Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

Позивачі звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що їм на праві спільної часткової власності належить квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Крім них у квартирі зареєстровані відповідач колишня невістка та дружина позивачів відповідно. Відповідач, як дружина позивача [PERSON], вселилася до квартири як член сімї і проживала в ній до 12 вересня 2012 року. Того дня [PERSON] забрала свої речі та з дочкою переїхала до с. Прибірськ Іванківського району Київської області, де створила нову сімю. Рішення про зміну місця проживання відповідач прийняла самостійно. Після зміни місця проживання, відповідач продовжує бути зареєстрованою у квартирі позивачів, що, на їх думку, порушує їх права як власників вільно розпоряджатися своїм майном. Позивачі просять суд визнати відповідача такою, яка втратила право користування вказаним вище житловим приміщенням та встановити, що таке позбавлення права є підставою для зняття її з реєстраційного обліку, а також стягнути з неї судові витрати. У судове засідання сторони не зявились. Позивачі звернулись до суду із заявами, в яких зазначили, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять розглядати справу без їх участі. Відповідач також подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає, просить розглядати справу без її участі. Третя особа направила до суду лист, відповідно до якого вона не заперечує проти задоволення позову, просить проводити засідання без участі її представника. Так, судом встановлено, що позивачі є власниками квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], це підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло № 133 від 22.12.2005 року. Відповідно до інформації АДП УДМС України в м. Києві відповідач зареєстрована у квартирі, яка належить позивачам з 19.04.2008 року. Відповідно до актів обстеження житлового приміщення, які складені депутатом Іванківської селищної ради від 05.05.2014 року, 20.09.2014 року, 17.02.2015 року та 08.05.2015 року, відповідач в даній квартирі не проживає; її особисті речі в квартирі відсутні. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, якщо відповідач визнає позов і є підстави для його задоволення, суд задовольняє позов. Відповідач позов визнав. Суд, дослідивши докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, ст. 41 Конституцією України та ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Права власника житлового будинку чи квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпорядження своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК Української РСР з урахуванням положень ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на викладене, вимоги позивачів щодо визнання відповідача такою, що втратила права користування жилим приміщенням підлягають задоволенню. Однак суд вважає, що позовна вимога про встановлення того, що визнання відповідача такою, яка втратила право користування є підставою для зняття її з реєстраційного обліку, не є способом захисту, що визначений ст. 16 ЦК України, та не підлягають задоволенню, оскільки п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачає, що підставою для зняття з реєстрації місця проживання є судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача, [PERSON], підлягають стягненню судові витрати, а саме: сплачений ним судовий збір. На основі викладеного,

Outcome: partial