Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 23 листопада 2013 року у відділі ДРАЦС реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис 2112. Заявлені вимоги мотивує тим, що сімейне життя не склалося із-за різних характерів та переконань, тривалий сторони спору не проживають сім'єю, не ведуть спільного господарства, не повязані сімейним побутом та стали чужими людьми один одному, а тому, оскільки шлюб з відповідачем носить виключно формальний характер, позивач вважає, що їх сімя розпалася остаточно. В судове засідання позивачка зявилася, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить задовольнити позов з підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання зявився, проти задоволення позову заперечив вважаючи, що шлюб з позивачкою ще можна зберегти просить суд надати строк на примирення. Розглянувши матеріали справи суд встановив наступні обставини: Сторони перебувають у шлюбі з 23 листопада 2013 року, котрий був зареєстрований у відділі ДРАЦС реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис 2112. Від шлюбу у сторін спору є спільна дитина донька Ангеліна, [INFO]. В судовому засіданні при вирішенні спору про розірвання шлюбу позивачка суду пояснила, що між нею та відповідачем постійно виникають сварки та непорозуміння, у них різні погляди на життя на сімейні цінності, між сторонами спору уже тривалий час, з січня 2015 року, припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство й проживають окремо вона з дитиною у батьківській квартирі в м. Тернополі по вул. О.Пушкіна 5\\44, а відповідач в м. Тернополі по вул. Мостовій бічній 6\\30. Крім того в судовому засіданні позивачка хоча й визнала той факт, що вони з відповідачем, спільно з дитиною, періодично проводять час на прогулянках і відпочинку, однак відзначила, що почуття до відповідача втрачене, й поведінка відповідача негативно впливає на здоров'я її та їх спільної дитини зокрема зазначила, що в період вагітності з відповідачем виникали скандали в сімї з застосуванням сили, і після народження дитини взаємні сварки та застосування сили зі сторони відповідача також мали продовження; даний факт було визнано й відповідачем, котрий, проте, заявив, що з його сторони до позивачки сила застосовувалася у відповідь на фізичні ляпаси з її сторони. Відповідно до ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї суперечитиме інтересам одного з них. На цьому ж наголошує Верховний Суд України в п. 10 Постанови Пленуму за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» - проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Проаналізувавши докази в їх сукупності, суд вважає, що матеріалами справи доведено той факт, що сторони спору втратили повагу та любов один до одного - не проживають сім'єю, не ведуть спільного господарства. У наданий судом час сторони спору примирення не досягли категорично проти примирення заперечує позивачка Відтак суд вважає, що шлюб необхідно розірвати, як такий, збереження якого суперечитиме інтересам сторін спору.

Outcome: approved