Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з зазначеним позовом, в інтересах свого неповнолітнього сина, який згодом уточнили, посилаючись на те, що як встановлено досудовим розслідуванням, 18.09.2018 року приблизно о 18 годині, перебуваючи на майданчику біля Бердянської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №5, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , неповнолітній [PERSON] , який не досяг встановленого законом віку настання кримінальної відповідальності, діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до неповнолітнього [PERSON] , з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс йому численні удари руками та ногами по голові, обличчю, тулубу та кінцівкам, спричинивши неповнолітньому потерпілому [PERSON] , згідно висновку судової медичної експертизи №356 від 12.10.2018 року тілесні ушкодження: струс головного мозку, забій м`яких тканин обличчя, садна порожнини рота, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. В ході досудового розслідування [PERSON] визнано потерпілим по кримінальному провадженню №12018080130003142 від 20.09.2018 року, законними представниками потерпілого залучено батьків - [PERSON] та [PERSON] . Докази на підтвердження вчинення [PERSON] суспільно небезпечного діяння передбаченого ч.2 ст.125 КК України долучено до матеріалів кримінального провадження та судової справи та відповідачем не оспорюються. Діями відповідача завдано позивачу немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які спричинили негативні зміни у його житті: негативні переживання, тривога, порушення сну та неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, апатія, негативізм, побоювання щодо майбутнього стану здоров`я, порушення нормального способу життя, оскільки позивач був змушений докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав і для лікування у закладі охорони здоров`я. Крім того, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень неповнолітній [PERSON] був змушений звернутись за допомогою до психолога та був постановлений на облік до лікаря - психіатра. Вказані отримані психологічні травми неможливо відновити повністю та не можливо спрогнозувати як вони вплинуть на подальше становлення неповнолітнього [PERSON] як дорослої сформованої людини, так як й стерти з пам`яті спогади про ті події 18.09.2019 року. Так, внаслідок вчинення відповідачем суспільно небезпечного діяння відносно позивача, останній був змушений змінити місце навчання у зв`язку з небажанням повертатись до тих місць та людей, які навіюють неприємні спогади про отримання тілесних ушкоджень. Вказане вплинуло на потерпілого, адже багато зі свідків подій були учнями тієї ж школи, що й потерпілий, один з них був «відео оператором» ганебного вчинку [PERSON] - [PERSON] , одноліток [PERSON] , його однокласник, свідок по кримінальному провадженню та той, кого прохав неповнолітній [PERSON] фільмувати побиття. Крім того, позивач був вимушений звернутись за допомогою до психолога та лікаря-психіатра. Вказаними лікарями діагностовано отримання внаслідок побиття посттравматичного стресового розладу, постановлено на консультативний облік до лікаря-психіатра. Діагностовано прояви підвищеної тривоги, невротичні прояви, відсутність віри дитини у невідворотність покарання для кривдника. В тому числі, позивачу показано тривала індивідуальна корекційна робота з психологом. В зв`язку з вищевикладеним, стан здоров`я позивача значно погіршився, що зумовило необхідність лікування та придбання певних медичних препаратів, що підтверджується доказами, які додані до позову. Витрати цивільного позивача на придбання лікарських засобів підтверджені доказами, які долучені до матеріалів справи. Так, відповідно до психологічних характеристик неповнолітнього, виданих 16.11.2018 року практичним психологом вищої категорії, кандидатом психологічних наук [PERSON] та 18.01.2019 року практичним психологом [PERSON] , вказані фахівці підтвердили причино-наслідковий зв`язок між отриманими тілесними ушкодженнями [PERSON] та отриманим погіршенням психоемоційного стану, необхідністю подальшої тривалої реабілітації у виді індивідуальних коригуючих занять з психологом. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, позивач був змушений проходити стаціонарне лікування з 20.09.2018 року по 30.09.2018 року з діагнозом черепно-мозкова травма, струс головного мозку, множинні забої м`яких тканин обличчя, садна порожнини рота. Впродовж всього періоду лікування позивач почувався незручно, дискомфортно, був змушений пристосовуватись до негативних умов існування. Дотепер продовжуються проблеми із здоров`ям у вигляді періодичних головних болів, розлади сну. Крім того, у зв`язку з тривалим розладом здоров`я, необхідністю лікування стаціонарно, позивач був вимушений пропустити навчання в учбовому закладі та враховуючи наявний тривалий стресовий стан, позивач вимушений докладати додаткові зусилля для надолуження шкільної програми навчання. Відшкодування заподіяної моральної шкоди позивач оцінює в розмірі 100 000 гривень. Ця сума обумовлена вищезазначеними фізичними та душевними стражданнями, погіршенням внаслідок цих страждань стану здоров`я, потреби докласти додаткові зусилля на відновлення того положення, яке існувало до вчинення відповідачем суспільно небезпечного діяння, потребою продовжувати психотерапевтичні заняття з психологом. Також позивач вимушений був звернутись з цивільним позовом про відшкодування завданої неповнолітньому потерпілому [PERSON] моральної шкоди. У зв`язку з підготовкою до розгляду справи в суді, отримання правничої допомоги, консультацій та допомогою у складанні цивільного позову поніс витратні 11500 гривень. Зазначені суми просить стягнути з відповідача, а в разі відсутності у неповнолітньої особи майна достатнього для відшкодування завданої шкоди, в частці якої не вистачає, або в повному обсязі з її батьків, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. 31.05.2019 року, після повернення справи Запорізьким апеляційним судом до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області, цивільний позов автоматизовано розподілено та передано на розгляд судді Стручковій Л.І. Ухвалою суду від 05.06.2019 року у справі призначено підготовче засідання. 03.07.2019 року до суду надійшов відзив відповідача в якому він позовні вимоги визнав частково, а саме 5000 грн. компенсації за моральну шкоду та 2000 грн. судові витрати. Ухвалою суду від 09.09.2019 року підготовче провадження у справі закрито, прийнято уточнену позовну заяву позивача та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] (законні представники неповнолітнього [PERSON] ) та адвокат Коробко С.Є. позов підтримали посилаючись на обставини викладені в ньому. Просили задовольнити в повному обсязі (а.с.15-16, 40-42, 43-44). В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - адвокат Соботюк В.А. позовні вимоги визнав частково в розмірі 5000 грн. компенсації за моральну шкоду та 2000 грн. витрати на правничу допомогу, посилаючись на обставини викладені у відзиві (а.с.35-37, 38-39). Вислухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи, докази у їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 127 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення. Шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим Згідно ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. На захист інтересів неповнолітніх осіб та осіб, визнаних у встановленому законом порядку недієздатними чи обмежено дієздатними, цивільний позов може бути пред`явлений їхніми законними представниками. Форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому (ст.129 КПК України). Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області №310/9169/18 від 16.01.2019 року відносно неповнолітнього [PERSON] застосовано примусові заходи виховного характеру у виді передачі його під нагляд його батьків. Цивільний позов про стягнення моральної шкоди, залишено без розгляду. Ухвалою Запорізького апеляційного суду №310/9169/18 від 15.05.2019 року, ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16.01.2019 року, в частині вирішення цивільного позову скасовано, та призначено розгляд цивільного позову в порядку цивільного судочинства. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (частина 1 ст.11 Цивільного процесуального кодексу України). Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області №310/9169/18 від 16.01.2019 року відносно неповнолітнього [PERSON] застосовано примусові заходи виховного характеру у виді передачі його під нагляд його батьків: матері - [PERSON] , батька - [PERSON] , яких зобов`язано посилити контроль, нагляд і виховний вплив над сином, систематично контролювати його поведінку, а також у виді обмеження дозвілля [PERSON] , зобов`язавши його перебувати за місцем його мешкання з 20 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин, строком на два роки (а.с.17-19). Ухвалою Запорізького апеляційного суду №310/9169/18 від 15.05.2019 року, ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16.01.2019 року, в зазначеній частині залишено без змін (а.с.20-26). В ході розгляду вказаного кримінального провадження неповнолітній [PERSON] визнав свою провину повністю. Судом було встановлено, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] , скоїв суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст.125 КК України, а саме - умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я за наступних обставин, 18.09.2018 року приблизно о 18 годині 00 хвилин, перебуваючи на площадці біля Бердянської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 5, яка розташована за адресою: Запорізька область, місто Бердянськ, вулиця Руденко, буд. 5 неповнолітній [PERSON] , який не досяг встановленого законом віку настання кримінальної відповідальності, діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до свого неповнолітнього знайомого - [PERSON] , з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс йому численні удари руками та ногами по голові, обличчю, тулубу та кінцівкам, спричинивши неповнолітньому потерпілому [PERSON] тілесні ушкодження: струс головного мозку, забій м`яких тканин обличчя, садна порожнини рота, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, спричинили короткочасний розлад здоров`я. За висновком судово-медичної експертизи № 356 від 27.09.2018 року, [PERSON] , знаходився на лікуванні з діагнозом: «Струс головного мозку. Забої м`яких тканин обличчя, садна порожнини рота», мали місце «в області зовнішнього кута лівого ока садна шкіри, гематома 2,5х3,0 см. На обличчі наявні дрібні садна. В порожнині рота в проекції 3-го пре моляра зліва садна м`яких тканин з боку слизової», згідно описової частини наданої медичної документації. Вказані ушкодження ймовірно утворилися від дії (ій) тупого(их) предмета(ів), можливо в строк, який вказаний в ухвалі, в сукупності кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, згідно п.п. 2.3.2.(а) «правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»,1995 р. Таким чином, [PERSON] було спричинено не менш ніж трьох ударно-травматичних впливів в ділянки вказані вище, найбільш ймовірно направлення вказаних травматичних впливів по відношенню до тіла вказаної особи було спереду назад. За висновком експерта № 367 від 23.10.2018 року, не виключена можливість отримання тілесних ушкоджень за обставин, на які вказав неповнолітній потерпілий [PERSON] , під час перегляду відеозапису від 18.09.2018 року наданого потерпілим. Протиправними діями [PERSON] безумовно завдано [PERSON] немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які спричинили негативні зміни у його житті. Негативні переживання, тривога, порушення сну, емоційна напруга, нервозність, апатія, негативізм, побоювання щодо майбутнього стану здоров`я, порушення нормального способу життя, змусили [PERSON] докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав та лікування. Позивачі зазначають, що саме внаслідок вчинення [PERSON] суспільно небезпечного діяння відносно [PERSON] , останній був змушений змінити місце навчання у зв`язку з небажанням повертатись до тих місць та людей, які навіюють неприємні спогади про отримання тілесних ушкоджень. Суд бере це до уваги оскільки свідки вказаних подій були учнями тієї ж школи, що й [PERSON] , один з них - [PERSON] , одноліток [PERSON] та його однокласник, свідок по кримінальному провадженню, на прохання неповнолітнього [PERSON] фільмував побиття. З психологічної характеристики [PERSON] , [INFO] , складеної кандидатом психологічних наук практикуючим психологом вищої категорії [PERSON] 16.11.2018 року, вбачається, що «на момент обследования и коррекционного взаимодействия летом 2017 года диагностируемому психотипу личности подростка, для которого характерны такие черты как: контактность, жажда деятельности, впечатлительность, тенденции к лидерству, инициативность, оптимистичность, полностью соответствовали перечисленные качества, которые просматривались в поведении [PERSON] . На сегодняшний день, на первый план выступают такие черты как: нежелание устанавливать контакт, снижена потребность в общении, противоречивые проявления холодности и чувствительности, упрямства и податливого поведения, настороженности и легковерия, бездеятельности и целеустремленности. Данные проявления свидетельствуют о полярности в структуре личности, вызванное внутренними противоречиями, тревожными переживаниями». Серед наданих рекомендацій зокрема індивідуальні заняття з психологом (тривало). З довідки, виданої психологом [PERSON] , вбачається, що станом на 18.01.2019 року [PERSON] страждає