Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом і просять визнати недійсними та скасувати рішення Троїцької сільської ради Біляївського району Одеської області № 391 від 23.11.2012 року про безоплатну передачу у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,05 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: с. Троїцьке вул. Щорса, 58 Біляївського району Одеської області і рішення Троїцької сільської ради Біляївського району Одеської області № 140 від 24.12.2012 року про реєстрацію нерухомого майна, що розташоване за вищевказаною адресою, яким [PERSON] було надано дозвіл на узаконення та оформлення житлового будинку, а також визнати за ними право власності по ? частині за кожним на житловий будинок загальною площею 95,6 кв.м., в тому числі житловою площею 64,5 кв.м. з господарськими будівлями і спорудами: погребом, літньою кухнею, сараєм, сараєм, огорожею, який розташований за адресою: Одеська область Біляївський район с. Троїцьке вул. Щорса, 58, у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 30 січня 2013 року. Свої вимоги мотивують тим, що 23 листопада 2006 року помер їх батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок, розташований за адресою: Одеська область Біляївський район с. Троїцьке вул. Щорса, 58. Будинок належав батькові на підставі запису в погосподарській книзі виконкому Троїцької сільської ради Біляївського району Одеської області за № 3, сторінка 38, за період 1971-1973 р.р. та за № 4, сторінка 41, за період 1983-1985 р.р. На момент відкриття спадщини їх мати [PERSON] постійно проживала разом з батьком, а тому вважається такою, що прийняла спадщину, але вона не оформила своїх спадкових прав. 30 січня 2013 року померла їх мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на житловий будинок, яку вона прийняла після смерті батька. Окрім них, спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері був їх рідний брат [PERSON], який помер 06 червня 2015 року. З заявою до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті батька і матері [PERSON] не звертався, спадщину протягом встановленого законом строку не прийняв, з батьками на момент відкриття спадщини не проживав і зареєстрований за вищевказаною адресою не був. [PERSON] та [PERSON] як спадкоємці за законом першої черги звернулися до Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області для оформлення права на спадщину після смерті матері, але їм було відмовлено і рекомендовано звернутися до суду, так як ними не надано правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно. Згодом вони дізналися про існування рішень Троїцької сільської ради Біляївського району Одеської області, якими [PERSON] передано безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,05 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в с. Троїцьке по вул. Щорса, 58 Біляївського району Одеської області, яку раніше йому було надано у постійне користування і було надано дозвіл на узаконення і оформлення спірного житлового будинку. Вважають вказані рішення сільради незаконними та такими, що підлягають скасуванню, у звязку з чим вони звернулися з вказаним позовом до суду. Представник позивачів у судовому засіданні на задоволенні позовної заяви наполягав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідачка у судовому засіданні позов не визнала, подала заперечення на позов і просила відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у запереченні. Представник Троїцької сільської ради Біляївського району Одеської області до судового засідання не зявився, але від нього надійшла заява, в якій він вказав, що позовну заяву визнає повністю і справу просить розглянути без його участі. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 23 листопада 2006 року помер [PERSON], згідно свідоцтва про смерть (а.с. 9). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок загальною площею 95,6 кв.м., в тому числі житловою площею 64,5 кв.м. з господарськими будівлями і спорудами: погребом, літньою кухнею, сараєм, сараєм, огорожею, який розташований за адресою: Одеська область Біляївський район с. Троїцьке вул. Щорса, 58, про що свідчить довідка Троїцької сільської ради Біляївського району Одеської області № 127 від 01 лютого 2016 року (а.с. 20). Після смерті [PERSON] спадщину прийняла його дружина - [PERSON], яка постійно проживала разом із ним за вищевказаною адресою на час відкриття спадщини, що підтверджується довідками Троїцької сільської ради № 1778 від 29.09.2015 року та № 1793 від 02.10.2015 року (а.с. 21, 22). Але остання свої спадкові права в нотаріальній конторі не оформила. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1268 ЦК України вказано, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно довідки Троїцької сільської ради Біляївського району Одеської області № 127 від 01.02.2016 року на підставі запису у погосподарській книзі виконкому Троїцької сільської ради за №3, сторінка 38, за період 1971-1973 роки та за №4, сторінка 41, за період 1983-1985 роки житловий будинок № 46, 52 (теперішня адреса 58) з надвірними спорудами, що розташований по вулиці Щорса в с. Троїцьке Біляївського району Одеської області належав [PERSON] (а.с. 20). 30 січня 2013 року [PERSON] померла, про що свідчить свідоцтво про смерть (а.с. 10). Позивачі відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] Крім того, спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] був [PERSON] син померлої, який помер 06 червня 2015 року (а.с. 78). Спадщину після смерті батька і матері [PERSON] не прийняв, оскільки на момент відкриття спадщини не проживав та не був зареєстрований з батьками за вищевказаною адресою, що підтверджується випискою з домової книги за 2011-2015 роки та актом депутата Троїцької сільської ради (а.с. 25, 41). Із заявою до нотаріуса щодо прийняття спадщини після смерті батька та матері протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України [PERSON] також не звертався, а тому відповідно до ст. 1272 ЦК України вважається таким, що не прийняв спадщину. Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Позивачі звернулися до Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області для оформлення права на спадщину, але їм було відмовлено і рекомендовано звернутися до суду, оскільки не надано правовстановлюючі документи на житловий будинок № 58 по вул. Щорса в с. Троїцьке Біляївського району Одеської області (а.с. 50). З листа КП «БТІ та РОН» № 544 від 09.10.2014 року вбачається, що згідно архівів філії реєстрація права власності на нерухоме майно за адресою: Одеська область Біляївський район вул. Щорса, 58 філією не проводилась (а.с. 107). Відповідно до Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215, визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору було покладено саме на сільські ради. Належність правовстановлюючих документів встановлюється відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно положень ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції Закону № 834-VIII від 26 листопада 2015 року) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Статтею 3 зазначеного Закону передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у звязку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Постановою Кабінету Міністрів України «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів державного замовлення» від 5 серпня 1992 року № 449 було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію обєктів будівництва (втратила чинність). Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалася процедура введення індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них в експлуатацію при оформленні права власності. З наведеного вбачається, що не потребує введення в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі обєкти. Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Спрощений порядок здійснення державної реєстрації прав власності на обєкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках та збудовані до 5 серпня 1992 року, але за особами, які вважаються його володільцями, містять і положення ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державної політики будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 року за №382/5773 (зі змінами та доповненнями №2 (0-113-13) від 08.01.2013 року, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: с. Троїцьке вул. Щорса, 58 Біляївського району Одеської області побудований у 1918 році, а господарськи споруди, а саме: погріб у 1963 році, літня кухня, сарай, сарай у 1973 році. За змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року №45/5, яка діяла на момент закінчення будівництва спірного будинку та втратила чинність на підставі наказу Мінюсту №18/5 від 14.06.1994 року, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка діяла на момент закінчення будівництва спірного будинку та втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56, передбачала обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. У період чинності зазначеної інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Рішенням Троїцької сільради №391 від 23.11.2012 року [PERSON] було передано безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,05 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, ведення особистого селянського господарства (присадибна ділянка), що розташована в с. Троїцьке по вул. Щорса, 58, яку раніше йому було надано у постійне користування (а.с. 43). Разом з тим, статтею 77 ЗК України (в ред. 1970 року), який діяв на час надання громадянам земельних ділянок у 1986 році передбачено, що радгоспи надають присадибні земельні ділянки або городи із земель, призначених для цієї мети, постійним робітникам і службовцям, а також вчителям, лікарям та іншим спеціалістам, які працюють і проживають у сільській місцевості. Той факт, що [PERSON] ніколи не працював у радгоспі «Троїцький», не проживав та не був прописаний в селі Троїцьке з 1984 року і по день своєї смерті підтверджується виписками з погосподарських книг Троїцької сільради (а.с. 70-71), книгою радгоспу «Троїцький» №1 присадибних земель особистого користування громадянами села Троїцьке (а.с. 34-39), актом депутата сільської ради від 01.02.2016 року (а.с. 41). Рішенням Троїцької сільради №140 від 24.12.2012 року [PERSON] було надано дозвіл на узаконення і оформлення спірного житлового будинку, який розташований в с. Троїцьке, по вул. Щорса, 58 (а.с. 44). Але вказане рішення також слід визнати недійсним та скасувати, оскільки воно прийнято щодо житлового будинку, який на підставі запису у погосподарській книзі належав померлому [PERSON] Вказаний запис у погосподарській книзі за життя [PERSON] скасований не був. Спадщину після смерті [PERSON], [PERSON] не прийняв. Крім того, відсутні будь-які докази щодо надання у постійне користування [PERSON] земельної ділянки, розташованої за адресою: с. Троїцьке, вул. Щорса, 58 Біляївського району Одеської області, Троїцька сільська рада відповідно до ст.ст. 118, 121 Земельного кодексу України не мала права приймати рішення про безоплатну передачу останньому вказаної земельної ділянки у власність. Згідно зі ст.16 ЦК України, ст.152 ЗК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання незаконними рішення органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. За приписами ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, з огляду на вищенаведене, суд вважає, що рішення Троїцької сільської ради №391 від 23.11.2012 року та рішення Троїцької сільради №140 від 24.12.2012 року є незаконними та підлягають скасуванню, оскільки ними істотно порушені спадкові права позивачів на вищевказаний житловий будинок. З урахуванням викладеного, суд вважає можливим позовні вимоги [PERSON] і [PERSON] задовольнити і визнати за позивачами право власності на ? частину за кожним житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по вул. Щорса, 58 в с. Троїцьке Біляївського району Одеської області.

Outcome: approved