Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] міської ради, третя особа Відділ у [PERSON] районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, та просили визнати за ними право власності по ? частці за кожним на земельну ділянку загальною площею 0,0666 га, за цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), що знаходиться за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 03.01.2011 р., набуту нею за життя на підставі договору купівлі-продажу від 25.06.2003 р. В обґрунтування позову зазначили, що за життя їх мати [PERSON]Ю, за договором купівлі-продажу від 25.06.2003 р. набула у власність 5/12 часток домоволодіння по вул.Жигулівська, 17, що складає квартиру № 2 та надвірні споруди, та право власності на яке зареєстроване в КП «[PERSON] БТІ», та земельну ділянку загальною площею 0,0666 га, однак не переоформила земельну ділянку на себе. При зверненні до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини вони отримали свідоцтва про право на спадщину на зазначені 5/12 частки домоволодіння, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на землю їм було відмовлено в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу. Тому оскільки іншого способу отримати спадщину після смерті матері у вигляді земельної ділянки немає, просять задовольнити заявлені вимоги. Позивачі в судове засідання не зявились, позивач [PERSON], який діє в своїх інтересах та в інтересах позивача [PERSON] згідно довіреності від 05.01.2015 р., надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання не зявився, про дату слухання справи повідомлялися своєчасно та належним чином, заперечень не надійшло. Представник відповідача виконкому Довгинцівської районної в місті [PERSON] ради в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.Заперечень проти вимог позивача не має. Представник третьої особи Відділу у [PERSON] районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області в судове засідання не зявився, до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду та просять врахувати суд, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом про право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. В іншому випадку вони набувають лише право на оформлення цієї ділянки. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Як встановлено судом, на підставі договору купівлі-продажу частки домоволодіння та земельної ділянки від 25 червня 2003 року, [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] купила у [PERSON] 5/12 частки домоволодіння з земельною ділянкою, що знаходиться в місті Кривому Розі по вулиці Жигулівська, будинок під номером 17. По заяві власника відчужується: 5/12 частки домоволодіння, а саме: квартира № 2 житловою площею 27,0 кв.м., загальною площею 73,2 кв.м., Г-літня кухня, ІІ - водоколонка, розташовані на земельній ділянці площею 0,0666 га. Земельна ділянка належала [PERSON] на підставі Державного акту про право приватної власності на землю, виданого 13 жовтня 1998 р. виконкомом [PERSON] міської ради народних депутатів на підставі рішення від 08.07.1998 р. № 293 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №7091 (а.с. 21, 23 копії державного акту, договору,). Згідно копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, право власності на вищезазначені 5/12 часток домоволодіння місті Кривому Розі по вулиці Жигулівська, буд. 17, було зареєстровано в КП «[PERSON] БТІ» по 5/36 часток за позивачами та [PERSON]Ю, (а.с.24). 03 січня 2011 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КИ № 379628 (а.с. 25 ). Після смерті її смерті позивачі [PERSON] та [PERSON] як спадкоємці першої черги за законом отримали свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 жовтня 2014 р. на 5/36 часток домоволодіння по вул. Жигулівській, буд. 17 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (а.с. 15-120 копії свідоцтв, витягів). Відповідно до пункту 4.15 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженого наказом Мін'юсту від 22 лютого 2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно пункту 4.20 зазначеного Наказу видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться також за умови отримання витягу з Державного земельного кадастру, у тому числі шляхом безпосереднього доступу до нього. Постановою державного нотаріуса Четвертої криворізької державної нотаріальної контори [PERSON] від 18 березня 2016 р. позивачам було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу, оформленого належним чином на зазначене майно на імя померлої 03 січня 2011 року [PERSON] (а.с. 14 копія постанови). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме … право власності на нерухоме майно. За ч. 1 ст. 181 ЦК України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість), належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Оскільки земельна ділянка на підставі ч. 1 ст. 181 ЦК України\~є нерухомим майном, згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень речові права на них підлягають обов'язковій державній реєстрації і за приписами ч. 4 ст. 334 ЦК України\~право власності на них виникає з дня державної реєстрації відповідного права. За повідомленням управління Держгеокадастру у [PERSON] районі Дніпропетровської області від 10.03.2016 р. вих. № 5-404-99.17-3286/2-16, за даними управління, що були створені та отримані під час власної діяльності, визначеної законодавством, станом на 31.12.2012 р. відомості щодо зареєстрованого в установленому законодавством порядку прав на земельну ділянку площею 0,0666 га для будівництва і обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Жигулівська, буд. 17 за [PERSON] відсутні. Вказана земельна ділянка на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ДП, зареєстрованого 13.10.1998 р. за № 7091 перебуває у власності [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель (а.с. 22 копія повідомлення). Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 03 травня 2008 року, до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Крім того, ст. 1225 ЦК України встановлює порядок спадкування права на земельну ділянку, відповідно до якого право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення; до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені; до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч.1 ст. 1261 ЦК України). Згідно з роз'ясненнями, які містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством; за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають; у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Пунктом 9 частини 1 статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІV, передбачено, що однією із підстав державної реєстрація права власності та інших речових прав є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Суд вважає договір купівлі-продажу частки домоволодіння та земельної ділянки від 25.06.2003 рю правовстановлюючим документом в розумінні п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 03 травня 2008 р., аотже вважає встановленим, що [PERSON] за життя набула право власності на вказану земельну ділянку. Однак оскільки в звязку із відсутністю реєстрації права власності на земельну ділянку в органах державної реєстрації позивачі позбавлені можливості оформити свої спадкові права після смерті матері, суд вважає можливим задовольнити вимоги щодо визнання за ними права власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку загальною площею 0,0666 га призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель за адресою: [ADDRESS], після смерті [PERSON], оскільки вказані обставини підтверджені матеріалами справи. На підставі ст.ст. 321, 1216, 1218, 1225, 1261, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України, ст.41 Конституції України,

Outcome: approved