overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

Позивачка 29 вересня 2015 року звернулася до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказавши, що вступила в шлюб з [PERSON], 12 лютого 2005 року. Шлюб зареєстровано Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №68. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], 08 вересня 2005 року. Спір про місце проживання дитини відсутній. Причиною розпаду сім'ї стала відсутність взаємопорузуміння, різних погляді на сімейне життя у зв'язку з чим виникали сварки, псувалися стосунки. Шлюбні стосунки та спільне господарство припиненні. Позивачка вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просить шлюб розірвати. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 12 лютого 2005 року. Шлюб був зареєстрований Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №68 /а.с.6/ Від спільного подружнього життя мають сина [PERSON], 08 вересня 2005 року /а.с.12/. Встановлено також, що сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок відсутності взаєморозуміння. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сімї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

Позивачка 29 вересня 2015 року звернулася до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказавши, що з 29 листопада 1986 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Шлюб зареєстровано в органах РАЦС Ленінського району м. Дніпропетровська, актовий запис № 2025. Від подружнього життя неповнолітніх дітей не мають. Сторони проживають разом, однак в різних кімнатах з 2002 року. Причиною розпаду сім'ї стала відсутність взаємопорозуміння, відповідач не надає належної матеріальної допомоги, зловживає спиртними напоями, не бере участі у веденні домашнього господарства. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливі, тому просив шлюб розірвати. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила задовольнити. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав та просив задовольнити. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 29 листопада 1986 року. Шлюб був зареєстрований в органах РАЦС Ленінського району м. Дніпропетровська, актовий запис № 2025 /а.с.4/. Від подружнього життя неповнолітніх дітей не мають. Встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини та не ведуть спільне господарство з 2002 року, хоча і проживають в одній квартирі, але в різних кімнатах. Між сторонами не було взаємопорозуміння, відповідач належно не забезпечує сім'ю, не приймає участі у веденні домашнього господарства. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сімї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

Позивачка 29 грудня 2015 року звернулася до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вступила в шлюб з [PERSON], 04 квітня 2009 року. Шлюб зареєстровано Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №168. Від спільного подружнього життя мають сина - [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого з квітня 2015 року були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просила шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 04 квітня 2009 року. Шлюб був зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №168./а.с.10/ Від спільного подружнього життя мають сина - [PERSON], [INFO]./а.с.11/ Встановлено також, що з квітня 2015 року сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Майнового спору немає. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сім'ї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати, судові витрати покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

Позивачка 29 грудня 2015 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 23 січня 2015 року. Від сумісного подружнього життя мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальну допомогу не надає. Просила стягувати з відповідача на її користь і на утримання аліменти в розмірі 1/4 частини із всіх видів його заробітку, до досягнення [PERSON], [INFO] трирічного віку. Від позивача надійшла письмова заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовну заяву підтримала та просила задовольнити. Від відповідача надійшла письмова заява з проханням слухати справу у його відсутність, позовну заяву не визнав та просив відмовити в її задоволенні, оскільки він безробітний та має кредитні зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 січня 2015 року (а.с.2). Від сумісного подружнього життя мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.3), який проживає з позивачкою і знаходяться на її утриманні. Згідно ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Згідно ч.2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч.1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст. 79 СК України, аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Аналізуючи здобуті по справі докази, враховуючи матеріальний стан позивача, відповідача, враховуючи розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, враховуючи, що у відповідача маються інші стягнення, зокрема аліменти на утримання [PERSON], [INFO] до його повноліття, суд приходить до висновку про необхідність стягувати з відповідача у судовому порядку аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 29 грудня 2015 року до досягнення неповнолітньою дитиною - [PERSON], [INFO], трьох років, оскільки позивачка не працює, доглядає за дитиною і потребує допомоги з боку відповідача, а він таку допомогу може надавати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з урахуванням Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 551,20 необхідно стягнути з відповідача у дохід держави.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

Позивачка 29 грудня 2016 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 11 червня 2011 року. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні матері. Позивачка просила стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини. Від позивача надійшла письмова заява, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі. Від відповідача надійшла заява в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 червня 2011 року (а.с.3), мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] /а.с.4/, який проживає з матірю і знаходиться на її утриманні. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у вигляді частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягувати з відповідача у судовому порядку аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, на утримання дитини до її повноліття, починаючи з 29 грудня 2016 року, оскільки відповідач, будучи, батьком дитини зобов'язаний її матеріально утримувати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з урахуванням Закону України «Про судовий збір» судовий збір в розмірі 640 грн. необхідно стягнути з відповідача у дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

Позивачка 29 грудня 2016 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 26 грудня 2003 року. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, у звязку з тим, що шлюбно-сімейні відносини припинені. Від представника позивачки надійшла письмова заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причину неявки в судове засідання не повідомив, ніяких письмових заяв до суду не надходило. З письмової згоди представника позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 грудня 2003 року. Шлюб зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис за № 1420 /а.с.6/. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] /а.с.6/. Сім′я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки в сімї немає взаєморозуміння, почуття кохання втрачено. Фактично шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства припинені. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо. Майновий спір відсутній. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-31 00:00:00

Позивачка 29 квітня 2014 року звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], щомісяця, в розмірі 1000 гривень 00 копійок, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 квітня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття та на своє утримання по 1000 гривень 00 копійок, щомісяця, до досягнення дитиною трирічного віку. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Відповідач позовні вимог визнав частково та пояснив, що він не має можливості сплачувати щомісяця зазначену позивачкою суму аліментів на утримання малолітнього сина та на її утримання. Заслухавши пояснення позивачки та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Між позивачкою та відповідачем був зареєстрований шлюб 09 березня 2013 року ( а. с. 11 ). В шлюбі сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] ( а. с. 12 ), який проживає з позивачкою ( а. с. 13 ). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 ч. 1 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Позивачка просить задовольнити позовні вимоги, якими стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], щомісяця, в розмірі 1000 гривень 00 копійок, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 квітня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття та на своє утримання по 1000 гривень 00 копійок, щомісяця, до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідач не заперечує щодо свого обов'язку утримувати малолітнього сина, із запропонованими позивачкою розмірами аліментів не погоджується, посилаючись на те, що він не має можливості сплачувати щомісяця зазначені суми аліментів на утримання малолітнього сина та на дружину. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З врахуванням зазначених обставин, суд вважає стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], щомісяця, в розмірі 800 гривень 00 копійок, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 квітня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO], а також на утримання дружини, щомісяця, в розмірі 200 гривень 00 копійок, починаючи з 29 квітня 2014 року до 27 липня 2016 року, тому в решті позовних вимог необхідно відмовити. При задоволенні позовних вимог з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 107 гривень 30 копійок.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

Позивачка 29 квітня 2016 року звернулася до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вступила в шлюб з відповідачем 27 червня 2003 року. Шлюб зареєстрований Відділом реєстрації актів громадського стану Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №414. Від шлюбу мають неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого з липня 2012 року були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просила шлюб розірвати. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримав в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 27 червня 2003 року. Шлюб був зареєстрований Відділом реєстрації актів громадського стану Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №414 /а.с.4/ Від шлюбу мають неповнолітню доньку:Гузь [PERSON], [INFO] /а.с.4/ Встановлено також, що сторони з липня 2012 року припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Майнового спору немає. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сімї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

Позивачка 29 липня 2016 р. звернулася у суд з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 2000 грн. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі і від спільного подружнього життя мають дві доньки: [PERSON] та Оріяну. Відповідач ухиляється від виконання свого обовязку по утримуванню дітей, які проживають з нею. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, покликаючись на мотиви такого та уточнила позовні вимоги, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі по 750 грн. на кожну дитину щомісячно. Зазначила, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі до 6 вересня 2016р. Відповідач кошти на утримання дітей надає нерегулярно і в незначних розмірах, хоча працездатний і в змозі надавати кошти на утримання дітей регулярно у розмірі по 750 грн. на кожну дитину. Просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча належно повідомлений про час та місце розгляду справи, причину неявки не повідомив. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, оскільки матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті. Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст.182 СК України, а саме: - стан здоров'я та матеріальне становище дітей; -\~стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; -\~наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 1 ст.191 СК Україниаліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Як встановлено судом, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 06.09.2016 р. і від спільного подружнього життя мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що відповідач не працює, надає позивачці нерегулярно і в незначних розмірах кошти на утримання дітей, які проживають з позивачкою, хоча працездатний і в змозі такі надавати. Виходячи з вищенаведеного, враховуючи рівність обовязків батьків щодо матеріального утримання дитини, а також те, що позивачка працює, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати на користь позивачки аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі по 750 грн. на кожну дитину щомісячно до їх повноліття. На підставі ст.ст.10, 60, 212-215, 225-226 ЦПК України,

Outcome: approved