на головні болі, підвищену тривожність, настороженість, недовіру до людей. Неповнолітньому рекомендовано індивідуальні корегуючи заняття з психотерапевтом для усунення таких залишкових явищ в наслідок перенесеного психоемоційного стресу, як відчуття відчуженості, приниження, нестриманості, неспокійного сну. [PERSON] , мати [PERSON] , допитана в судовому засіданні як свідок, суду показала, що події 18.09.2018 року дуже вплинули на життя [PERSON] . Він постраждав не тільки фізично, а й морально. [PERSON] щиро за свій вчинок не вибачився досі. Одразу після побиття останній дзвонив [PERSON] та цікавився чи дізналися про побиття батьки та як [PERSON] виглядає. На відео з побиттям [PERSON] наклав музику та виклав в соцмережу. Дане відео було розповсюджено серед широкого кола однолітків сина. [PERSON] змінив школу, проте там діти обізнані про його приниження. [PERSON] довелося брати участь в судових засіданнях, під час розгляду кримінального провадження, та заново переживати події 18.09.2018 року, зустрічатися з кривдником. Після того як суд прийняв рішення про передання [PERSON] під нагляд батьків, [PERSON] втратив віру в справедливість, оскільки кривдник не поніс будь якого покарання. До 18.09.2018 року [PERSON] також знаходився під наглядом його батьків, тож для останнього рішення суду нічого не змінило. Для стабілізації психоемоційного стану [PERSON] довелося звернутися до психолога по допомогу, яку він отримує і наразі. Побиття та приниження, яке він пережив вплинули на відношення [PERSON] до родини, однолітків, людей взагалі. До цих подій син був відкритим, комунікабельним, життєрадісним. Зараз він замкнутий, не іде на контакт, уникає спілкування навіть з близькими та друзями. Компенсувати пережите неможливо. Свідки [PERSON] та [PERSON] , друзі родини [PERSON] , суду показали, що знають [PERSON] давно. [PERSON] був відкритим комунікабельним хлопцем. Відвідував театральний гурток, мав коло друзів. Після подій 18.09.2018 року [PERSON] став пригніченим, закомплексованим, уникає спілкування, бажає бути на самоті. Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. За загальними положеннями відповідальності за завдану моральну шкоду, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ст.1167 ЦК України). Отже, для покладення відповідальності на заподіювача майнової та моральної шкоди, необхідна сукупність таких обов`язкових умов: наявність шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою, вина в заподіянні шкоди. Відсутність хоча б одного з вищевказаних елементів виключає настання цивільної відповідальності. При цьому на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. Вказані положення є загальними щодо відшкодування шкоди. Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів (ст.1168 ЦК України). Відповідно до ст.1179 ЦК України, неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Обов`язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди. Враховуючи вищенаведене, оскільки в судовому засіданні не встановлено наявність особистого майна у неповнолітнього [PERSON] , суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з його батьків [PERSON] та [PERSON] моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням підлягають частковому задоволенню в розмірі 60000 грн. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). До уточненої позовної заяви додано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які поніс позивач, в якому зазначено детальний опис робіт виконаних адвокатом та загальна сума витрат на правничу допомогу - 11500 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивачем надано акт прийому-передачі виконаних робіт від 06.09.2019 року, копію Договору про надання правової (правничої) допомоги від 31.10.2018 року, квитанції про сплату витрат на правничу допомогу на суму 11500 грн. (а.с.15, 16, 43-44, 48, 49, 50-52). Виходячи з наведеного, оскільки розмір витрат, понесених позивачем на правничу допомогу співмірний і містить всі складові, передбачені ч.4 ст.137 ЦПК України, позивачем сплачена сума гонорару, в судовому засіданні не встановлено наявність особистого майна у неповнолітнього [PERSON] , суд приходить до висновку, що витрати на правничу допомогу підлягають стягненню з [PERSON] та [PERSON] в розмірі 11500 грн. Судовий збір, сплачений позивачем, підлягає стягненню з відповідача відповідно до ст.141 КПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1795,32 грн. (111500 : 71500 = 1,56; 1115,00 : 1,56 = 714,74). На підставі викладеного,

Outcome: partial