Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, в якому зазначили, що [PERSON] є наймачем квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Вказана квартира є власністю територіальної громади м. Запоріжжя, знаходиться в господарському віданні МКП «Наше місто». Крім позивачів, за вказаною адресою на даний час зареєстрований [PERSON] При цьому відповідач у вищезазначеній квартирі з березня 2011 року не проживає, теперішнє його місце проживання позивачам невідоме. Позивачами зазначено, що на цей час у них важке матеріальне становище і реєстрація [PERSON] у квартирі чинить їм перешкоди в оформленні субсидії. Враховуючи викладене, позивачі просять суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про дату, час і місце слухання справи був повідомлений судом своєчасно і належним чином, надали суду заяви, кожен окремо, в якій просили розглядати справу без їх участі, позов підтримали повністю і просили суд його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час, та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, причини неявки останнього суду невідомі. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 Цивільно-процесуального кодексу України, суд вирішує справу, за згодою представника позивача, на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України). Представник третьої особи МКП «Наше місто» у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений судом своєчасно і належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, прийняти рішення на розсуд суду. Представник третьої особи Департамент реєстраційних послуг ЗМР у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений судом своєчасно і належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до наступних висновків. За вимогами ч. 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. На підставі ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ордеру на жиле приміщення № 4992 від 28.07.1974 року, останній був виданий [PERSON] на право зайняття жилого помешкання за адресою: [ADDRESS], що відноситься до комунальної власності, разом з сімєю: дружиною [PERSON], донькою [PERSON] За вище вказаною адресою зареєстровані позивачі [PERSON], його дружина [PERSON], онука [PERSON], та відповідач [PERSON], що підтверджується довідками Департаменту реєстраційних послуг ЗМР про реєстрацію місця проживання особи № 04-26/3-12493, № 04-26/3-12491, № 04-26/3-12494 від 26.06.2017 року та паспортними даними останніх (а.с. 5-6, 7-8, 9-10, 11-12). На підставі акту про не проживання від 23.06.2017 року, складеного комісією у складі [PERSON]А,, [PERSON], у результаті проведення обстеження, було встановлено, що [PERSON] з березня 2011 року і по теперішній час не проживає за адресою: [INFO] (а.с. 13). Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. На підставі ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ч. 2 ст. 64 Житлового кодексу України до членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. З роз'яснень п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» вбачається, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» поняття реєстрації визначено як внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла. На підставі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. Отже, оскільки відповідач не є власником спірної квартири, не проживає у ній більше шести років з власної ініціативи і без поважної причини, витрати на її утримання не несе, комунальні послуги не сплачує, а також враховуючи те, що, зокрема, платежі по наданню водопостачання, вивіз сміття залежить від кількості зареєстрованих в квартирі осіб, і зазначені витрати в даному випадку несе наймач квартири та члени його сімї, суд вважає, що факт реєстрації відповідача у спірній квартирі порушує право позивача [PERSON] як наймача та членів його сімї. Таким чином, у звязку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами та не порушують прав та інтересів третіх осіб, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Так як позивачі просили не стягувати з відповідача сплачений ними при подачі позовної заяви до суду судовий збір, тому суд вважає за необхідне не стягувати з відповідача на користь позивачів судові витрати.

Outcome: approved