Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що вони є співвласниками житлового будинку [ADDRESS] Окрім позивачів у даному будинку зареєстрована відповідач [PERSON] зі своїм малолітнім сином [PERSON] Відповідач після одруження у 2013 році разом зі своїм сином за даною адресою не проживають, оскільки разом з чоловіком мають власне житло і з того часу у будинку навіть не з'являлась, будинком не опікувалась та комунальні платежі не сплачувала, після пожежі, що сталася 11.12.2015 року, не приймала участі у відновленні будинку. Тому просять визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням у будинку [ADDRESS] та зняти їх з реєстраційного обліку за цією адресою. У судове засідання позивачі не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належними чином. Від представника позивачів до суду надійшла письмова заява з проханням проводити розгляд справи у її відсутності та відсутності позивачів, позовні вимоги підтримує, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки до суду не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за згодою представника позивачів суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи згідно статей 224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.\- Згідно ч. 1 та 2 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що позивачі є співвласниками житлового будинку [ADDRESS], згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.04.2007 року, виданого державним нотаріусом Другої житомирської державної нотаріальної контори Андрус А.В., зареєстрованого в реєстрі за № 3-721 та договору дарування частини житлового будинку від 11.07.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Катюхою О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 3065 (а.с. 4, 5). У зазначеному житловому будинку з 13.08.2011 року відповідач має зареєстроване місце проживання, а її малолітній син [PERSON], [INFO] зареєстрованим не значиться, що підтверджується відомостями адресно-довідкового підрозділу УДМС в Житомирській області від 19.10.2016 року (а.с. 23, 24). Як убачається з актів від 10.10.2013 року, 27.11.2015 року та 05.09.2016 року, складених працівниками КП «ВЖРЕП № 14» Житомирської міської ради на підставі свідчень сусідів [PERSON] та [PERSON], відповідач та її малолітній син не проживають у житловому будинку [ADDRESS] з 2012 року. Такі обставини також підтверджується довідкою КП «ВЖРЕП № 14» Житомирської міської ради від 14.09.2016 року № 4049 (а.с. 7, 15-17). Таким чином, досліджені судом докази підтверджують реєстрацію місця проживання відповідача [PERSON] у житловому будинку [ADDRESS] та її фактичне непроживання в ньому без поважних причин понад один рік, що є підставою для задоволення позову в цій частині позову відповідно до положень ст. 405 ЦК України і визнання її такою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням у зв'язку з її відсутністю без поважних причин понад один рік. Разом із тим є необгрунтованими вимоги позову в частині визнання малолітнього [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS], так як згідно досліджених судом доказів він немає за цією адресою зареєстрованого місця проживання. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням є підставою для зняття її з реєстрації місця проживання, через що не грунтується на вимогах закону позов у частині зняття відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою і суд відмовляє в його задоволенні в цій частині. Враховуючи викладене,

Outcome: partial