Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, з ціною позову 6955,99грн., мотивуючи свої вимоги тим, що згідно рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області по справі №2/683/910/2014, що набрало законної сили, ухвалено стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO]., в розмірі 400грн. щомісячно, починаючи з 25.07.2014р. і до досягнення дитиною повноліття. За вказаним рішенням суду виписаний виконавчий лист від 23.12.2014р., який звернуто до примусового виконання. Позивачка вказує, що відповідач не сплачує аліменти, що присуджені до стягнення за рішенням суду. Згідно розрахунку заборгованості по аліментах, виданого відділом ДВС Черкаського РУЮ 02.06.2015р. вказано, що заборгованість по аліментах [PERSON] станом на 01.06.2015р. становить 4090,32грн. Таким чином, згідно положень ч.1 ст.196 СК України позивачка має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення. Вказала, що строк позовної давності до даних правовідносин не застосовується згідно положень ст.20 СК України. Тому, позивачка просила стягнути із [PERSON] на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO]., за період 25.07.2014р. по 01.06.2015р. в сумі 6955,99грн. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, однак надіслала до суду письмову заяву від 31.07.2015р. про розгляд справи без її участі, свої вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову, подавши письмові документи, зазначивши, що він з позивачкою дійсно перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний у травні 2015 року. Він не відмовляється від сплати аліментів на утримання дитини [PERSON] (в сумі 400грн. щомісячно) та на утримання колишньої дружини [PERSON] (100грн. щомісячно), однак просив врахувати, що на даний час він навчається в інтернатурі Вінницького національного медичного університету ім..М.І.Пирогова на контрактній формі навчання за спеціальністю «Акушерство та гінекологія». Заробітної плати та стипендії не отримує. Термін навчання з 01.08.2014р. по 20.06.2017р. На літній період 2015 року він тимчасово влаштувався на роботу в Черкаський шовковий комбінат на посаду охоронника щоб отримати хоч якийсь заробіток, а після цього надалі продовжить навчання в інтернатурі. Він має середньомісячну зарплату 1381,22грн. Вказав, що він проживає в домоволодінні своїх батьків, які йому допомагають по мірі можливостей, проживає разом із батьком, матір'ю, яка є інвалідом 3-ї групи загального захворювання, сестрою, яка є інвалідом 3-ї групи з дитинства та малолітньою племінницею. Вказав, що аліменти він почав платити 14.01.2015р., оскільки він дізнався про необхідність сплачувати аліменти тільки 25.11.2014р. і сплатив усього на користь позивачки 500грн. Тому просив врахувати його матеріальний та сімейний стан та відмовити позивачці в задоволенні позову. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши надані сторонами письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи. В судовому засіданні встановлено, що згідно рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області по справі №2/683/910/2014, що набрало законної сили, ухвалено стягувати з [PERSON] аліменти на користь [PERSON]. на утримання сина [PERSON], [INFO]., в розмірі 400грн. щомісячно, починаючи з 25.07.2014р. і до досягнення дитиною повноліття. Крім цього, ухвалено стягувати з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] в розмірі 100грн. щомісячно. За вказаним рішенням суду виписаний виконавчий лист від 23.12.2014р., який звернуто до примусового виконання. Згідно постанови Центрального відділу ДВС Черкаського МУЮ про відкриття виконавчого провадження від 22.06.2015р. було відкрито виконавче провадження №47942290 за вказаним виконавчим листом про стягнення аліментів на користь [PERSON] в розмірі 400грн. щомісячно (на утримання дитини). Згідно постанови Центрального відділу ДВС Черкаського МУЮ про відкриття виконавчого провадження від 22.06.2015р. було відкрито виконавче провадження №47942217 за вказаним виконавчим листом про стягнення аліментів на користь [PERSON] в розмірі 100грн. щомісячно (на утримання колишньої дружини). Згідно розрахунку заборгованості по аліментах, виданого відділом ДВС Черкаського РУЮ від 02.06.2015р. вказано, що заборгованість по аліментах [PERSON] (на утримання дитини) станом на 01.06.2015р. становить 4090,32грн. Відповідно до положень ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення. Згідно положень ст.ст.180-185 СК України відповідач зобов'язаний утримувати своїх дітей та своєчасно і в повному обсязі сплачувати аліменти, що присуджені до стягнення згідно рішення суду. Згідно положень ст.20 Сімейного кодексу України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених СК України. Загальна сума неустойки за прострочення сплати аліментів за період з 25.07.2014р. по 01.06.2015р. становить 6955,99грн. Вказана сума неустойки на момент ухвалення даного рішення позивачем не змінена. Згідно ч.2 ст.196 Сімейного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Суд вважає необхідним застосувати до спірних правовідносин положення ч.2 ст.196 СК України, оскільки розмір неустойки в сумі 6955,99грн. перевищує розмір заборгованості по аліментах (4090,32грн.); суд враховує, що відповідач навчається в інтернатурі Вінницького національного медичного університету ім..М.І.Пирогова на контрактній формі навчання, заробітної плати та стипендії не отримує (підтверджується довідкою університету від 19.11.2014р.), з терміном навчання з 01.08.2014р. по 20.06.2017р. Відповідач тимчасово на літній період влаштувався на роботу в Черкаський шовковий комбінат на посаду охоронника, має середньомісячну зарплату 1381,22грн. (підтверджується довідкою про доходи від 05.08.2015р.), а в подальшому має намір продовжити навчання. Розмір вказаної зарплати є незначно вищим за мінімальну зарплату. Інших доходів відповідач не має, власного житла не має, а проживає в домоволодінні своїх батьків разом із батьком, матір'ю, яка є інвалідом 3-ї групи загального захворювання, сестрою, яка є інвалідом 3-ї групи з дитинства та малолітньою племінницею. Тому, суд враховує матеріальний та сімейний стан відповідача та вважає необхідним зменшити розмір пені по аліментах з 6955,99грн. до суми 1000грн. Також суд враховує, що виконавче провадження про стягнення з відповідача аліментів було відкрито органами ДВС лише 22.06.2015р. Таким чином, враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог [PERSON]: з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO]., за період 25.07.2014р. по 01.06.2015р. в сумі 1000грн. В решті позовних вимог суд вважає необхідним відмовити. З відповідача необхідно стягнути судові витрати на користь позивачки, що складаються із судового збору в сумі 243,60грн. На підставі ст.ст.20, 196 СК України,

Outcome: partial