Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою, у якій просили визнати право власності на 1/3(одну третю) частину жилого будинку [ADDRESS] за кожною в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] В обгрунтування заявлених вимог зазначили, що спірний будинок був збудований померлим [PERSON] в кінці 90-х на початку 2000 років на відведеній для забудови земельній ділянці та за наявності відповідного розпорядження, але право власності на нього при житті спадкодавця не було зареєстровано. Вони як спадкоємці за законом першої черги вважаються такими, що спадщину прийняли, оскільки звернулися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини, але постановою нотаріуса їм у видачі свідоцтв про право на спадщину відмовлено, оскільки державна реєстрація спірного будинку померлим проведена не була. В судовому засіданні представник позивачів - адвокат Подлуцький М.О. позовні вимоги підтримав та дав пояснення, аналогічні обставинам, зазначеним у позові в обгрунтування позовних вимог, та додатково зазначив, що спірний жилий будинок вважає особистою власністю померлого [PERSON], а відповідно і спадковим майном з тих підстав, що саме йому була виділена земельна ділянка і на його ім»я надавався дозвіл на будівництво жилого будинку та що дружиною померлого - позивачем [PERSON] дана обставина не заперечується, про що свідчить та обставина, що нею питання про визначення її частки не заявлялося. Понесені позивачами витрати по сплаті судового збору з відповідача просив не стягувати. Відповідач - Вертіївська сільська рада свого представника у судове засідання не направила, а надала письмове клопотання, в якому справу просила розглянути без участі її представника та в якому зазначила, що проти задоволення позову не заперечує. Заслухавши пояснення представника позивачів, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку. З копії будівельного паспорта, виданого Ніжинським районним архітектурно-планувальним бюро на ім»я [PERSON] на забудову земельної ділянки по [ADDRESS] на а.с.19-20 убачається наступне: відповідно до акту виносу в натуру меж земельної ділянки і розпланування будівель було встановлено межі земельної ділянки, виділеної для будівництва жилого будинку [PERSON] рішенням виконкому Вертіївської сільської ради народних депутатів від 20.06.1995 року [ADDRESS] і виконано розпланування будівель; дозвіл на будівництво жилого будинку за зазначеною адресою було видано [PERSON] на підставі розпорядження Ніжинської райдержадміністрації від 28.12.1995 року № 135. Висновком Ніжинського міжміського бюро технічної інвентаризації про технічний стан жилого будинку [ADDRESS] від 11.11.2015 року на а.с.17 та копією технічного паспорта на нього на а.с.11-16 підтверджується, що жилий будинок було збудовано у 2000 році і він перебуває у доброму технічному стані. Зазначені обставини дають підстави прийти до висновку, що спірний жилий будинок відповідно до норм ЦПК України, що діяв на час будівництва, не є самочинно збудованим. Відповідно до відмітки, що мається в паспорті позивача [PERSON], вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 29.06.1984 року (ксерокопія паспорта на а.с.6). [PERSON] помер [INFO] (копія свідоцтва про смерть на а.с.35 зв.бік). Тобто, жилий будинок [ADDRESS] збудовано в період перебування позивача [PERSON] з померлим [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, а тому він не є роздільним майном одного з подружжя, а саме померлого [PERSON], в розумінні ст.24 Кодексу про шлюб та сім»ю України від 20.06.1969 року № 2006-VII, введеного в дію з 01.01.1970 року (з послідуючими змінами та доповненнями), а відповідно до ст. 22 цього ж Кодексу, оскільки він діяв на час будівництва жилого будинку, майно, набуте подружжям під час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю і відповідно до ст.28 КЗпШС частки кожного з подружжя у майні є рівними. Зазначена представником позивача обставина, а саме, що земельна ділянка була виділена на ім»я померлого [PERSON] і на його ім»я надавався дозвіл на будівництво жилого будинку та відсутність претензій з боку позивача [PERSON] на частину жилого будинку, як на частку у спільному сумісному майні подружжя, не є підставою для визнання спірного жилого будинку роздільним майном подружжя, а докази, якими б підтверджувалось будівництво будинку за кошти, які належали особисто померлому [PERSON], ні позивачами, ні їх представником не надані. І так як зазначений жилий будинок не є в цілому спадковим майном, а є спадковим майном лише його ? (одна друга) частина, при житті спадкодавцем [PERSON] в порушення вимог ст.182 ЦК України, ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не проведена державна реєстрація права власності на належну йому ? (одну другу) частину спірного жилого будинку, що підтверджується копією довідки КП «Ніжинське МБТІ» від 17.11.2015 року № 986 на а.с.18, а відповідно до ст.25 ЦК України правоздатність фізичної особи в момент смерті припиняється, що не дає можливості позивачам зареєструвати за померлим [PERSON] право власності на зазначену частину жилого будинку, а відповідно одержати свідоцтва про право на спадщину у нотаріуса після його смерті, то за таких обставин є підстави для визнання за позивачами права власності по 1/6 (одній шостій) частині зазначеного жилого будинку за кожною (1/2:3), оскільки вони, являючись відповідно до ст.1261 ЦК України спадкоємцями за законом першої черги та відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України такими, що спадщину прийняли, так як постійно проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується відмітками в домовій книзі, копія якої на а.с.99, а крім того подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини, відповідно до ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними і з матеріалів спадкової справи, заведеної до майна померлого [PERSON], не вбачається жодної з дій, які відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.1267 ЦК України свідчили б про наявність угоди між спадкоємцями про зміну розміру часток на користь когось із них. Неможливість одержання свідоцтв про право на спадщину в нотаріуса підтверджується постановою приватного нотаріуса Ніжинського міського нотаріального округу Костриці С.В. від 20.12.2015 року № 290/02-31 на а.с.10 про відмову у вчиненні нотаріальної дії. З огляду на встановлене, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково, не дивлячись на те, що відповідач проти їх задоволення у повному обсязі не заперечував. Судові витрати відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає можливим з відповідача на користь позивачів не стягувати, оскільки про це просив представник позивачів у судовому засіданні.

Outcome: partial