Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

Позивачка [PERSON], звернувшись до суду з даним позовом, просить суд визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право на земельну частку (пай) в землях, що перебували в колективній власності колишнього КСП «Нива» с. Синиця Богуславського району Київської області в розмірі 3,9 умовних кадастрових гектара за рахунок вільних земель на території [PERSON] сільської ради Богуславського району Київської області, посилаючись на те, що її дід [PERSON] працював в колгоспі «Нива» с. Синиця Богуславського району, Київської області, а потім в 1992 році пішов на пенсію. 04 грудня 1995 року КСП «Нива» було видано державний акт на право колективної власності на землю. На час видачі державного акту на право колективної власності на землю КСП «Нива» [PERSON] був членом КСП як пенсіонер, що раніше працював в колгоспі, правонаступником якого стало КСП «Нива», але його помилково не включили до списків членів КСП, які мали право на земельну частку (пай) та не видали відповідний сертифікат. Відсутність сертифіката на право на земельну частку (пай) на імя спадкодавця [PERSON] перешкоджає їй (позивачці), як спадкоємцю за заповітом після смерті діда [PERSON] оформити в приватного нотаріуса право на спадкове майно. Посилаючись на Указ Президента України «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року, позивачка просить задовольнити її вимоги та визнати за нею в порядку спадкування право на земельну частку (пай) в розмірі 3,9 в умовних кадастрових, який отримували інші бувші члени КСП «Нива». Представник позивачи [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі та без участі позивачки, а також зазначила, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] районна державна адміністрація Київської області свого представника в судове засідання не направила, але надіслала заяву, в якій просить розглядати справу без представника адміністрації, а також зазначила, що позов визнає в повному обсязі. Відповідач [PERSON] сільська рада Богуславського району Київської області свого представника в судове засідання не направила, хоч належним чином була повідомлена про дату, час та місе розгляду справи. Суд, дослідивши письмові докази по справі вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] являється спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], який помер 12 лютого 2008 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть спадкодавця та копією заповіту посвідченого 13.01.2005 року секретарем Синицької сільської ради Богуславського району Київської області. Із довідки приватного нотаріуса Богуславського районного нотаріального округу [PERSON] від 10.07.2017 року вбачається, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], який помер 12 лютого 2008 року. Інші спадкоємці які б претендували на прийнятя спадщини, відсутні. Спадкодавець [PERSON] із 24.04.1989 року був членом колгоспу «Нива» с. Синиця, Богуславського району, Київської області, а потім після реорганізації колгоспу набув членство в КСП «Нива», як пенсіонер, який раніше працював в колгоспі. Даний факт підтверджується копією трудової книжки колгоспника на імя [PERSON] та копією протоколу по призначенню пенсій і допомоги колгоспникам Богуславського району Київської області від 19 липня 1992 року. Згідно довідки відділу у Богуславському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 29.05.2017 року Державний акт на право колективної власності на землю КСП «Нива» був виданий 04 грудня 1995 року. Відповідно до ст. 22 Земельного кодексу України в редакції від 13 березня 1992 року, який діяв на час розпаювання земель колективної власності, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникало після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі на місцевості і одержання документа, що посвідчує це право. Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року визначено коло осіб, які мають право на земельний пай, а саме «право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства відповідно до списку, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю». Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Згідно розяснень викладених в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, повязані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Оскільки спадкодавець [PERSON] на час одержання колективним сільськогосподарським підприємством «Нива» с. Синиця Богуславського району Київської області державного акта на право колективної власності на землю станом на 04 грудня 1995 року був членом даного КСП, як пенсіонер колгоспу, то він мав право на земельний пай і на його імя помилково не видали сертифікат на право на земельну частку (пай) при розпаюванні землі. Загальновідомим є факт, що колишні члени КСП «Нива» вже отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) та в послідуючому державні акти на земельну частку (пай). Довідкою відділу Держгеокадастру у Богуславському районі від 29.05.2017 року підтверджується, що розмір земельної частки (паю) на одну особу КСП «Нива» в умовних кадастрових гектарах складає 3,9. Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право особи на земельні частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Рішення суду про визнання права на земельну частку (пай) відповідно до ч. 1 ст. 2 вищевказаного Закону є документом, що посвідчує право на земельну частку (пай). Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав ( п. а ч. 3 ст. 152 ЗК України). Оскільки право спадкодавця [PERSON] на земельну частку (пай) в землях колективної власності колишнього КСП «Нива» було порушено, суд виходячи з принципу земельного законодавства щодо забезпечення рівності права власності на землю громадян, що визначено п. б) ч. 1 ст. 5 ЗК України, вважає за необхідне задовольнити вимоги позивачки шляхом визнання за нею в порядку спадкування після смерті [PERSON] права на земельну частку (пай) в землях колективної власності колишнього КСП «Нива» с. Синиця Богуславського району Київської області, що буде підставою для виділення їй в натурі (на місцевості) земельної ділянки, як власнику земельної частки (паю), за рахунок вільних земель на території [PERSON] сільської ради. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved