Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до територіальної громади в особі Пальчиківської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області, Бахмацької РДА про визнання права власності в порядку спадкування, мотивуючи свої вимоги тим, що вони, будучи спадкоємцями за законом після смерті свого чоловіка та батька [PERSON], успадкували дві земельні ділянки, які розташовані на території Пальчиківської сільської ради і на підставі державного акта серії ЯГ № 863594 належали [PERSON] Проте, у зв»язку з тим, що вищевказаний правовстановлюючий документ на даний час втрачений, нотаріус відмовляє позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину, що позбавляє їх можливості в повній мірі реалізувати свої права на успадковані ними земельні ділянки, тому за захистом своїх прав [PERSON] та [PERSON] змушені звернутися до суду. Згідно з ухвалою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 25.10.2017 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору була залучена [PERSON] Учасники провадження в судове засідання не з»явилися, хоча були належним чином сповіщені про дату, час та місце його проведення, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі; відповідачі проти задоволення вимог позивачів не заперечують; третя особа також вважає за можливе позов задовольнити. Судом на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Повно та всебічно дослідивши усі докази по справі, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до слідуючого висновку. Як встановлено в судовому засіданні, 24.10.2012 року помер батько позивача [PERSON] та чоловік позивача [PERSON] [PERSON], якому за життя, згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №863594, виданим 22.06.2007 року Бахмацькою районною державною адміністрацією належала земельна ділянка загальною площею 2.21 га, розташована на території Пальчиківької сільської ради Бахмацького району Чернігівської області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка складається із двох земельних ділянок: площею 1.87 га, з кадастровим номером 7420387200:05:000:0135 та площею 0.34 га, з кадастровим номером - 7420387200:09:000:0008 (а.с.7-10,16). Заповіту [PERSON] за життя не складав. На день смерті був зареєстрований і постійно проживав в [INFO] разом зі своєю дружиною [PERSON] та сином [PERSON] (а.с.13,34). Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень п.г ч.1 ст.81 ЗК України, однією з підстав набуття права власності на земельну ділянку є прийняття спадщини. Згідно з положеннями ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на дану нерухомість . Згідно з матеріалами справи, спадкова справа щодо майна померлого [PERSON] була відкрита 05.10.2017 року за заявою позивачів (а.с.11,12,28). Таким чином, позивачі після смерті [PERSON] в рівних частинах успадкували право власності на земельну ділянку загальною площею 2.21 га, розташовану на території Пальчиківської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка складається із двох земельних ділянок: площею 1.87 га, з кадастровим номером 7420387200:05:000:0135 та площею 0.34 га, з кадастровим номером - 7420387200:09:000:0008. Однак, після звернення до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав після смерті [PERSON], позивачам було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину по причині втрати оригіналу державного акта, який посвідчує право власності спадкодавця на спірні земельні ділянки (а.с.15). [PERSON], яка є донькою [PERSON], до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька не зверталася, не є такою, що фактично прийняла спадщину і не претендує на спірне майно. Згідно з п.2.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Оголошенням, опублікованим в районній газеті «Порадник» № 41 (597) від 13.10.2017 року позивачами було повідомлено про втрату державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 863594, виданого на [PERSON] з проханням вважати втрачений державний акт недійсним (а.с.14). Вищевикладене підтверджує право кожного з позивачів в порядку спадкування за законом на 1/2 частину земельних ділянок: площею 1.87 га, з кадастровим номером 7420387200:05:000:0135 та площею 0.34 га, з кадастровим номером - 7420387200:09:000:0008, обидві з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Пальчиківської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області. Положеннями ст.16 ЦК України зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання за позивачами права власності за кожним на 1/2 частину спадкового майна у виді земельних ділянок, оскільки, виходячи з вимог ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі вищевикладеного та ст.ст. 16, 392, 1217, 1225, 1268, 1297 ЦК України, ст.81 Земельного кодексу України,

Outcome: approved