 252955, яке видане Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 27.06. 2011 року. Мати позивачів, [PERSON], померла 29.11.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії 1-СГ №234386, виданим Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 29.11.2010 року. За життя своїм майном на випадок смерті [PERSON] не розпорядився, а тому відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкування після його смерті відбувається за законом почергово. До спадкоємців першої черги спадкування після смерті [PERSON] належать його діти: сини [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Факт родинних відносин першої лінії споріднення між спадкодавцем та позивачами (батько - сини) стверджується відповідними свідоцтвами про народження, а саме, позивач [PERSON], факт родинних відносин першої лінії споріднення між спадкодавцем та позивачем підтверджується Свідоцтвом про народження серії І УР № 385385 від 23.06. 1960 року; позивача [PERSON] підтверджується Свідоцтвом про народження серії VІІ УР № 0562091 від 02.07. 1965 року; позивача [PERSON] підтверджується Свідоцтвом про народження серії VІІ УР № 0562090 від 02.07. 1965 року. Як вбачається з матеріалів справи, позивачу [PERSON] 07.12.2012 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частку спадщини після смерті [PERSON], позивачу [PERSON] - свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частку спадщини після смерті [PERSON], позивачу [PERSON] - свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частку спадщини після смерті [PERSON] Оскільки на момент відкриття спадщини у спадкодавця були відсутні правовстановлюючі документи щодо належності майна, у спадкоємців існують перешкоди в оформленні спадкових прав. Враховуючи викладене, судом встановлено, що спадкодавець [PERSON], який з підстав, що не заборонені законом, а отже правомірно набув право власності на домоволодіння за адресою вул. Сонячна, 49, в с. Давидів, Пустомитівського району, Львівської області, яка складається з А-1 житловий будинок, житловою площею 37,2 кв.м., Б, В сарай, 1 огорожа, 2-хвіртка, К-колодязь, а також права та обовязки забудовника обєкта незавершеного будівництва готовність 26 %, розташованого в с.Давидів, вул. Сонячна, 49, Пустомитівського району, Львівської області, згідно рішення Пустомитівської районної ради № 244 від 20.07.1989 року. На підставі зазначеного рішення був виданий Будівельний паспорт на імя [PERSON]. Відсоток готовності зазначеного вище обєкта незавершеного будівництва зазначено у Технічному паспорті на житловий будинок № 49 по вул. Сонячна, с. Давидів, Пустомитівського району, Львівської області, в порядку спадкування після смерті своєї матері [PERSON], помер 25.11.2011 року спадщину якого, як спадкоємці за законом прийняли його сини [PERSON], [PERSON], [PERSON]. За вказаних вище обставин, беручи до уваги те, що позивачі є єдиними спадкоємцями, які претендують на спадкове майно та фактично прийняли спадщину, однак не можуть оформити право власності на неї оскільки відсутні правовстановлюючі документи на майно, те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку; те, що обставини склалися так, що в іншому, крім судового порядку, позивачі не мають можливості реалізувати своє право на спадщину, те, що визнання права власності за позивачами на спірне майно не порушить прав відповідача, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved