Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися з цивільним позовом до відповідача [PERSON] сільської ради Пустомитівського району Львівської області, в якому просять визнати за ними по 1/2 ідеальній частці на право власності на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності [PERSON] «Городиславицький» розміром 1,38 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Свої вимоги мотивують тим, що 20.08.1999 року помер [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія 1-СГ №123434, виданим [PERSON] сільською радою Пустомитівського району Львівської області, 21.08.1999 року. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшли: житловий будинок, розташований в с. Городиславичі №648 Пустомитівського району Львівської області, який складається з двох житлових кімнат житловою площею 41,1 кв. м. та кухні. До житлового будинку відносяться такі господарські будівлі та споруди: літня кухня, сарай, погріб, криниця. Цей житловий будинок належав померлому на підставі свідоцтва про право власності серія КММ №004787, виданого виконкомом [PERSON] сільської ради Пустомитівського району Львівської області 28 лютого 2000 року, яке зареєстроване у Львівському МБТІ 28 лютого 2000 року за р. №117 в реєстрову книгу №2. А також увійшло право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності [PERSON] «Городиславицький» розміром 1,38 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке належало спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія РН №444184 від 12.11.2015 року. До кола спадкоємців першої черги спадкування після її смерті увійшли лише діти спадкодавця позивачі у цій справі. Зазначають, що згідно заповіту від 07.03.1994 року, посвідченого виконкомом [PERSON] сільської ради Пустомитівського району Львівської області, [PERSON] вищезазначене майно заповів їм, позивачам у цій справі, по ? частці кожному. Вказують на те, що у встановлений законодавством термін позивачі звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09.03.2000 року, виданим державним нотаріусом [PERSON] вони прийняли спадщину після смерті [PERSON], яка складалася із житлового будинку з відповідними господарськими будівлями, що знаходяться у с. Городиславичі, будинок №648 Пустомитівського району Львівської області, що належав спадкодавцю на праві приватної власності. Вважають, що оскільки вони прийняли спадщину, звернувшись до нотаріуса, до них як до спадкоємців перейшло також право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності [PERSON] «Городиславицький» розміром 1,38 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке належало спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія РН №444184 від 12.11.2015 року. Наголошують на тому, що право власності спадкодавця на земельну частку (пай) підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія РН №444184 від 12.11.2015 року, однак оригінал такого було втрачено, що унеможливлює реалізацію їхнього права на спадкування через нотаріальну контору. У судове засідання позивачі не зявилися, не повідомили суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду були належним чином повідомлені, однак подали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Пустомитівського району Львівської області у судове засідання не зявився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, однак подав суду заяву у якій просить позов задовольнити, а судовий розгляд проводити у його відсутності. Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, що заява про визнання відповідачем позову не порушує прав, свобод чи законних інтересів інших осіб, а позовні вимоги позивачів є законними та обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.08.1999 року помер [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія 1-СГ №123434, виданим [PERSON] сільською радою Пустомитівського району Львівської області, 21.08.1999 року. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшли: житловий будинок, розташований в с. Городиславичі №648 Пустомитівського району Львівської області, який складається з двох житлових кімнат житловою площею 41,1 кв. м. та кухні. До житлового будинку відносяться такі господарські будівлі та споруди: літня кухня, сарай, погріб, криниця. Цей житловий будинок належав померлому на підставі свідоцтва про право власності серія КММ №004787, виданого виконкомом [PERSON] сільської ради Пустомитівського району Львівської області 28 лютого 2000 року, яке зареєстроване у Львівському МБТІ 28 лютого 2000 року за р. №117 в реєстрову книгу №2. А також увійшло право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності [PERSON] «Городиславицький» розміром 1,38 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке належало спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія РН №444184 від 12.11.2015 року. До кола спадкоємців першої черги спадкування після її смерті увійшли лише діти спадкодавця позивачі у цій справі. Згідно заповіту від 07.03.1994 року, посвідченого виконкомом [PERSON] сільської ради Пустомитівського району Львівської області, [PERSON] вищезазначене майно заповів позивачам по 1/2 частці кожному. У встановлений законодавством термін позивачі звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09.03.2000 року, виданим державним нотаріусом [PERSON] вони прийняли спадщину після смерті [PERSON], яка складалася із житлового будинку з відповідними господарськими будівлями, що знаходяться у с. Городиславичі, будинок №648 Пустомитівського району Львівської області, що належав спадкодавцю на праві приватної власності. Оскільки позивачі прийняли спадщину, звернувшись до нотаріуса, до них як до спадкоємців перейшло також право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності [PERSON] «Городиславицький» розміром 1,38 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке належало спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія РН №444184 від 12.11.2015 року. Право власності спадкодавця на земельну частку (пай) підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія РН №444184 від 12.11.2015 року, однак оригінал такого було втрачено, що унеможливлює реалізацію їхнього права на спадкування через нотаріальну контору. Статтею 16 Цивільного кодексу України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, що зокрема підтверджено їх збереженою копією, проте були втрачені та не можуть бути відновлені у встановленому законодавством порядку, позивачі змушені звертатися із цим позовом в порядку ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути предявлено зокрема у разі втрати правовстановлюючого документу на нерухоме майно. Аналогічна позиція викладена також у інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Таким чином, з врахуванням наведеного вище, позовні вимоги позивачів підставні та підлягають задоволенню.

Outcome: approved