Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом (а.с.3-5, 61) і обґрунтовують його тим, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 25.08.2015 року у справі № 592/2987/15-ц, визнано право вла\-сності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Згідно до приписів статті 182 ЦК України, право власності на нерухому річ виникає у особи з моменту його державної реєстрації, тому зазначені особи зареєстрували своє право власності, яке виникло на підставі судового рішення у встановленому законом порядку. Спірна квартира у свій час належала у результаті безоплатної приватизації на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], яка померла [INFO], та після смерті якої позива\-чі є спадкоємцями першої черги. На час виникнення спору про прийняття спадщини у спірній квартирі (спадковому майні) проживали рідна сестра [PERSON] [PERSON] та її чоловік [PERSON]. Також, за свого життя, [PERSON] не лише дозволила сім'ї [PERSON] проживати у спірній квартирі, а і передала [PERSON] правовстановлюючі документи на квартиру. Тому, спадкоємці не змогли офор\-мити спадщину у нотаріуса і звернулись з позовом до відповідача [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування на 1/5 частину спірної кварти\-ри. Рішенням від 23.05.2012 року у справі № 1806/2-3679/11 позов було задоволено. Але, зареє\-струвати право власності на отриману в порядку спадкування частку квартири позивачі не змогли, так як [PERSON] не віддавала свідоцтва про право власності та технічного пас\-порту на квартиру, а згодом [INFO] також померла і [PERSON] і у спірній квартирі продовжив проживати без реєстрації її чоловік [PERSON] На вимогу повернути правовстановлюючі документи на квартиру [PERSON] ствер\-джував, що йому нічого невідомо про їх місцезнаходження, тому у позивачів були всі підста\-ви вважати правовстановлюючі документи на квартиру втраченими. Відтак, вони звернулись з окремим позовом у справі № 592/2987/15-ц, яким просили суд визначити частки у спільній частковій власності на квартиру [ADDRESS] співвласників [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] рівними по 1/4 у кожного, визнати право спільної часткової власності на зазначену квартиру, виселити з квартири [ADDRESS] [PERSON] без надання іншого житла. У задоволенні позовної вимоги про виселення з квартири [PERSON] ( з такою вимогою зверталися позивачі на підставі ст.400 ЦК України та ст.109 ЖК України) суд відмовив, оскільки за ст.400 ЦК України підлягає витребуванню майно лише у недобросовісного володільця, а за ст.109 ЖК України лише осіб, які самоправно зайняли житлове приміщення. Позивачі просять суд ухвалити рішення, яким усунути перешкоди співвласникам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом виселення з цієї квартири [PERSON] В судове засідання позивач [PERSON], повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, не з`явився, надав до суду заяву в якій просив справу розглядати без його участі та зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримав з зазначених підстав та просив їх задовольнити, додатково пояснивши, що відповідач [PERSON] заперечує право позивачів як співвласників квартири на володіння та користування квартирою. Позивачі не мають іншого житла у власності у м.Суми. Жодних домовленостей між сторонами з приводу врегулювання спору не досягнуто. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що у свій час він разом з дружиною допоміг [PERSON] - рідній сестрі його дружини, приватизувати цю квартиру на всіх членів родини [PERSON] - позивачів у справі. А потім його дружина [PERSON] передала родині [PERSON] кошти за цю квартиру і в цій квартирі він проживав тривалий час зі своєю дружиною [PERSON], а після її смерті - сам. Квартира так і не була по документам оформлена на його дружину, хоча кошти за цю квартиру були передані [PERSON]. Ніяких документів щодо передачі коштів за квартиру родині [PERSON] його дружина у встановленому порядку не оформляла. Так, дійсно за рішенням суду було визнано право спільної часткової власності позивачів на спірну квартиру, але він категорично заперечує право позивачів користуватися вказаною квартирою, заперечує проти їх вселення до квартири, вважає, що лише він має право володіння та користування квартирою Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, перевіривши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності була зареєстрована за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 30.09.1996 року (матеріали цивільної справи №1806/2-1593/11). З 1997 року за згодою [PERSON] ([PERSON]) в квартиру вселилася її рідна сестра [PERSON], яка проживала в цій квартирі до дня смерті [INFO]. Оригіналів правоустановчих документів на квартиру позивачі у себе не виявили, тому вимушені були звертатися з позовом до суду щодо визначення часток у праві власності, визнання права власності на спірну квартиру. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 25.08.2015 року позов [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про визначення частки у спільній частковій власності, про визнання права спільної часткової власності, про виселення з квартири було задоволено частково. Визначено частки у спільній частковій власності на квартиру [ADDRESS] співвласників [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] рівними по ? за кожним, визнано право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON], [PERSON], [PERSON], та [PERSON] (а.с.9-12, 13). Позовні вимоги про виселення [PERSON] обгрунтовувалися ст.400 ЦК України та ст.109 ЖК України. З цих правових підстав у виселенні [PERSON] було відмовлено. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстрували своє право власності на квартиру [ADDRESS] встановленому законодавством порядку, що підтверджується копією витягу з Державного реєст\-ру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 51687964 від 16.01.2016 року (а.с.14-15). З копії технічного паспорту на квартиру (а.с.16-18) вбачається, що спірна квартира складається з однієї кімнати, житловою площею 17,8 кв.м, загальна площа квартири - 40,3 кв.м. На час виникнення спору про прийняття спадщини після смерті [PERSON] у спірній квартирі (спадковому майні) проживали рідна сестра [PERSON] [PERSON] та її чоловік [PERSON] Відповідач [PERSON] право постійного користування квартирою не набув. У встановленому порядку в квартирі зареєстрований не був, права власності стосовно спірної квартири не має. Відповідач [PERSON] з 09.06.2015 року зареєстрований у своїх родичів за адресою [ADDRESS]. Відсутні судові рішення, які б встановлювали, з якого саме часу в квартирі проживає [PERSON] В судових спорах однією із сторін виступала лише [PERSON] З позивачами, які є співвласниками квартири, не узгоджено питання проживання відповідача [PERSON] в цій квартирі. Позивачі - співвласники квартири вважають, що їх майнові та житлові права продовжують бути порушеними, квартира потрібна деяким співвласни\-кам, зокрема [PERSON] для власного проживання, а тому вони вимушені звернутися з позовом до суду. Позивачі заперечують проти проживання відповідача в квартирі, іншого житла на праві власності в м.Суми позивачі не мають. Згідно з ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст.321 ЦК України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Як визначено ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На час приватизації спірної квартири 30.09.1996 року позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] були неповнолітніми. Після досягнення позивачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] повноліття відповідачем не узгоджувалося питання з зазначеними позивачами щодо його проживання в квартирі, такої згоди відповідачу вони не давали. Відповідач чинить перешкоди позивачам у користуванні власністю, категорично заперечує їх право на володіння та користування квартирою. За таких обставин, суд вважає, що діями відповідача порушено право позивачів щодо володіння, користування, розпорядження належним їм майном - квартирою [ADDRESS], тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Отже, суд вважає необхідним усунути перешкоди співвласникам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом виселення з цієї квартири [PERSON].

Outcome: approved