Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовом до Гребінківської міської ради Полтавської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими побудовами в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги обгрунтовують тим, що [INFO] помер [PERSON] , на час смерті йому на праві приватної власності належав будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , який складається з: «А-1» - житлового будинку (загальною площею 71,7 кв.м., житловою площею 34,2 кв.м.); «Б» - літньої кухні - сараю; «б» - погребу; «В» - сараю; «в» - прибудови; «Г» - літнього душу; «Д» - вбиральні; «Е» - гаражу; «е» - прибудови; «е1» - гаражу; «№ 1» - колодязю; «№ 2» - огорожі; «№3» - огорожі; «№ 4» - огорожі; «№ 5» - огорожі; «№ 6» - воріт; «№ 7» - ями вигрібної. За життя [PERSON] заповіту не склав. Після його смерті шляхом вступу в управління спадковим майном спадщину прийняли спадкоємці першої черги в рівних частинах (по 1/3 частині домоволодіння), зокрема: дружина спадкодавця [PERSON] і сини [PERSON] та [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. Належну їй 1/3 частину вищевказаного домоволодіння шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном в силу ст. 549 УРСР (редакції 1963 року) прийняли її сини: [PERSON] та [PERSON] , розділивши спадкове майно по 1/6 між собою. Тобто кожен із них мав по 1/2 частині нерухомого спадкового майна. Зазначає, що не встигши здійснити переоформлення спадкових прав на частину житлового будинку, [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті належну йому 1/2 частину спадкового домоволодіння отримала у спадок шляхом спільного проживання його дружина, [PERSON] . Вказує, що з метою переоформлення спадщини позивачі звернулися до Гребінківської державної нотаріальної контори, проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом державний нотаріус відмовила. Свої дії мотивувала відсутністю належних правовстановлюючих документів на спадкове майно. Просять суд визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. 25.05.2020 року представник відповідача Виконавчого комітету Гребінківської міської ради Полтавської області Волошин В.А. надав суду відзив, зі змісту якого вбачається, що позов [PERSON] та [PERSON] визнає у повному обсязі та не заперечує проти його задоволення. Зазначає, що визнання за позивачами права власності не суперечить закону та не порушує прав, свобод і законних інтересів інших осіб. У судове засідання позивачі та їх представник не з`явилися, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій позовні вимоги підтримали повністю та просили задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву, відповідно до якої позов визнає та просить розглянути справу за його відсутності. Треті особи, [PERSON] та [PERSON] , у судове засідання не з`явилися, надіслали на електронну адресу суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти позовних вимог не заперечують, просять задовольнити позов у повному обсязі. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в межах наданих письмових доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , дана обставина підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гребінківського районного управляння юстиції Полтавської області, актовий запис № 149 від 29.09.1990 року (а.с.22 зврт.). На час смерті йому на праві приватної власності належав будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою в [ADDRESS] , який складається з: «А-1» - житлового будинку (загальною площею 71,7 кв.м., житловою площею 34,2 кв. м); «Б» - літньої кухні-сараю; «б» - погребу; «В» - сараю; «в» - прибудови; «Г» - літнього душу; «Д» - вбиральні; «Е» - гаражу; «е» - прибудови; «е1» - гаражу; «№1» - колодязю; «№ 2» - огорожі; «№3» - огорожі; «№4» - огорожі; «№5» - огорожі; «№6» - воріт; «№7» - ями вигрібної. За час свого життя [PERSON] заповіту не склав. Після його смерті спадщину шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном прийняли: дружина [PERSON] та сини [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах по 1/3 частині домоволодіння. Дана обставина підтверджується копією Домової книжки для прописки громадян, проживаючих у будинку [ADDRESS] (а.с. 34 - 39). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гребінківського районного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №136 від 30.07.2003 року (а.с.22). Належну їй 1/3 частину вищевказаного домоволодіння шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном в силу вимог ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.) прийняли її сини, [PERSON] та [PERSON] , розділивши спадкове майно по 1/6 частині між собою. Той факт, що на момент смерті [PERSON] та шість місяців потому разом із нею були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , підтверджується Довідкою № 1835 від 30.04.2020 року, виданою Виконавчим комітетом Гребінківської міської ради (а.с.40). Після цього частки [PERSON] та [PERSON] у домоволодінні збільшилися і кожен з них мав по 1/2 частині нерухомого майна. Не встигши переоформити після смерті батьків ( [PERSON] та [PERSON] ) свою частину спадкового майна, [PERSON] [INFO] помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим відділом ДРАЦС реєстраційної служби Гребінківського РУЮ у Полтавській області від 08.05.2015 року, актовий запис № 93 (а.с. 21 зврт.). Після смерті [PERSON] належну йому 1/2 частину спадкового домоволодіння отримала шляхом спільного проживання на час відкриття спадщини в силу вимог з ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, його дружина [PERSON] . Той факт, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим Гребінківським районним ЗАГС Полтавської області, актовий запис 14 від 28.02.1987 року (а.с.21). З метою отримання свідоцтв про право на спадщину за законом, [PERSON] та [PERSON] звернулися до Гребінківської державної нотаріальної контори. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус відмовила, мотивуючи свої дії відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадковий будинок. Дана обставина підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою в.о. завідувача Гребінківською ДНК Потапенко Л.Д. від 08.05.2020 року (а.с.42-42 зврт.). Окрім того, на запит суду державним нотаріусом Оджицької ДНК в.о. завідувача Гребінківської ДНК Потапенко Л.Д. було надано відповідь, що спадкові справи до майна померлих 28.08.1990 року - [PERSON] [INFO] - [PERSON] [INFO] - [PERSON] не заводилися, відповідно Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (а.с.87-90) Окрім позивачів, у справі спадкоємцями першої черги спадкування є [PERSON] та [PERSON] , які ухвалою суду від 08.09.2020 року залучені до участі у справі в якості третіх осіб на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, однак вони до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини не зверталися та суду надали письмові заяви про визнання позову (а.с.78-79, 91, 92). Відповідно до ч. 2 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. На час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР (редакції 1963 р.) його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Статтею 549 ЦК УРСР (редакції 1963 р.) передбачалося, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня відкриття спадщини він фактично вступив управління або володіння спадковим майном чи подав нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно з ч.ч. 5, 1 ст. 1268, 1270 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» - при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved