Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, визначення способів спілкування з дитиною. Посилалися на те, [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 01.03.2016 року шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу у сторін є одна малолітня дитина: [PERSON], [INFO]. Позивачі [PERSON] та [PERSON] є бабусею та дідусем малолітнього. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати із матірю [PERSON] З часу припинення шлюбних стосунків відповідач відмовляється давати дитину позивачам, не дозволяє їм бачитися та спілкуватися. На їх спроби досягти домовленості про їх участь у вихованні та спілкуванні з хлопчиком не реагує, навмисно обмежуючи їх спілкування з дитиною. 25.04.2016 року Службою у справах дітей Чернівецької міської ради за зверненням [PERSON] було прийнято рішення, яким визначено його участь у вихованні дитини та встановлено порядок побачення з малолітнім сином [PERSON], зокрема: щосуботи з 09 год. 30 хв. до 20 год. 00 хв. Проте, [PERSON] надалі перешкожає йому у спілкуванні з сином та можливості брати участь у його вихованні, повідомляє про те, що дитина захворіла. Своїми діями відповідач негативно впливає на стосунки батька та сина. [PERSON] та [PERSON] також вказували на те, що хотіли б мати можливість бачитися з онуком, однак відповідач не дає їм такої можливості. Вважають, що відповідач порушує їх права щодо участі у вихованні та розвитку дитини, тому просили зобовязати її не чинити їм перешкорд в прийнятті участі у вихованні та вільному спілкуванні з малолітньою дитиною [PERSON], [INFO] та встановити їм порядок побачень: у понеділок, вівторок, суббота, святкові дні та дні народження. 30.08.2016 року позивачі уточнили позовні вимоги та просили суд зобовязати [PERSON] не чинити їм перешкод у прийнятті участі у вихованні та вільному спілкуванні з малолітньою дитиною [PERSON], 05.09.2013 року, в тому числі коли дитина хворіє та перебуває у дошкільному навчальному закладі. Також просили встановити їм порядок побачень з малолітнім [PERSON], а саме: в понеділок з 16 год. 30 хв. до 20 год. 30 хв. без присутності матері, в четвер з 16 год. 30 хв. до 20 год. 30 хв. без присутності матері; в суботу з 16 год. 30 хв. до 20 год. 30 хв. без присутності матері; дні народження: 05 вересня (день народження дитини) порівну з матірю, 12 вересня, 16 вересня, 20 липня дні народження позивачів, 17 серпня, 27 березня дні народження прадіда, прабаби щорічно; святкові дні: 1 січня, 8 березня, 28 червня, 24 серпня; дні релігійних свят: Різдво Христове, Водохреща, Паска, Трійця, свята Пресвятої Богородиці щорічно. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали та підтвердили, викладені в ньому обставини. Просили позов задовольнити. Представник позивача у судовому засіданні також позов підтримала. Пояснила, що відповідач в порушення вимог Конвенції про права дитини перешкоджає спілкуванню дитини з батьком. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала з підстав, викладених у поданих до суду письмових запереченнях. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала. Пояснила суду, що відповідач не чинить позивачам перешкод у спілкуванні з дитиною. Не заперечувала проти визначення способу участі позивачів у спілкуванні та вихованні дитини, визначеному Службою у справах дітей ЧМР. Представник третьої особи Служби у справах дітей Чернівецької міської ради у судовому засіданні позов підтримала. Пояснила, що позивачі звернулися до них із заявою про визначення участі у вихованні дитини, на підставі чого службою було прийнято відповідне рішення. [PERSON] рішення Служби не виконує та перешкоджає спілкуванню батька, діда та баби з дитиною. В даний час, зважаючи на конфліктну ситуацію, яка склалася між батьками, вважає за доцільне в інтересах малолітньої дитини встановити порядок побачень батька, діда, баби з хлопчиком. Суд, вислухавши пояснення присутніх учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Шевченківського районного суду від 01.03.2016 року було розірвано (а.с.11). Від шлюбу у сторін [PERSON] та [PERSON] є малолітній син [PERSON], [INFO], батьком дитини, згідно копії свідоцтва про народження, вказано [PERSON] (а.с.10). Позивачі [PERSON] та [PERSON] є бабусею та дідусем дитини (а.с.7-9). Правовідносини, які склалися між сторонами, врегульовані ст.ст.141,157, 159 Сімейного кодексу України, ст.15 Закону «Про охорону дитинства», ст.9 Конвенції про права дитини, яка ратифікована Україною. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов»язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Виходячи з положень ст.157 СК України, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ст. 158 Сімейного кодексу України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Згідно зі ст. 19 СК України звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. Відповідно до ст.159 Сімейного кодексу України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо) місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до положень ст.15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків та прямих контактів. Як було встановлено судом, після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати разом зі своєю матір'ю за її місцем проживання. Сторони не змогли знайти порозуміння щодо участі батька у вихованні дитини, у звязку з чим позивачі звернулися за вирішенням цього питання до Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Чернівецької міської ради. Рішенням Виконавчого комітету Чернівецької міської ради №268/7 від 25.04.2016 року було визначено участь у вихованні дитини і встановлено порядок побачення [PERSON] з малолітнім сином [PERSON], [INFO]: щосуботи з 09:30 до 20:00 години (а.с.105). Також рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради №421/12 від 04.07.2016 року було визначено участь у вихованні дитини і встановлено порядок побачення [PERSON], [PERSON] з малолітнім сином [PERSON], [INFO]: щопонеділка з 17 год. 30 хв. до 20 год. 00 хв. в присутності матері дитини та щосуботи з 09:30 до 20:00 години (а.с.106). Вказані рішення не оскаржувались та не скасовані, однак [PERSON] рішення органу опіки не виконує та не дає можливості позивачам спілкуватись із дитиною. Окрім того, на наявність спору між сторонами вказують численні звернення як батька, так і матері до правоохоронних органів з приводу конфліктних ситуацій, які між ними виникають у звязку з відсутністю порозуміння щодо спільної участі і вихованні та спілкуванні за дитиною (а.с.107, 108, 110, 125,126). Суд вважає, що спілкування з батьком, дідусем та бабусею не перешкоджає нормальному розвитку та вихованню дитини, а навпаки є необхідним для її повноцінного фізичного, духовного та морального розвитку. При цьому суд зауважує, що підстав для обумовлення побачень з дитиною в присутності матері судом не встановлено. У відповідності до ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована 27.02.1991 року), держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Крім цього, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У преамбулі Конвенції ООН про права дитини визначено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Зазначене положення також закріплено у ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», якою сімя визнається природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і яка несе відповідальність за створення належних умов для цього. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню. Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача [PERSON], [PERSON], [PERSON] щодо визначення участі у вихованні дитини та встановленню порядку систематичних побачень з дитиною є законними та обґрунтованими. В судовому засіданні не наведено жодних обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивачів з дитиною буде перешкоджати її нормальному розвитку. Навпаки, суд вважає, що між тим з батьків, хто проживає окремо, і дитиною повинен існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з батьками, а батьків - зі своїми дітьми - служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків та інших близьких родичів, що забезпечить її виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Отже, суд вважає, що безпосередня участь батька, дідуся та бабусі у вихованні сина, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а насамперед буде повністю відповідати інтересам дитини. Також суд враховує положення ст.257 СК України, згідно яких баба, дід мають право спілкуватися зі своїми внуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом своїх прав щодо вихованні внуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Таким чином, право позивачів [PERSON] та [PERSON] підлягає судовому захисту. Тому, оскільки сторони мають рівні права щодо виховання та розвитку дитини, батько дитини має бажання приймати участь у вихованні дитини, а спілкування між позивачем та дитиною не перешкоджає нормальному розвитку дитини, чого з матеріалів справи не вбачається, але виникли непорозуміння щодо врегулювання питання з приводу побачень батька з дитиною, а також діда та баби з внуком, суд, з урахуванням інтересів дитини, її віку, поведінки батьків, між якими склались неприязні відносини, що призводить до конфліктних ситуацій та може негативно вплинути на розвиток дитини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial