Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що 22 листопада 2006 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на належні їй на підставі державного акта серії ІІІ-ЧН № 042028 земельні ділянки площами 3,6490 га, кадастровий номер 7423880500:02:001:1157, та 0,5663 га, кадастровий номер 7423880500:02:001:1158. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв, але не оформив у встановленому законом порядку, її син [PERSON], який помер 12 грудня 2009 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належні йому на підставі державних актів серії ЯИ № 536331 і ЯИ № 536332 земельні ділянки площами 3,6490 га, кадастровий номер 7423880500:02:001:0741, і 0,5663 га, кадастровий номер 7423880500:02:001:0742. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла, але не оформила у встановленому законом порядку, його дружина (мати позивачів) [PERSON], яка померла 28 червня 2016 року. Вони (позивачі) прийняли спадщину після смерті [PERSON], як спадкоємці першої черги за законом. 28 листопада 2017 року між ними (позивачами) та їх рідною сестрою [PERSON] було укладено договір про поділ спадкового майна, відповідно до умов якого [PERSON] [PERSON] успадковує земельні ділянки, які належали [PERSON], [PERSON] [PERSON] земельні ділянки, які належали [PERSON], а [PERSON] [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями. Нотаріус відмовив їм (позивачам) у видачі свідоцтв про право на спадщину на вищезазначені земельні ділянки. [PERSON] [PERSON] просив суд визнати за ним право власності на земельні ділянки площами 3,6490 га, кадастровий номер 7423880500:02:001:1157, та 0,5663 га, кадастровий номер 7423880500:02:001:1158, які на підставі державного акта серії ІІІ-ЧН № 04202 належали [PERSON], у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] [PERSON] [PERSON] просив суд визнати за ним право власності на земельні ділянки площами 3,6490 га, кадастровий номер 7423880500:02:001:0741, та 0,5663 га, кадастровий номер 7423880500:02:001:0742, які на підставі державних актів серії ЯИ № 536331 і ЯИ № 536332 належали [PERSON], у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] У судове засідання позивачі та їх представник адвокат [PERSON] не зявилися, подали до суду заяви, в яких зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просили їх задовольнити, розгляд справи проводити без їх участі. У судове засідання представник Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області не з'явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що сільська рада позов визнає, просив його задовольнити, розгляд справи проводити без участі їх представника. Суд проводить підготовче засідання у відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. З матеріалів справи (а.с. 18; 20-22; 23-24) вбачається, що [PERSON] за життя набула право власності на земельні ділянки площами 3,6490 га, кадастровий номер 7423880500:02:001:1157, та 0,5663 га, кадастровий номер 7423880500:02:001:1158, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території колишньої Ганнівської сільської ради Носівського району Чернігівської області, 25 листопада 2002 року на підставі розпорядження Носівської РДА № 268 від 30 серпня 2002 року на її імя було видано державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧН № 042028. 22 листопада 2006 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 8). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У судовому засіданні встановлено, що 8 серпня 2006 року [PERSON] склала заповіт, яким належну їй на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧН № 042028 земельну ділянку заповіла [PERSON], що підтверджується його копією (а.с. 88). З повідомлення Носівської районної державної нотаріальної контори № 556/01-16 від 16 квітня 2018 року (а.с. 76) вбачається, що спадкова справа після померлої [PERSON] закрита у звязку із смертю єдиного спадкоємця, який прийняв спадщину, [PERSON]. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] [PERSON] не прийняв спадщину після смерті [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Таким чином, [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом (син), успадкував після смерті [PERSON] належні їй земельні ділянки площами 3,6490 га, кадастровий номер 7423880500:02:001:1157, та 0,5663 га, кадастровий номер 7423880500:02:001:1158. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] у встановленому законом порядку не зареєстрував за собою право власності на успадковані ним після [PERSON] земельні ділянки, а тому вважається таким, що не набув право власності на них. 12 грудня 2009 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 10). З матеріалів справи (а.