Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом, де просили постановити рішення, яким визнати за ними право власності на самочинно збудовану житлову прибудову (літ.А), прибудову (літ.а7, а8) та зменшення на 35,4 кв.м. житлової площі житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог вказали, що кожному з них належить частка у домоволодінні [ADDRESS], а саме, [PERSON] - 8/25 частини домоволодіння, [PERSON] - 2/25 частини. З метою поліпшення житлових умов позивачами господарським способом було побудовано господарські будівлі, а саме: збудовану житлову прибудову (літ.А), прибудову (літ.а7, а8) та зменшено на 35,4 кв.м. житлову площу житлового будинку. На земельну ділянку будь-які документи відсутні як у володільців, так і у архівному відділі виконавчого комітету Кременчуцької міської ради. [PERSON] та [PERSON] зверталися до відповідача з питання визнання за ними права власності на вказані самочинно побудовані приміщення та введення їх у експлуатацію, але їм було відмовлено. Побудоване нерухоме майно відповідає встановленим будівельним, пожежним, санітарним правилам та не порушує прав інших співвласників. Зазначають, що збереження існуючого стану самочинно збудованого об»єкту нерухомості, який є предметом спору, може призвести до порушення встановленого законом порядку реєстрації об»єкту нерухомості та обмеження права власності позивачів на приміщення. В судове засідання позивачі не з»явилися, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, надали суду заяви, де просили розгляд справи проводити без їхньої участі, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Представник відповідача виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області до судового засідання не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву, де просив справу слухати у його відсутність. Преставники третіх осіб - реєстраційної служби Кременчуцького МУЮ Полтавської області, управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області - до судового засідання не з»явилися, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, надали суду заяви про слухання справи у їх відсутність. Третя особа - інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Полтавській області - до судового засідання свого представника не направила, про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином. Суд, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.1-5 ст..376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Таким чином, за змістом ч. 1 ст. 376 ЦК України об»єкт нерухомості належить до самочинного будівництва за наявності однієї з наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; відсутній належний дозвіл на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; при будівництві допущені істотні порушення норм і правил. В постанові пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №6 «Про практику застосування судами ст..376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» надані наступні роз»яснення: Під наданням земельної ділянки слід розуміти рішення компетентного органу влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування, або передачу права користування земельною ділянкою на підставі цивільно-правових договорів із фізичною чи юридичною особою. Під належним дозволом слід розуміти передбачений Законом України «Про архітектурну діяльність» дозвільний документ, що дає право виконувати підготовчі та будівельні роботи саме того об'єкту і на тій земельній ділянці, яка передана з цією метою певній особі. Під проектом слід розуміти залежно від категорії об'єкта будівництва відповідний склад документації, визначеної статтями 1, 7 та 8 Закону України N 687-XIV, отриманої відповідно до статей 29, 31 Закону N 3038-VI, а також будівельний паспорт та технічні умови, отримані відповідно до статей 27, 30 зазначеного Закону. Будівництвом, яке здійснюється з істотним порушенням будівельних норм і правил, вважається у тому числі будівництво, яке хоча і здійснюється за наявності проекту, але з порушенням державно-будівельних норм та санітарних правил, що загрожують життю та здоров'ю людини у разі невиконання приписів інспекції державного архітектурно-будівельного контролю про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил тощо. Згідно ст. 30 Закону України «Про планування і забудову територій» документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує відповідність закінченого будівництвом об'єкта державним будівельним нормам, стандартам і правилам, є сертифікат відповідності, який видається інспекціями державного архітектурно - будівельного контролю. Як вбачається з копій документів, доданих до позову, співвласниками домоволодіння по [ADDRESS] є [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] [PERSON] та [PERSON] брали участь в розгляді справи як позивачі, ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 16.12.2014 року провадження в справі в частині позовних вимог [PERSON] та [PERSON] було закрито відповідно до поданих заяв на підставі п.3 ч.1 ст.205 ЦПК України. При подачі заяв про закриття провадження в справі в частині їх позовних вимог [PERSON] та [PERSON] заяв про вступ у справу в якості третіх осіб не подавали. Про час та місце розгляду справи вони повідомлялися належним чином. Як встановлено судом, відповідно до нотаріально посвідченого договору дарування від 10.02.1994 року [PERSON] належить на праві власності 8/25 частин вказаного житлового будинку, розташованого на землі держфонду розміром 780 кв.м. Договір належним чином зареєстровано в КМБТІ. Згідно з договором дарування від 23.02.2001 року, який нотаріально посвідчений та зареєстрований в КМБТІ, [PERSON] належить 2/25 частини вказаного житлового будинку. Доказів щодо реєстрації права власності за позивачами на нерухоме майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Реєстрі прав власності на нерухоме майно суду не надано. Письмовими доказами підтверджується, що позивачі зверталися до інспекції ДБК у Полтавській області з заявою про прийняття в експлуатацію самочинно збудованого нерухомого майна, але їм було відмовлено листом від 15.08.2014 року, копію якого долучено до матеріалів справи. Суд констатує, що відмова у прийнятті у експлуатацію з підстави ненадання декларації про готовність об»єкта до експлуатації є правомірною, відмова з інших підстав, зазначених у листі, є неправомірною. Крім цього, як вказують позивачі, земельною ділянкою вони користуються як власники домоволодіння на підставі вказаних договорів. Інших документів суду не надано. Порядок користування земельною ділянкою між співвласниками домоволодіння не визначений. Відповідач згоди на визнання права власності на нерухоме майно за позивачами як особами, які здійснили самочинне будівництво не надав. Позивачами [PERSON] та [PERSON] також не надано суду документів, які б підтверджували надання їм дозволу на проведення будівництва та затвердження проекту будівництва. Як вбачається з матеріалів справи державними органами не розглядалося питання щодо відповідності самочинного будівництва архітектурним, будівельним, санітарним, екологічним та іншим нормам і правилам. Наданий в якості додатка до позовної заяви висновок експертного будівельно-технічного дослідження щодо відповідності державним будівельним нормам самовільно споруджених будівель в домоволодінні [ADDRESS], а також листи Кременчуцького МУ ГУ держсанепідслужби у Полтавській області, Кременчуцького міськрайонного відділу управління ДСНС України в Полтавській області не можуть бути взяті до уваги, оскільки вказані документи не є тотожними висновку відповідного державного органу. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, позивачі просять визнати за ними право власності на прибудови до будинку та зменшення на 35,4 кв.м. житлової площі житлового будинку. Як роз»яснено п.7. вказаної постанови, не може бути застосовано правила статті 376 ЦК зокрема при вирішенні справ за позовами про визнання права власності на самочинно збудовані приналежності до основної речі (ганок, веранда, мансарда тощо). На підставі викладеного суд приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] та [PERSON]

Outcome: dismissed