Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-08 00:00:00

позивачі звернулися до суду з позовом до Т.Пасіцької сільської ради Перечинського району Закарпатської області про визнання за ними права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будовами та спорудами. Свої вимоги мотивують тим, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, що складається з будинку [ADDRESS] . Заповіту [PERSON] не складав, а вони прийняли спадщину за ним, оскільки протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України проживали разом з ним у спадковому будинку, про відмову від спадщини не заявляли. Крім них спадщину за [PERSON] ніхто не прийняв, оскільки на момент смерті разом з ним ніхто із спадкоємців першої черги не проживав, заяву нотаріусу про прийняття спадщини ніхто не подавав. Бажаючи оформити спадщину, вони звернулися до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак отримали відмову нотаріуса у оформленні спадщини через відсутність правовстановлюючих документів у спадкодавця. На підставі наведеного просять визнати за ними право власності на 1/2 частину спадкового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами за кожним у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . У судове засідання позивачі не з`явилися, однак подали заяви, в яких просили розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили такі задовольнити. Представник відповідача у судове засідання також не з`явився, попередньо подав заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради та визнав позов. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У підготовчому судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] та батько позивача [PERSON] - [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно Перечинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області 26 листопада 2019 року (а. с. 7, 13, 14). Також встановлено, що згідно довідок виконкому Т.Пасіцької сільської ради Перечинського району Закарпатської області від 27 листопада 2019 року № 1174 та № 1173, до дня своєї смерті головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] був [PERSON] , який помер [INFO] , де на день його смерті були зареєстровані та проживали як є спадкоємці першої черги позивачі [PERSON] та [PERSON] (а. с. 16, 17). Разом з цим, згідно довідки, виданої виконкомом Т.Пасіцької сільської ради Перечинського району Закарпатської області від 28 жовтня 2019 року № 1098 свідоцтво про право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , районним комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» Перечиснької районної ради не виготовлялося і в реєстрі архівних справ відстунє (а. с. 15). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 цього Кодексу спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 цього Кодексу спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Разом з цим, як вбачається з повідомлення Перечинської державної нотаріальної контори від 28 листопада 2019 року № 303/01-16, позивачам [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , оскільки відсутній документ, що посвідчує право власності спадкодавця на вказане нерухоме майно, а також відсутня інформація про реєстрацію права власності на вказаний будинок (а. с. 18). Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно висновків Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у пункті 3.1. Листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Так, у підготовчому судовому засіданні встановлено, що оскільки [PERSON] та [PERSON] будучи спадкоємцями за законом прийняли спадщину за [PERSON] , оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не відмовилися від спадщини, а тому вважаються такими, що прийняли її. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ч. 1 ст. 1222 цього Кодексу спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Отже враховуючи те, що позивачі протягом встановленого законом строку прийняли спадщину, однак у них існують перешкоди у оформленні права на спадщину в нотаріальному порядку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved