Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] 10.12.2015 року звернулась до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову зазначила, що з 2011 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON] яка народилася [INFO] року .Сімейні відносини між сторонами припинені в травні 2015 року і з того часу відповідач [PERSON] мешкає окремо від родини. З тих пір дитина мешкає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні оскільки [PERSON] добровільно матеріальної допомоги не надає. На підставі зазначеного звернулася до суду та просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] у твердій грошовій сумі по 2000 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття в також просила стягнути з відповідача на її користь витрати, понесені нею у зв'язку з наданням правової допомоги у розмірі 400 гривень. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, в матеріалах справи міститься її заява про розгляд справи за її відсутністю. У разі неявки відповідача не заперечувала проти винесення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних в матеріалах справі доказам, що відповідає положенням ч.1 ст. 224 ЦПК України. Під час розгляду справи судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22.10.2011 року. Від шлюбу сторони мають спільну дитину -доньку [PERSON], яка народилася [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини [NUMBER], виданим Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області , актовий запис № 409. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню . Рішення суду повинно відповідати вимогам ст. 213 та ст.215 ЦПК України, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, про що також зазначено в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі». Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України, а саме: неповнолітня дитина здорова, мешкає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідач здоровий, працює, не має інших аліментних зобов'язань та непрацездатних членів родини. Статтею 181 ч.3 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] не надала належних та допустимих доказів, що відповідач [PERSON] має нерегулярний, мінливий дохід, або частину доходу одержує в натурі, що підтверджується матеріалами справи. В судовому засіданні судом встановлено, що позивачка [PERSON] в позові зазначила, що відповідач [PERSON] працює та отримує заробітну плату. Визначаючи вид та розмір аліментів на підставі наявних в матеріалах справи доказів , суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] працює, однак позивачці не відомо місце його роботи про що зазначено в тексті позовної заяви. Також у позовній заяві міститься клопотання [PERSON] про зобов'язання відповідача надати довідку з місця його роботи про розмір заробітної плати. Отже, за таких обставин позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити частково, а саме стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини не у твердій грошовій сумі , а у частці від доходу [PERSON] у розмірі ? частини щомісяця, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви до суду, тобто з 10.12.2015 року до повноліття дитини. Вимога [PERSON] про стягнення з [PERSON] витрат на правову допомогу не підлягає задоволенню у зв'язку із наступним: Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Отже, позовна вимога не підлягає задоволенню оскільки особа яка надавала правову допомогу не приймала участь у судовому засіданні та під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням, не брала участь та не здійснював ознайомлення з матеріалами справи в суді. До того ж в матеріалах справи міститься лише ксерокопія Квитанції № 06351 (на ксерокопії квитанції не чітко видно рік, коли її було складено) про сплату [PERSON] 400 грн. юридичній консультації за надання правової допомоги (складання позовної заяви , запиту та надання консультацій) однак не зазначено по якій саме справі надавалася правова допомога (прізвище відповідача , предмет позовних вимог тощо). Отже, суд вважає, що зазначений вище документ не може слугувати належним доказом при вирішенні питання щодо компенсування позивачці витрат на правову допомогу. Статтею 64 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. Ч.1 ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Виходячи з наведеного, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved