Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом до відповідачів [PERSON] сільської ради, [PERSON], де третьою особою без самостійних вимог є відділ Держземагенства у Вижницькому районі. Посилається на те, що 12 грудня 2011 року померла її матір [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки, площею 0,97 га., що розташована на території [PERSON] сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Спадкоємцями першої черги за законом на той час були чоловік померлої, її батько [PERSON], дочка померлої, її сестра [PERSON] і вона. Від прийняття спадщини після смерті мері відмовились на користь батька [PERSON], який 21.11.2012 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на дану земельну ділянку. 25.07.2015 року [PERSON] помер. Після його смерті залишилась спадщина у вигляді двох земельних ділянок, а саме земельної ділянки, площею 0,97 га., що розташована на території [PERSON] сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельна ділянка площею 0,98 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала батьку на підставі державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] ІІ-ЧВ №017750 від 26.08.2002 року. Зазначила, що крім неї спадкоємцем першої черги після смерті батька є дочка померлого - [PERSON], яка від своєї частки відмовилась на її користь, подавши до приватного нотаріуса відповідну заяву. Вона, як спадкоємець першої черги за законом. Своєчасно прийняла спадщину після смерті батька, звернулась до приватного нотаріуса Вижницького нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину, однак через відсутність документів, що підтверджують право власності померлого на вказане майно, їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Просить визнати за нею, [PERSON] в порядку спадкування за законом, право власності на спадкове майно, а саме, на земельну ділянку площею 0,98 га., яка розташована на території [PERSON] сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належала [PERSON] згідно Державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] ІІ-ЧВ №017750, виданого 26.08.2002 року на підставі рішення 18 сесії ХХІІІ скликання від 25.09.2001 року [PERSON] сільської ради, Вижницького району, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №110, та на земельну ділянку площею 0,97 га., що розташована на території [PERSON] сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлому [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 листопада 2012 року, виданого приватним нотаріусом Вижницького районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №2295. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи позивачка [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. В судове засідання представник відповідача [PERSON] сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, не зявився, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи від представника відповідача [PERSON] сільської ради, Вижницького району Чернівецької області надійшла заява, в якій вони позовні вимоги визнають в повному обємі, заперечень проти задоволення позову не мають та просять справу розглядати без їх участі. В судове засідання відповідачка [PERSON] не зявилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутність. В судове засідання представник третьої особи відділу Держгеокадастру у Вижницькому районі Чернівецької області не зявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обємі. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 12 грудня 2011 року померла матір позивачки [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть [PERSON] І-МИ №09927, виданого виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №54, копією свідоцтва про народження [PERSON] IV-ЯР №309778, виданого 03.04.1959 року в с.Великі Лукавці, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №24, копією свідоцтва про укладення шлюбу, [PERSON] І-МИ №320614, виданого 03.11.1979 року в РАЦС м.Чернівці, актовий запис №2171. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 0,97 га., що розташована на території [PERSON] сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] ІІ-ЧВ №017539, виданого 26 серпня 2002 року на підставі рішення 18 сесії ХХІІІ скликання від 25.09.2001 року [PERSON] сільської ради, Вижницького району, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №114. З копії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 21.11.2012 року, приватним нотаріусом Вижницького районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №2295 вбачається, що Одотю.к Р.В. отримав свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON], яка померла 12 грудня 2011 року, яка складається із земельної ділянки площею 0,97 га., що розташована на території [PERSON] сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] ІІ-ЧВ №017539, виданого 26 серпня 2002 року на підставі рішення 18 сесії ХХІІІ скликання від 25.09.2001 року [PERSON] сільської ради, Вижницького району, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №114. 25 липня 2015 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть [PERSON] І-МИ №150121, виданого 27.07.2015 року виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №37. Після його смерті залишилась спадщина у вигляді двох земельних ділянок, а саме земельної ділянки, площею 0,97 га., що розташована на території [PERSON] сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельна ділянка площею 0,98 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] ІІ-ЧВ №017750, виданого на підставі рішення 18 сесії ХХІІІ скликання від 25.09.2001 року [PERSON] сільської ради, Вижницького району, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №110. Згідно листа відділу Держгеокадастру у Вижницькому районі Чернівецької області №34-28-0.3-1911/2-16 від 03.06.2016 року вбачається, що вартість земельної ділянки площею 0,98 га, що належала померлому [PERSON] становить 22789,82 грн. Згідно листа відділу Держгеокадастру у Вижницькому районі Чернівецької області №34-28-0.3-1910/2-16 від 03.06.2016 року вбачається, що вартість земельної ділянки площею 0,97 га, що належала померлому [PERSON] становить 22867,03 грн. Судом також встановлено, що крім позивачки [PERSON], спадкоємцем за законом є дочка померлого [PERSON] - [PERSON], яка подала до приватного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу заяву про відмову від прийняття спадщини що підтверджується копією заяви від 29 грудня 2015 року. Інших спадкоємців та осіб, які мають право на обовязкову частку у спадковому майні немає, що підтверджується матеріалами спадкової справи №3/2016 року, матеріалами спадкової справи №65/2012 року, довідкою [PERSON] сільської ради №176 від 30.05.2016 року. Відповідно до ст.1273 ч.1, ч.5, ч.6 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Згідно ст.1274 ч.2 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Позивачка [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але в звязку з тим, що нею не подані документи, що підтверджують право власності померлого [PERSON] на вказане майно, їй в цьому відмовлено, що підтверджується копією постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 20.05.2016 року №858/02-31/3-2016. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є успадкування прав на майно, в тому числі за законом відповідно до ст. 1217 ЦК України. У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.125 Земельного кодексу України (в редакції Закону від 25.10.2001 року) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно ч.1 ст.126 Земельного кодексу України (в редакції Закону від 25.10.2001 року) право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Виникнення права власності на земельну ділянку безпосередньо пов'язане з державною реєстрацією цього права, яка здійснюється шляхом внесення відповідного запису до Книги записів реєстрації державних актів на право власності па землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Відповідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» згідно до ст.1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності [PERSON] було видано державний акт на його ім'я без зазначення кадастрового номера земельної ділянки, право на земельну ділянку в порядку спадкування переходить до спадкоємця за законом, тобто до [PERSON], яка прийняла спадщину, оскільки вчасно звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як вбачається з державного акту серія ІІ-ЧВ №017539 від 26.08.2002 року та державного акту [PERSON] ІІ-ЧВ №017750 від 26.08.2002 року, кадастровий номер земельних ділянок не зазначений. Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 01.01.2016 року, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 01.01.2016 року, будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону. Відповідно до вимог Інструкції «Про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею у тому числі на умовах оренди», яка затверджена наказом Державного Комітету України по земельним ресурсам 04.05.99 №43, яка втратила чинність згідно з наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 3 липня 2013 року №404, присвоєння кадастрового номера земельній ділянці при видачі Державного акта про право приватної власності на землю, на той час нічим не було передбачено. Враховуючи зазначені вимоги закону, а також з урахуванням наведених вище досліджених судом доказів, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному об'ємі. При цьому судом не встановлено порушення нічиїх прав.

Outcome: approved