Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

Позивачі звернулися до суду \~з позовною заявою, яку надалі неодноразово уточнювали, про стягнення з відповідача[PERSON] підприємства «СОБ»: на користь [PERSON] у відшкодування матеріального збитку 257889 грн. 47 коп., у відшкодування моральної шкоди - 10000 грн.; на користь [PERSON] у відшкодування моральної шкоди 10000 грн. Крім того, позивачі просять стягнути судові витрати, повязані з наданням їм правової допомоги, - по 3000 кожному з них, та на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 2839 грн. 44 коп., посилаючись на скоєння ДТП і спричинення шкоди з вини працівника відповідача. Представники відповідача, не заперечили факт дорожньо-транспортної пригоди та наявність матеріальної і моральної шкоди, однак позовну заяву не визнали, посилаючись на недоведеність вимог. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні позивачів, - [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача, - [PERSON] - до суду не зявився, заперечень проти позову не надав. Сторони заявили у судовому засіданні про можливість розгляду справи за відсутності цієї третьої особи. Суд, заслухавши пояснення позивачів, представників сторін, дослідивши надані докази, вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає підлягає частковому задоволенню. \~ У судовому засіданні встановлено і сторонами не оспорюється, що 29 березня 2014 року приблизно о 14 год. 30 хв. водій [PERSON] - на той час працівник ПП «СОБ» - при керуванні автомобілем марки «ВАЗ», реєстраційний номер [NUMBER], на перехресті вулиць [PERSON] та 25-ї Чапаївської дивізії, в м. Одесі, рухався по нерегульованому перехрестю по другорядній дорозі, не надав дороги автомобілю марки «Тойота», реєстраційний номер [NUMBER], власником якого є [PERSON] Позивач [PERSON] користувався автомашиною на правовій підставі - з дозволу власника, відповідно до п.2.2. «Правил дорожнього руху». Під час керування [PERSON] машиною у її салоні знаходилися також дружина [PERSON] - позивач [PERSON] - та їхня малолітня дочка, [INFO]. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 22 травня 2014 р. у справі за № 521/5195/14-п [PERSON] визнаний винним у порушенні «Правил дорожнього руху», спричиненні 29.03.2014 р. дорожньо-транспортної пригоди та був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно зі ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність», проведення оцінки майна є обовязковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування. Згідно з висновком судової автотоварознавчої експертизи за № 6101 від 12.02.2015 р., розмір матеріального збитку, заподіяного власникові автомобіля «Тойота», склав 305491грн. 19 коп. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно зі ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Позивач [PERSON], посилаючись на те, що на час ДТП цивільно-правова відповідальність ПП «СОБ» була застрахована ПраАТ «СК «Статус», зменшив суму первісних вимог у частині відшкодування матеріальної шкоди на 50000 грн. Представники відповідача вважають, що висновок експертизи не може бути прийнятим до уваги через його неправильність. Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Представники відповідача ПП «СОБ» заявили суду про своє небажання заявляти клопотання про призначення додаткової чи повторної експертизи. Судовий експерт [PERSON] у судовому засіданні підтвердив наданий ним на виконання ухвали суду висновок експертизи від 12.02.2015 р. Наявність у матеріалах справи висновку автотоварознавчого дослідження субєкта підприємницької діяльності [PERSON] за № 5124 від 16 квітня 2014 р. не містить відомостей, які спростовують висновок судової експертизи. Представниками відповідача не доведено фактів недотриманням судовим експертом [PERSON] вимог методики проведення товарознавчих експертиз та оцінки КТЗ, тому такі посилання є безпідставними. Суд вважає, що незгода відповідачів з висновком експертизи є їхньою особистою думкою і не може бути прийнята до уваги, оскільки не підтверджена допустимими доказами. Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі, неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з п. 9 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31 березня 1995 р., розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Внаслідок ДТП позивачам було завдано моральної шкоди, повязаної з фактом дорожньо-транспортної пригоди, перебуванням малолітньої дитини сторін у машині у той час. Доведенанаявна преюдиціальність вини водія відповідача в ДТП. Позивачі, вина яких у скоєнні ДТП відсутня, були вимушена покинути займатися запланованими справами, оскільки раптово зявилась необхідність врегулювання питань, повязаних з наслідками дорожньої пригоди, це порушило звичайний ритм їхнього життя і стало підставою для переживань та нервування протягом певного часу. Разом з тим, дослідивши доводи позивачів щодо обґрунтування розміру моральної шкоди, суд дійшов висновку, що позовні вимоги у цій частині підлягають частковому задоволенню в розмірі по 5000 грн. кожному. Наявність у позивача [PERSON] матері, яка отримує пенсію, та те, що позивач працює на посаді першого заступника начальника Державної екологічної інспекції в Одеській області і користувався автомобілем під час виконання службових обовязків, наявність у позивачів ще двох малолітніх дітей, не є підставою для задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000 грн. Доказів, що негативні емоції, хвилювання вплинули на стан здоровя позивачів, суду не надано. В уточненій позовній заяві позивачі просять стягнути у відшкодування витрат на правову допомогу по 3000 грн. кожному з них. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України, витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. До суду надано договори про надання юридичної допомоги та квитанцію про сплату грошових коштів за вказаним договором у розмірі по 3000 грн. щодо представника [PERSON] Однак не надано графіку погодинної роботи адвоката [PERSON] з розрахунком вартості погодинної роботи, що унеможливлює встановити, з чого складається сплачена сума за надання правової допомоги у розмірі по 3000 грн, і є підставою для відмови у стягненні цієї суми. Щодо представника позивачів [PERSON], то до суду надано лише договори від 23.06.2015 р., взагалі без доказів сплати послуг з надання юридичної допомоги, також відсутній графік погодинної роботи адвоката. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Заяви щодо присудження інших судових витрат, повязаних з наданою уточненою позовною заявою, позивачами не надавалося. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною другою зазначеної статті передбачено, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами на власний розсуд.

Outcome: partial