Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] , звернувшись в Рівненський районний суд Рівненської області 24.09.2021 р. з позовом до відповідача [PERSON] , просить розірвати шлюб, який зареєстрований Виконавчим комітетом Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області 17.05.2019 р., актовий запис №12; та стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що від спільного шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем у них не склалося, ускладнилися взаємовідносини та втратилося почуття любові один до одного, зникло взаєморозуміння через суттєві розбіжності у поглядах на життя та несумісності характерів, а відтак подальше збереження шлюбу та примирення неможливе. З відповідачем не проживають однією сім`єю. Позивачка заперечує поти надання строку для примирення сторін. За час подружнього життя вони не нажили спільного майна, тому спори про його поділ відсутні. Позивачка вважає, що подальше збереження шлюбу та примирення є неможливим. Ухвалою суду від 19.10.2021 р. відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом учасників. Ухвалою суду від 09.12.2021 р. відмолено у задоволенні усного клопотання відповідача щодо надання строку для примирення. Позивачка протягом усього часу розгляду справи в судовому засіданні категорично заперечувала щодо надання строку для примирення та одночасно підтримувала позовні вимоги. Пояснює, що між нею та відповідачем відсутнє взаєморозуміння; з осені 2021 року вони проживають окремо. Примирення між ними та збереження сім`ї неможливе, шлюб суперечить її інтересам. Відповідач не поділяє її життєві цінності, застосовував до неї насильство. Він не виконує ніякої ролі у її житті та житті їх малолітнього сина. Пояснює, що не має почуття любові до чоловіка. Відповідач має кредитні, боргові зобов`язання, грає в азартні ігри. Як відповідач, так і його батько просили в неї про взяття іншої позики у банку, якою б покрити борги відповідача, а він під час відбування військової служби буде погашати вже її позику. У 2020 році він тричі застосував до неї домашнє насильство, вчинялися сварки та вона викликала поліцію. Було винесено рішення аби відповідач протягом десяти днів не наближався до неї. З липня 2021 року відповідач відбуває військову службу у ЗСУ і з того часу вона прийняла рішення про розірвання шлюбу. Відповідач з лютого 2021 р. не сплачує аліменти на утримання їх малолітнього сина. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та заперечив проти стягнення з нього судового збору, оскільки він у майбутньому має намір звертатися до суду з позовом щодо їх малолітньої дитини і вже у тому провадженні буде сплачувати судовий збір. Пояснює, що йому не відомо про існування виконавчого провадження про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Вказує на особливості характеру позивачки та не заперечує вчинення конфліктів та виклик нею поліції. Також не заперечує, що грав в азартні ігри, наявності кредитних зобов`язань. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що шлюб між сторонами був зареєстрований 17.05.2019 року у Виконавчому комітеті Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області, актовий запис № 12 (свідоцтво серія [NUMBER] ). Сторони є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] . Відповідно до ч.2\~ст.112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.\~Статтею 51 Конституції України\~та\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній, добровільній згоді жінки та чоловіка. При з`ясуванні фактичних взаємин подружжя встановлено, що їхня сім`я розпалась остаточно, оскільки вони не проживають разом протягом тривалого часу, спільного господарства не ведуть, отже шлюб існує формально, суперечить інтересам позивачки. Судом встановлено, що наміру відновлювати подружні стосунки сторони не мають. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Положеннями частин 3, 4\~ст. 56 СК України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до статей\~111,\~112 СК України\~застосування судом заходів примирення подружжя є правом, а не обов`язком суду і в разі встановлення того, що подальше сумісне життя і збереження шлюбу суперечить таким, що мають суттєве значення інтересам будь-кого з подружжя, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. п. 10, 11\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідач в судовому засіданні не заперечував, що з позивачкою не проживає з осені 2021 р. Позивачка категорично наполягає у судовому засіданні на розірванні шлюбу, заперечувала протягом усього часу розгляду справи проти надання сторонам строку на примирення, так як наміру повертатися до родинних, подружніх відносин з відповідачем не має, вказуючи на сварки з відповідачем та його захоплення азартними іграми, існуванням боргових зобов`язань, тому ухвалою суду від 09.12.2021 р. було відмовлено у задоволенні усного клопотання відповідача щодо надання строку для примирення сторін. Крім того, протягом часу розгляду справи в суді з вересня 2021 р. примирення між сторонами не відбулося, а тому доводи відповідача спростовуються поясненнями самої позивачки щодо наявності достатнього часу для можливості примирення, що свідчить про голослівність його намірів, тому посилання відповідача щодо можливості збереження сім`ї є безпідставними та суперечать інтересам позивачки. За змістом ч. 1\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. В силу\~ст. 111 СК України, суд зобов`язаний вживати заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу, оскільки подальше його збереження суперечить вимогам закону про право позивачки на добровільність шлюбу. Відповідачем не наведено переконливих доказів, які свідчили б про можливість відновлення сімейних стосунків з позивачкою. У зв`язку з наведеним, встановлено, що сім`я\~\~розпалася остаточно, її збереження неможливе. Доказів про те, що між сторонами відбулося примирення або вжиття ними заходів щодо такого примирення в матеріалах справи відсутні, навпаки матеріалами справи підтверджується перебування сторін у конфліктних відносинах, про що свідчать, зокрема пояснення сторін щодо існування виконавчого провадження про стягнення аліментів з відповідача на утримання сина та несплату протягом року аліментів на користь позивачки. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов задоволено, тому з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути понесені нею документально підтверджені судові витрати на сплату судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу. \~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved