Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з даним позовом, який уточнили під час судового розгляду ( а.с.____). В обґрунтування свого позову позивачі вказали, що квартира [ADDRESS], належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 1.07.2005 року. Разом з власником квартири в ній проживають чоловік власника квартири [PERSON] та їх малолітня дитина, [INFO]. В травні 2012 року сусіди з [ADDRESS], відповідачі по справі, квартира яких знаходиться поруч з квартирою позивачів, самовільно захватили певну частину місць спільного користування, шляхом зведення стіни та встановлення дверей. З цього приводу вони звертались до відповідних органів, КП «Жилкомсервіс», адміністрації Червонозаводського району м. Харкова, Харківської міської ради, які встановили, що має місце самозахват площі спільного користування 5,6 кв. метрів. Відповідачів було притягнуто до адміністративної відповідальності. З приводу самовільного перепланування тамбуру між позивачами та відповідачами почали виникати сварки, оскільки зведена стіна перешкоджає заносити та виносити з квартири меблі та інші об'ємні предмети. Позивачі просять суд про відновлення становища, яке існувало до порушення права, а саме усунули перешкоди у користування позивачами своїм нерухомим майном шляхом демонтажу самовільно збудованих стіни та дверей до [ADDRESS], що належить [PERSON] та [PERSON] [PERSON] також просить відшкодувати спричинену їй діями відповідачів моральну шкоду в розмірі 2000 грн. Позивачка посилається на те, що вона вимушена терпіти душевні страждання та переживання, у зв»язку з протиправною поведінкою відповідачів щодо себе та членів її сім»ї. Позивач [PERSON] також просить відшкодувати спричинену йому моральну шкоду у розмірі 5000 грн. посилаючись на те, що внаслідок дій відповідачів погіршився стан його здоров»я, він вимушений терпіти душевні страждання через неправомірні дії відповідачів, звертатись до суду за захистом своїх прав. В судовому засіданні [PERSON] підтримав свої позовні вимоги, просив їх задовольнити. Позивачка [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, її представник [PERSON] просив позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] під час судового розгляду справи позовні вимоги не визнав та пояснив, що [ADDRESS] належить відповідачам на підставі свідоцтва про право власності в порядку приватизації житла від 1990 року. Самовільну стіну було побудовано не відповідачами, а чоловіком [PERSON] в 1991 році за згодою попереднього власника квартири [ADDRESS], де зараз проживають позивачі. Він не оспорює, що при занесенні меблів в свою квартиру у позивачів виникли складнощі, тому вони просили відповідачів відтворити двері самовільного тамбуру для зручного розвороту меблів при внесенні в квартиру. Відповідачі не проти поступали так й далі, коли буде виникати необхідність. Крім того, вони вважають, що позивачами пропущено строк позовної давності, оскільки позивачка почала проживати в квартирі у 2008 році, коли їй й стало відомо про самовільну стіну та двері. На думку позивачів позивачами не доведено, що влаштуванням самовільних стіни та дверей порушуються будь-які будівельні чи протипожежні норми, тому просять в задоволенні позову відмовити. До судового засідання 30.09.2014 року представник [PERSON] [PERSON] не з»явився, про час розгляду справи повідомлений заздалегідь, належним чином, про що свідчить розписка про отримання судової повістки (а.с. 195). Відповідач [PERSON] до судового засідання на неодноразові виклики не з»являвся, про час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином за відомим місцем проживання та реєстрації, але судові повістки у поштовому відділенні не отримує, тому про судове засідання 30.09.2014 року повідомлений через засоби масової інформації. Представник третьої особи до судового засідання не з»явились, також про час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності не з»явившихся осіб. Суд, вислухавши позивача [PERSON], представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 1.07.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] ( а.с. 17-20). Квартира [ADDRESS] знаходиться поруч з квартирою позивачів, в ній проживають та зареєстровані відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідкою про склад сім»ї, виданою КП «Жилкомсервіс» ( а.с.21). Відповідно до пояснень представника відповідачів, вони є власниками даної квартири на підставі свідоцтва про право власності в порядку приватизації житла від 1990 року. Відповідачі самовільно, без необхідних погоджень з відповідними службами, здійснили самозахват частини міста спільного користування площею 5,6 кв. метрів, встановивши стіну з вхідними дверима до їх квартири. Позивач вказує, що внаслідок даного переобладнання та самозахвату, порушені права позивачів, оскільки значно зменшилась відстань між дверима квартир [ADDRESS] та [ADDRESS], що привело до випадків, коли відповідачі вдаряли дверима їх та їх малолітню дитину. Також стало неможливим вносити в квартиру габаритні меблі та інші габаритні предмети, вони позбавлені можливості користуватись місцем спільного користування площею 5,6 кв. метрів. На вимогу відновити попереднє становище, відповідачі відмовляються. З приводу порушення своїх право, позивачі неодноразово звертались до КП «Жилкомсервіс», прокурора Червонозаводського району м. Харкова, адміністрації району, Харківського міського голови ( а.с.10,11, 14, 15, 16, 23). Викладене підтверджується актом КП «Жилкомсервіс» ( а.с. 13), листом адміністрації Червонозаводського району м. Харкова ( а.с. 15), протоколом про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності від 26.04.2013 року, яке містить пояснення [PERSON] про визнання наведеного правопорушення ( а.с. 24). Допитані у якості свідків [PERSON] та [PERSON] пояснили суду, що чоловік [PERSON] дійсно збудував самовільно стіну перед вхідними дверима до квартири відповідачів, таким чином з»явився тамбур. Від [PERSON] їм стало відомо, що приблизно з 2010 року з сусідами - позивачами у справі, почали виникати конфлікти щодо місць спільного користування, які захопили відповідачі, а також незручностей через встановлення самовільної стіни. Відповідно до вимог ст.. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, за захистом якого має право звернутись до суду. Одним з способів відновлення порушеного права є відновлення становища, яке існувало до порушення. Аналізуючи вищенаведене, суд доходить висновку про те, що діями відповідачів порушене право позивачів на користування місцями спільного користування, яке повинно бути поновлено відновленням становища, яке існувало до порушення права, шляхом демонтажу самовільно збудованих стіни та дверей до [ADDRESS], яка належить [PERSON] та [PERSON] Поряд з цим, суд вважає, що діями відповідачів [PERSON] спричинено моральну шкоду, як виражається у душевних стражданнях та переживаннях у зв»язку з протиправною поведінкою [PERSON] та [PERSON] Але, позовні [PERSON] щодо відшкодування моральної шкоди, на думку суду підлягають частковою відшкодуванню, у межах доведеності. Позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню оскільки останній проживає в квартирі [ADDRESS] за згодою власника квартири [PERSON], як чоловік останньої, власником квартири [PERSON] не є, у даній квартирі він не зареєстрований. Виходячи з наведеного відсутні докази що діями відповідачів порушується право [PERSON] на використання місць спільного користування власників житла у даному житловому дубинку. За тими самими підставами суд вважає не доведеними й позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди. Будь-які докази щодо погіршення стану здоров»я [PERSON] які настали внаслідок саме дій відповідачів, суду також не надано. Тому в задоволенні позовних вимог [PERSON] суд відмовляє у повному обсязі. На підставі викладеного й

Outcome: partial