Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

Позивачка 29 серпня 2018 року звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення невиплаченої заробітної плати у розмірі 29784 грн.за період з січня 2018 року по серпень 2018 року. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що вона перебуває у трудових відносинах з Комунальною 3-ою стоматологічною поліклінікою м. Львова та працює на посаді молодшої медичної сестри. З 01 серпня 2017 року після призначення на посаду головного лікаря [PERSON] та по даний час заробітна плата працівникам поліклініки не нераховується та не виплачується, що унеможливлює отримання довідки про нараховану, але невиплачену заробітну плату. Відповідно до рішення Залізничного районного суду м. Львова з відповідача на її користь стягнуто заробітну плату по грудень 2017 року. Розмір заробітної плати гарантований законом у 2018 році становить 3723 грн., а тому заборгованість за період з січня 2018 року по серпень 2018 року становить 29784 грн. ( 3723 грн. х 8 місяців) . У звязку з чим, просить позов задовольнити. 31 серпня 2018 року ухвалою суду по справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Позивачка у судове засідання не зявилася, проте подала до суду заяву, в якій просить позов задовольнити, розглядати справу без її участі, що суд вважає за можливе. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи без участі представника відповідача, який до суду не зявився, відзиву не подав, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового засідання повісткою, яка направлялися рекомендованими листами, проте наявних у справі доказів достатньо для ухвалення рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 5 квітня 2018 року у справі №462/427/18 за позовом [PERSON] до Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м. Львова про стягнення заробітної плати, було ухвалено позов [PERSON] задовольнити; стягнути з Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки м. Львова на користь [PERSON] 16000 грн. заборгованості по заробітній платі за період з серпня 2017 року по грудень 2017 року. Зазначеним рішенням було встановлено, що [PERSON] перебуває у трудових відносинах з Комунальною третьою стоматологічною поліклінікою м. Львова, з 18 липня 2016 року працює на посаді молодшої медичної сестри у Комунальній 3-й стоматологічній поліклініці м. Львова та що з серпня 2017 року по грудень 2017 року відповідач не проводив нарахування та виплату позивачці заробітної плати у мінімальному розмірі, який гарантований чинними нормами трудового законодавства. Зазначене рішення носить преюдиційний характер, а відтак вищевказані обставини доказуванню не підлягають в силу вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України. Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу, надану Пенсійним фондом України, [PERSON] у період з січня по серпень 2018 року не отримала заробітну плату /а.с.3-5/. Згідно із\~ст.\~2\~КЗпП України право громадян на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.. Відповідно до\~ст.7 ч.4 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищене законом. Частинами 1, 7 ст.\~43\~Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно\~ст.\~115\~Кодексу законів\~про працю\~України \~заробітна плата повинна виплачуватися робітнику регулярно у робочі дні у строки, встановлені колективною угодою, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, не перевищуючий шістнадцяти календарних днів. Відповідно до частини першої\~статті 94 Кодексу законів про працю України\~заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. У частині першій статті 1 Закону України\~«Про оплату праці»\~від 24 березня 1995 року, який є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює правовідносини у сфері оплати праці, міститься аналогічне визначення поняття\~заробітна плата. Згідно ст. 2 Закону України\~«Про оплату праці»\~основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обовязки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, повязані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. У відповідності до вимог ч.ч. 1, 4 ст. 95 Кодексу законів про працю України мінімальна заробітна плата - це встановлений законом мінімальний розмір оплати праці за виконану працівником місячну (годинну) норму праці. Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов'язковою на всій території України для підприємств, установ, організацій усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників, за будь-якою системою оплати праці. Згідно п.8 ч.1 ст. 40 Бюджетного Кодексу України розмір мінімальної заробітної плати на відповідний бюджетний період визначається Законом про Державний бюджет України. Так, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» розмір мінімальної заробітної плати становить 3723грн. Враховуючи наведене, заборгованість по заробітній платі [PERSON] за період з січня 2018 року по серпень 2018 року становить 29784 грн. ( 3723 грн. х 8 місяців) . Відповідно до\~ст. 5 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Положеннями ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що існували законні підстави для того, щоб з січня 2018 року по серпень 2018 року не проводити нарахування та виплату позивачці заробітної плати у мінімальному розмірі, який гарантований чинними нормами трудового законодавства. Виходячи з наведеного та враховуючи, що позивачка дійсно перебуває у трудових відносинах із відповідачем та з січня 2018 року по серпень 2018 року відповідач не проводиться їй нарахування та виплату гарантованої законом мінімальної заробітної плати, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі у розмірі 29784 грн. за період з січня 2018 року по серпень 2018 року. Крім того, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави 1762 грн. судового збору. На підставі та

Outcome: approved