Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-15 00:00:00

Позивачка [PERSON], [INFO], звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON], [INFO], про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що в сім'ї часто виникали сварки, які привели до втрати між подружжям почуття взаєморозуміння та поваги один до одного. В травні 2014 року шлюбні відносини було припинено, в теперішній час, позивачка з відповідачем, мешкають за різними адресами. Вважає, що їх сім'я з відповідачем розпалась остаточно і зберегти її не можливо. Зазначає, що від сумісного мешкання з відповідачем неповнолітніх дітей вони не мають, однак відповідач не бажає розірвати шлюб в добровільному порядку через відділ РАЦС і мешкає в теперішній час в зоні АТО (на території, де органи державної влади не здійснюють свої повноваження). В судове засідання, позивачка не з'явилась, разом з позовом надала клопотання слухати справу без її участі, але з її представником по справі, на позовних вимогах наполягала. Представник позивачки [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву слухати позов за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, не надав суду заяву про поважність пропуску судового засідання або про проведення розгляду справи у його відсутність, заперечень на позовну заяву не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливим розглядати справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, суд дійшов до таких висновків. Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов'язані з розірванням шлюбу. У відповідності до вимог ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається . Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За правилами, встановленими ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 12 листопада 2011 року, свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 12 листопада 2011 року, актовий запис № 364 зроблено відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області /а.с. 6/. З травня 2014 року подружжя мешкає окремо один від одного, спільного господарства не веде, спільним побутом не пов'язано. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі подружжя, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права сторін. Враховуючи вищеназвані обставини, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] існує формально, сторони не бажають проживати разом, а тому підлягає розірванню. Суд вважає не можливим примусити позивача або відповідача зберігати шлюб. Суд вважає, що в необхідності встановлення строку для примирення немає. Відповідно до положень частини 1 статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка по справі, наполягала на залишенні прізвища яким іменувалась у шлюбі. Відповідач заперечень суду не надав щодо прізвища дружини. Тому суд вважає за можливе залишити позивачці після розірвання шлюбу прізвище «[PERSON]». На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved