Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачки про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, в якому просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок з двома нежитловими прибудовами (А-1, а, а1) та господарськими спорудами і будівлями: сараєм (Б), убиральнею (В), літньою кухнею (Г), підвалом (пд.), замощенням, огорожею і ворітьми, розташований за адресою: [ADDRESS], що залишився після смерті її чоловіка - [PERSON], померлого [INFO]. Вказаний будинок з господарськими спорудами був подарований [PERSON] у 2005 році, що підтверджується даними договору дарування. Своєчасно [PERSON] зазначений вище договір дарування не зареєстрував у реєстрі прав власності, в теперішній час вона позбавлена можливості це зробити самостійно, у зав'язку з чим була змушена звернутися до суду з позовом за захистом свого порушеного права, просила суд її позов задовольнити та визнати за нею право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Позивачка в судовому засіданні дала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, наполягала на задоволенні її позову у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала в повному обсязі, підтвердила вказані позивачкою обставини, не заперечувала проти задоволення позову. Суд відповідно до вимог ст.174 ЦПК України переконався у позиції сторін, роз'яснив відповідачці наслідки визнання нею позову. Вислухавши сторони у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. На підставі досліджених доказів судом встановлені наступні обставини. Судом встановлено, що позивачка [PERSON], [INFO], є дружиною [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим 03.11.1979 року Авдіївською міською радою Донецької області. [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 28.09.2010р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Авдіївського міського управління юстиції у Донецькій області. Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. [PERSON] на праві приватної власності належав житловий будинок з двома нежитловими прибудовами (А-1, а, а1) та господарськими спорудами і будівлями: сараєм (Б), убиральнею (В), літньою кухнею (Г), підвалом (пд.), замощенням, огорожею і ворітьми, розташований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором дарування від 27.01.2005р., посвідченим приватним нотаріусом Авдіївського міського нотаріального округу [PERSON] Інших даних щодо реєстрації вказаного вище договору та оформлення речових прав у встановлений законом спосіб у сторін немає. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст. 1220, ч.1 ст. 1222, ч.3 ст.1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частинами 1, 3 ст.1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом зазначених норм прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або, в разі відсутності наведених вище обставин - поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч.1 ст.1270 ЦК України строк. Відповідно до змісту ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст.1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до ст.1261 ЦК України позивачка є спадкоємцем першої черги. Звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами позивачка позбавлена можливості, адже вказане майно не оформлене у встановлений законом спосіб. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду. Зазначені вище обставини перешкоджають позивачці у справі належним чином оформити свої спадкові права. Тому, аналізуючи усі докази в їх сукупності, судом з достовірністю встановлено правомірність вимог позивачки. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Вказане майно - житловий будинок з двома нежитловими прибудовами (А-1, а, а1) та господарськими спорудами і будівлями: сараєм (Б), убиральнею (В), літньою кухнею (Г), підвалом (пд.), замощенням, огорожею і ворітьми, розташований за адресою: [ADDRESS], входить до складу спадщини, що відкрилась після смерті чоловіка позивачки - [PERSON], померлого [INFO]., та позивачка як спадкоємець першої черги за законом має право на визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на цей будинок. Судом роз'яснено сторонам наслідки визнання позову. Порушень чиїх-небудь законних прав, свобод чи інтересів не виявлено. Відповідно до ст.213 ч.3 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. На підставі викладеного та

Outcome: approved