с. 26; 30) вбачається, що 20 травня 2010 року на імя [PERSON] були видані державні акти на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 536331 та ЯИ № 536332, відповідно до яких йому належать земельні ділянки площами 3,6490 га, кадастровий номер 7423880500:02:001:0741, та 0,5663 га, кадастровий номер 7423880500:02:001:0742, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території колишньої Ганнівської сільської ради Носівського району Чернігівської області. Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Ураховуючи те, що за життя [PERSON] не одержав у встановленому порядку вищезазначені державні акти та не здійснив реєстрацію права власності на конкретні земельні ділянки, то він вважається таким, що не набув права власності на ці земельні ділянки, а лише відповідно до вимог чинного законодавства України розпочав процес їх приватизації. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ листом від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування» роз'яснив, що в разі, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця. У судовому засіданні встановлено, що за життя [PERSON], який проживав на території Ганнівської сільської ради Носівського району Чернігівської області, заповіту не складав, спадкова справа після його смерті не заводилася, що підтверджується інформаційними довідками зі Спадкового реєстру від 16 квітня 2018 року (а.с. 74; 75). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З матеріалів справи (а.с. 51) вбачається, що станом на 12 грудня 2009 року [PERSON] проживав в [INFO], разом із дружиною [PERSON]. Таким чином, [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом (дружина), успадкувала після смерті [PERSON] лише право на завершення приватизації земельних ділянок площами 3,6490 га, кадастровий номер 7423880500:02:001:1157, 0,5663 га, кадастровий номер 7423880500:02:001:1158, які були успадковані [PERSON] після смерті [PERSON], і площами 3,6490 га, кадастровий номер 7423880500:02:001:0741, 0,5663 га, кадастровий номер 7423880500:02:001:0742, на які за життя мав право [PERSON], та одержання документів, що посвідчують право власності на ці земельні ділянки, на своє імя. 28 червня 2016 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 12). З копії спадкової справи № 385/2016 до майна померлої [PERSON] (а.с. 48-72) вбачається, що спадщину після її смерті прийняли [PERSON], [PERSON] та [PERSON], як спадкоємці першої черги за законом. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. У судовому засіданні встановлено, що 28 листопада 2017 року державним нотаріусом Носівської районної державної нотаріальної контори було посвідчено договір про поділ спадкового майна, відповідно до умов якого [PERSON] [PERSON], [PERSON] [PERSON] та [PERSON] [PERSON] досягли домовленості відійти від рівності часток у спадщині та поділити її таким чином, що: - земельні ділянки площами 3,6490 га, кадастровий номер 7423880500:02:001:1157, та 0,5663 га, кадастровий номер 7423880500:02:001:1158, на які видано державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧН № 042028, переходять у спадщину [PERSON] [PERSON]; - земельні ділянки площами 3,6490 га, кадастровий номер 7423880500:02:001:0741, та 0,5663 га, кадастровий номер 7423880500:02:001:0742, на які видано державні акти на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 536331 та ЯИ № 536332, переходять у спадщину [PERSON] [PERSON] Таким чином, після смерті [PERSON]: - [PERSON] [PERSON] успадкував право на завершення приватизації земельних ділянок площами 3,6490 га, кадастровий номер 7423880500:02:001:1157, та 0,5663 га, кадастровий номер 7423880500:02:001:1158, та одержання документів, що посвідчують право власності на ці земельні ділянки, на своє імя; - [PERSON] [PERSON] успадкував право на завершення приватизації земельних ділянок площами 3,6490 га, кадастровий номер 7423880500:02:001:0741, та 0,5663 га, кадастровий номер 7423880500:02:001:0742, та одержання документів, що посвідчують право власності на ці земельні ділянки, на своє імя. У судовому засіданні встановлено, що 4 грудня 2017 року державний нотаріус Носівської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області виніс постанову, якою відмовив позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину на вищезазначені земельні ділянки, що підтверджується відповідною постановою (а.с. 34). Право на завершення процедури приватизації та отримання земельних ділянок у власність, яке належало померлій [PERSON] на момент відкриття спадщини, не припинилося внаслідок її смерті. Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивачів, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивачів.

Outcome: partial