Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-12 00:00:00

Позивачка 30.11.2017 року звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення страхового ввідшкодування, мотивуючи тим, що ст. 110 ЦПК Ураїни, яка визначає підсудність справ за вибором позивача, ч. 6 передбачено, що позови про відшкодування шкоди, завданої майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред'являтися також за місцем завдання шкоди. 22.09.2016 р. в 18.30 год. В с. Супруніка Полтавського району по вул. К.Шосе, 1 А ( на парковці біля магазину «METRO») сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER], належним на праві власності їй, під керуванням гр. [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням гр. [PERSON]. В результаті ДТП автомобіль [NUMBER] зазнав механічних пошкоджень, в результаті чого їйі було заподіяно матеріальну шкоду у сумі 14 458,55 грн., що підтверждується рахунком на оплату ТОВ Компанія [PERSON] № [NUMBER]. Ст. 33.2. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих ( загиблих ) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов'язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання. У разі оформлення документів про ДТП без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку. Відповідно до вказаної статті на місці скоєння ДТП було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, згідно якого водій «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] - [PERSON] визнав себе винним у скоєнні ДТП. Цивільно правова відповідальність [PERSON] застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант». ТДВ СК «Альфа-гарант» було повідомлено про вказане ДТП 22.09.2016 року, що підтверджується листом № 12/211 від 20.01.2017 р. 27.09.2016 року водієм «Mercedes-benz» д.н.з. [NUMBER] - [PERSON] також було повідомлено відповідача про дане ДТП, що також підтверджується листом ТДВ СК «Альфа-гарант» № 12/211 від 20.01.2017 р. Даним листом їй було відмовлено у виплаті страхового відшкодування в результаті ДТП, яке сталося 22.09.2016 р. Після отримання відмови у виплаті страхового відшкодування з боку ТДВ СК «Альфа-гаран», вона звернулася із заявою до Моторно ( транспортного ) страхового бюро України та Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, в результаті чого було отримано відповідь із рекомендацією звернутися до суду. Ст. 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов'язаний : 1) ознайомити страхувальника з умовами та правилами страхування; 2)протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; 3)у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Ст. 999 ЦК України передбачено, що законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи ( обов'язкове страхування ). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правовоївідповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якої обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Ст. 6 даного закону визначено, що страховим випадком є дорожньо- транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого. Ст. 22.1. вищевказаного закону визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Ст. 29 вищевказазначеного закону прередбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Ст. 36.1. даного закону визначено, що страховик ( у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ ),

Outcome: partial