Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

Позивачі звернулися до Дніпропетровського районного суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності. Позивачі у судове засідання не з'явилися, відповідно до письмової заяви просили суд слухати справу за їх відсутності та винести рішення, яким припинити за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS]; житловий будинок [ADDRESS]; автомобіль марки «Toyota», модель «Camry», 2014 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] та автомобіль марки «Lexus LX 570», 2014 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]; визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] та на житловий будинок (будинок літ. К-2, а тому числі прибудова літ. К1-1, тераса н/д літ. К1-1), що розташований по [ADDRESS], загальною площею 280,2 кв.м.; визнати за [PERSON] право власності на автомобіль марки «Toyota», модель «Camry», 2014 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] та автомобіль марки «Lexus LX 570», 2014 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], зобов'язавши територіальний сервісний центр МВС здійснити державну реєстрацію транспортних засобів; визнати недійсним Договір іпотеки № 1527/1-Н укладений 28 листопада 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Петренко К.В., та зареєстрований в реєстрі за № 5065; скасувати заборону № 6117935 на відчуження квартири [ADDRESS], загальною площею 68,5 кв.м., житловою площею 46,2 кв.м., накладену приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Петренко К.В. 27 листопада 2007 року на підставі Договору іпотеки № 1527/1-Н від 28 листопада 2007 року (зареєстрований в реєстрі за № 5065) та зареєстровану в реєстрі заборон за № 302; скасувати арешт № 1983187, накладену постановою Кіровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ ВП № 39099166 від 26.07.2013 року, та внести відомості про виключення вказаного майна із Державного реєстру обтяжень нерухомого майна; внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про виключення запису з реєстру щодо обтяжень нерухомого майна іпотекою згідно Договору іпотеки № 1527/1-Н укладений 28 листопада 2007 року; внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про виключення з реєстру щодо накладення заборон відчуження нерухомого майна за Договором іпотеки № 1527/1-Н укладений 28 листопада 2007 року; скасувати відомості про іпотеку № 1527/1-Н в Державному реєстрі іпотек внесену приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Петренко К.В. 28 листопада 2007 року за реєстраційним № 5065; припинити право власності за [PERSON] на кв. [ADDRESS]; визнати та зареєструвати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 68,5 кв.м., житловою площею 46,2 кв.м.; визнати недійсним Договір іпотеки № 1133-Н укладений 23 липня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Куліш В.І., та зареєстрований в реєстрі за № 2001; скасувати заборону відчуження за реєстраційним номером - 5346514 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], накладену приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Куліш В.І. 23 липня 2007 року на підставі Договору іпотеки № 1133-Н від 23 липня 2007 року (зареєстрований в реєстрі за № 2001) та зареєстровану в реєстрі заборон за № 2002; скасувати арешт та оголошену заборону на його відчуження, реєстраційний номер обтяження 2853865 (спеціальний розділ) від 14.10.2013 року (індексний номер підстави внесення запису 6731214 від 14.10.2013 року), а саме: все нерухоме майно, що належить [PERSON], ІНН - [NUMBER], накладені постановою державного виконавця Красногвардійського ВДВС Дніпропетровського МУЮ № 40057930 від 01.10.2013 року (реєстраційний номер в ЄДРВП: 49210132), та внести відомості про виключення вказаного майна із Державного реєстру обтяжень нерухомого майна; внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про виключення запису з реєстру щодо обтяжень нерухомого майна іпотекою згідно Договору іпотеки № 1133-Н укладений 23 липня 2007 року; внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про виключення з реєстру щодо накладення заборон відчуження нерухомого майна за Договором іпотеки № 1133-Н укладений 23 липня 2007 року; скасувати відомості про іпотеку № 1133-Н в Державному реєстрі іпотек внесену приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Куліш В.І. 23 липня 2007 року за реєстраційним № 2001. Проти винесення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представник ПАТ «Надра» у судове засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази та наведені доводи, суд дійшов наступного. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів зокрема може бути визнання права(ст. 15-16 ЦК України). Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі частиною 2 ст. 114 Цивільного процесуального кодексу України, визначено, що виключною підсудністю районних, районних у містах, міських та міськрайонних судів є позови про зняття арешту з майна, які пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної її частини. Позивачка звертається до суду з вимогами про визнання права власності на нерухоме майно, квартиру [ADDRESS], тобто даний спір підлягає розгляду та вирішенню в порядку цивільного судочинства за місцезнаходженням вказаного вище нерухомого майна, тобто Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належало на праві власності майно, а саме: квартира [ADDRESS], житловий будинок [ADDRESS], автомобіль марки «Toyota», модель «Camry», 2014 року випуску, чорного кольору, тип седан-В, номер шасі - [NUMBER], об'єм двигуна - [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER], (свідоцтво про реєстрацію [NUMBER]), та автомобіль марки «Lexus LX 570», 2014 року випуску, чорного кольору, тип універсал-В, номер шасі - [NUMBER], об'єм двигуна - [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER] (свідоцтво про реєстрацію [NUMBER]). В вересні 2015 року [PERSON] повідомив позивачів, що має намір продати належне йому майно, і переїхати на постійне місце мешкання до АР Крим, оскільки має там власний бізнес. [PERSON] та [PERSON] вирішив придбати належне [PERSON] майно. 14 вересня 2015 року [PERSON] та [PERSON] передали [PERSON] грошові кошти у сумі 500 000 грн., в розрахунок за вищевказаного майна, який в свою чергу передав ключі та документи, таким чином квартира, будинок та транспортні засоби фактично з 14.09.2015 року перебувають у володінні та користуванні позивачів. Відповідачем не було вчинено дій, направлених на здійснення посвідчення договору купівлі-продажу майна, а також інших фактичних дій на виконання домовленості. У відповідності ст. 41 Конституції України кожний має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; особа може бугри позбавлена права, власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених, законом. У відповідності зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження цим майном. Згідно ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. У ст. 182 ЦК України вказано, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації; державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Встановлено, що 23 липня 2007 року між відповідачем та ВАТ КБ «Надра» був укладений Договір іпотеки № 1133-Н, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Куліш Валентиною Іванівною, та зареєстрований в реєстрі за № 2001, внаслідок чого нотаріусом було накладено заборону відчуження за реєстраційним номером 5346514 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - на квартиру [ADDRESS] та житловий будинок [ADDRESS], яка зареєстрована в реєстрі заборон за № 2002. Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі визнання іпотечного договору недійсним. Відповідно до п. 1.1 Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.99 N 31/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 18.08.2004 N 85/5), та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.06.99 за N 364/3657 єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна - це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а саме: накладені заборони відчуження та арешти нерухомого майна, вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи про обтяження нерухомого майна скасовуються, якщо підстави, за яких вони були внесені, визнані судом недійсними. Постановою КМУ «Про затвердження Тимчасового порядку державної реєстрації іпотек від 31.03.2004 N410, п.2 визначено, що Державний реєстр іпотек - єдина комп'ютерна база даних про обтяження і зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою. Відповідно до п. 25 Тимчасового порядку запис про обтяження майна іпотекою може бути виключений на підставі рішення суду з обов'язковим зазначенням порядкового номера запису, а п.26 встановлено, що реєстратор вносить до Реєстру іпотек відомості про виключення запису в день надходження повідомлення чи рішення суду. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про іпотеку», Іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Іпотечний договір повинен містити такі істотні умови: зміст та розмір основного зобов'язання, строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов'язання. У разі відсутності в іпотечному договорі однієї з вказаних вище істотних умов він може бути визнаний недійсним на підставі рішення суду. Позиції договору іпотеки не ґрунтуються на вимогах національного законодавства, і зокрема, ст. ст. 3, 8, 41, 42, 55 Конституції України, ст. ст. 3, 4, 203 ЦК України, порушують приписи ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про право людини на ефективний засіб юридичного захисту, ст. 1 першого протоколу від 20.03.1952 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права людини мирно володіти своїм майном, а також порушують права позичальника, як споживача банківських послуг, який є слабким суб'єктом вказаних економічних відносин. Крім того, у відповідності до ст. 215 ЦК України, та п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду № 9 від 06 листопада 2009 року, підставою недійсності правочину є недодержання сторонами саме на момент вчинення такого правочину вимог встановлених ст. 203 ЦК України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а згідно з вимогами ст. 215 ЦК України, недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою ст. 203 ЦК України є підставою визнання цього правочину недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільств. Недодержання вказаного положення, а також пунктів другого, третього, п'ятого, шостого ЦК України є підставою для недійсності правочину (ст. 215 ЦК України). Відповідно до ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Згідно із ч. 2 ст. 548 ЦК України, недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов'язання спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення. Тобто, [PERSON] безпідставно розпорядився майном, яке належить [PERSON] та [PERSON] на праві власності. Таким чином, суд прийшов до висновку, що є всі підстави визнати недійсним договір іпотеки та скасувати накладену заборону на відчуження. Згідно Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, п. 8 : реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі заяви власника, поданої особисто, і документів, що посвідчують його особу, правомірність придбання транспортного засобу, оцінку його вартості, яка провадиться спеціалістом, що пройшов необхідну підготовку у порядку, встановленому МВС, Мін'юстом, Держпромполітики, Держмитслужбою та Фондом державного майна і має відповідні документи, відповідність конструкції транспортного засобу встановленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Для цього необхідні встановлені цим пунктом документи, зокрема: довідка-рахунок за формою згідно з додатком № 1 до цих Правил, видана суб'єктом підприємницької діяльності, який реалізує транспортний засіб; договори, в тому числі угоди, укладені на товарних біржах, та інші посвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортний засіб; копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичної чи фізичної особи, яка визнається власником транспортного засобу, його марки, моделі, року випуску, а також ідентифікаційних номерів складових частин. З урахуванням викладеного вище, суд прийшов до висновку, що є достатньо законних та обґрунтованих підстав для визнання за [PERSON] право власності на автомобіль марки «Toyota», модель «Camry», 2014 року випуску, чорного кольору, тип седан-В, номер шасі - [NUMBER], об'єм двигуна - [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER] та автомобіль марки «Lexus LX 570», 2014 року випуску, чорного кольору, тип універсал-В, номер шасі - [NUMBER], об'єм двигуна - [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER]. Що стосується позовних вимог [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на квартиру [ADDRESS], то вони задоволенню не підлягають на підставі наступного. У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Крім того, у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили. Відповідно до ст. 15 ЦПК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. В порушення ст. 60 ЦПК України позивачем не додано достатніх доказів на підтвердження позовних вимог у частині визнання права власності на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS], що є підставою для відмови у задоволенні позову у цій частині. Таким чином, позовні вимоги позивача знайшли своє часткове підтвердження у судовому засіданні, а відтак підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial