Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] третя особа ГУ ДМС України в Донецькій області про захист права власності та зняття з реєстрації. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з 27.04.2007 року перебувала у шлюбі з відповідачем по справі [PERSON] Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 03.05.2012 року шлюб розірвано. Від сумісного проживання мають дитину [PERSON], 28.11.2010 року. В період шлюбу ними було придбано майно: земельну ділянку, що розташована за адресою: м. Покровськ, вул. Руська, 105, та житловий будинок, розташований за тією ж самою адресою. Оскільки поділу спільного майна подружжя не відбулося, а відповідач не проживає в будинку понад один рік, просить захистити її право власності, визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком, що розташований за адресою: м. Покровськ, вул. Руська, 105 та зняти його з реєстрації. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги наполягала на їх задоволенні. Відповідач, зареєстроване місце проживання ( перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Відповідно до постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року « Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати, пов»язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача ( пункт 6 частини другої статті 79 ЦПК) відносяться до витрат, пов»язаних із вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи ( стаття 87 ЦПК). При цьому зазначені витрати на будь-якій стадії процесу несе позивач, якщо заявить таке клопотання. У разі відмови чи ухилення заінтересованої сторони від оплати цих витрат повідомлення відповідача здійснюється на загальних підставах ( статті 74-76 ЦПК). Відмова від сплати таких витрат не є підставою про залишення позову без розгляду згідно п. 8 ч. 1 ст. 207 ЦПК України. Оскільки відповідач [PERSON] на момент розгляду справи перебуває у розшуку, позивачка відмовилась від надання оголошення у пресі, а відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом судової справи належать витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, законодавством не урегульоване питання щодо покладення обовязку про виклик відповідача через засоби масової інформації саме на суд, суд повідомляв відповідача про день і час слухання справи відповідно до ст. 74 ЦПК України судовою повісткою за останнім місцем його реєстрації.( а. с. 31,39,42,47). Представник третьої особи ГУ ДМС України в Донецькій області в судове засідання не зявився, про день і час слухання справи повідомлявся належним чином.( а. с.37,41,49). Суд на підставі ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення по справі, оскільки належним чином повідомлений про день і час слухання справи відповідач не повідомив про причини своєї неявки, а позивачка не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. Суд, вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 27.04.2007 року. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 03.05.2012 року шлюб розірвано. ( а. с. 14, 16). Від сумісного проживання мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO].( а. с. 15). В період шлюбу сторони придбали майно: земельну ділянку, що розташована за адресою: м. Красноармійськ, вул. Руська, 105, та житловий будинок, що розташований за цією ж самою адресою, що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 10.10.2008 року , договором купівлі-продажу житлового будинку від 10.10.2008 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно ( а. с. 9-13). Як вбачається з матеріалів справи, відповідач по справі значиться зареєстрований за адресою [INFO] ( а. с. 18,19), проте з серпня 2014 року за даною адресою не проживає ( а. с. 17), станом на 01.11.2016 року перебуває у розшуку ( а. с. 34). Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 60 ЦПК України кожна із сторін зобов»язанна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд. При цьому держава не втручається у здійсненні власником права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню ( частина друга статті 386 ЦК України). Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права корситування та розпорядження своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Частиною 1 ст. 156 ЖК України передбачено, що члени сімї власника будинку, які проживають разом з ним у будинку ( квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сімї власника будинку ( квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку ( квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Статтею 60 СК України \~визначено підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя та зазначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).\~\~Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст. 61 СК України\~ об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що земельна ділянка та житловий будинок, що розташовані за адресою :м. Красноармійськ, вул. Руська, 105, в розумінні\~ глави 8 СК України є об'єктом спільної сумісної власності колишнього подружжя - сторін по справі, оскільки придбані під час шлюбу з відповідачем. Положення ст. 68 СК України \~\~вказують на те, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу, і розпорядження ним здійснюється за взаємною згодою співвласників. Статтею 317 ЦК України \~ визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Тому задоволення вимог позивачки про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням призведуть до порушення норм матеріального права, фактично позбавивши власника права користування належним йому майном. Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Вимоги про зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] є похідними і задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed