Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовними вимогами до відповідача [PERSON] про встановлення порядку користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації Деснянської РДА в м. Києві 15.04.2002 року, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна 16.05.2002 року квартира [ADDRESS] належала батькам позивача [PERSON] та відповідача - [PERSON] та [PERSON] та сторонам по справі на праві спільної сумісної власності в рівних долях. Батько [PERSON] помер [INFO] року. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.09.2006 року спадкоємицею майна [PERSON] стала його дружина - [PERSON] Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] від майна батька відмовилися на користь матері. Спадкове майно, на яке видане свідоцтво про право на спадщину за законом складається з 1/5 частини квартири, яка належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації Деснянської РДА в м. Києві. Після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.03.2014 року, спадкоємцями майна є позивач [PERSON] на ? частину майна, відповідач [PERSON] на ? частину майна. Спадщина на яку у вказаних частках видано свідоцтво складається з 2/5 частин вищевказаної квартири, що належала померлій. Отже, позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON] належить по 2/5 частин жилої площі в спірній квартирі відповідно до свідоцтва про право власності на житло та свідоцтва про право на спадщину за законом. У позивачів з відповідачем почали виникати спори стосовно користування вказаною вище квартирою, тому вони були вимушені звернутися з даними позовними вимогами до суду, просили встановити порядок користування житловими приміщеннями в спірній квартирі, виділивши позивачу [PERSON] в користування кімнату площею 14,8 кв.м., позивачу [PERSON] в користування кімнату площею 9,5 кв.м., а відповідачу по справі в користування житлову кімнату площею 15,0 кв.м., інші приміщення (кухню, вбиральню, ванну кімнату, коридор) залишити у їх спільному користуванні. Позивачі в судовому засіданні підтримали вимоги позовної заяви, просили суд про їх задоволення в повному обсязі. Пояснили, що на даний час не мають змоги проживати в спірній кватирі, оскільки з відповідачем постійно виникають суперечки та конфлікти. Проте, мають намір проживати в квартирі, коли рішенням суду буде встановлено порядок її користування. Відповідач [PERSON] на початку судового розгляду не визнав пред»явлений до нього позов, зазначивши, що на даний час він проживає в спірній квартирі разом з своєю дружиною, позивачі мешкають в іншому місці, проте мають вільний доступ до спірної квартири, маючи ключі від вхідних дверей, жодних перешкод в користуванні позивачами квартирою він не здійснював і не здійснює. В процесі судового розгляду справи відповідач частково визнав позовні вимоги та просив суд виділити йому в користування кімнату площею 14,8 кв.м., оскільки він на даний час її займає і користується нею, а позивачам виділити в користування дві інші кімнати. Позивачі в судовому засіданні не заперечували проти встановлення такого порядку користування спірною квартирою, просили суд встановити його саме таким чином. Вислухавши пояснення позивачів, відповідача, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах цивільної справи, судом встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації Деснянської РДА в м. Києві 15.04.2002 року, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна 16.05.2002 року квартира [ADDRESS] належала батькам позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] - [PERSON] та [PERSON], позивачам та відповідачу по справі на праві спільної сумісної власності в рівних долях. (а.с. 6). Батько позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] року. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.09.2006 року спадкоємицею майна померлого [PERSON] стала його дружина - [PERSON] (а.с. 9). Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] від прийняття спадщини після смерті батька відмовилися на користь матері. Спадкове майно, на яке видане свідоцтво про право на спадщину за законом складається з 1/5 частини квартири, яка належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації Деснянської РДА в м. Києві. Після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.03.2014 року, спадкоємцями майна є позивач [PERSON] на ? частину майна, відповідач [PERSON] на ? частину майна. (а.с. 10). Спадщина на яку у вказаних частках видано свідоцтво складається з 2/5 частин вищевказаної квартири, що належала померлій.: 1/5 частина на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15.04.2002 року і 1/5 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.09.2006 року. Отже, позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON] належить по 2/5 частин жилої площі в спірній квартирі відповідно до свідоцтва про право власності на житло та свідоцтва про право на спадщину за законом. На момент розгляду справи згідно довідки №278 від 12.11.2014 року, виданої ЖЕК №302, у спірній квартирі зареєстровані 3 особи: позивачі та відповідач по справі (а.с . 15). Фактично в квартирі на даний час проживає відповідач по справі. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності є непорушним. З вказаною нормою кореспондуються положення ст. 358 ЦК України, ст. 150 ЖК України. Власник майна відповідно до ст.ст. 317, 319, 325, 383 ЦК України має право володіти, користуватись та розпоряджатись належним йому на праві приватної власності майном на свій розсуд та вчиняти будь-які дії щодо свого майна, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Відповідно до частини 3 даної статті кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Кожний з учасників спільної часткової власності, згідно із ч.1 ст. 364 ЦК України, має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ч. 1 п. 14 Постанови Пленуму ВСУ №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності»:- квартира, яка є спільною сумісною власністю чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов». В судовому засіданні позивачі просили суд виділити їм в користування житлові кімнати в спірній квартирі, розміром 14,8 кв.м. та 9,5 кв.м., а відповідачу - кімнату, розміром 15,0 кв.м. Відповідач в судовому засіданні, зважаючи на те, що користується житловою кімнатою, площею 14,8 кв.м. просив її виділити йому в користування, а інші кімнати в користування позивачів. Позивачі в судовому засіданні не заперечували проти такого порядку користування квартирою. Жила площа квартири [ADDRESS], відповідно до технічного паспорту на квартиру складає 38,3 кв.м. (а.с. 7-8). Відповідно позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON] на праві власності належить по 15,32 кв.м. жилої площі в спірній квартирі (38,3:5х2= 15,32 кв.м.), а позивачу [PERSON] 7,66 кв.м. (38,3:5х1=7,66). Такий порядок користування житловими приміщеннями квартири не відповідає ідеальним часткам сторін у праві спільної часткової власності на спірну квартиру, проте позивачами та відповідачем в судовому засіданні такий порядок користування визнавався. Аналізуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку, що порядок користування спірною квартирою, який просять встановити позивачі та відповідач не буде суперечити їх житловим інтересам, тому суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог частково. Судові витрати відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивачів. На підставі викладеного,

Outcome: partial