Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вищевказаним позовом. Зазначили, що є власниками квартири [ADDRESS], у якому зареєстровані відповідачі, які близько чотирьох років не проживають у даному будинку. У зв'язку з наведеним просять визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком, який знаходиться за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Зарічани, вул. Лісова, 13. У судове засідання учасники справи або їхні представники не з'явились. Представник позивачів подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 37). Належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи (а.с. 30-31, 35-36) відповідачі причину своєї неявки суду не повідомили, відзив на позов не надали, із заявою про розгляд справи за їхньої відсутності не звертались. З огляду на те, що в справі є достатньо матеріалів стосовно прав та взаємовідносин сторін, зі згоди позивача суд, на підставі наявних доказів, ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивачам на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS] (а.с. 5-6), в якій поміж інших зареєстровані відповідачі (а.с. 7, 12-13). 22 червня 2018 року був складений акт, засвідчений в.о. старости с. Зарічани, про те, що відповідачі, починаючи із червні 2017 року фактично не проживають у [INFO] (а.с. 8). Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У статті 41 Конституції України та статтях 319, 321 ЦК України закріплено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. За приписами частини 2 статті 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі статтею 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником (ч. 1 ст. 405 ЦК України). Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ч. 2 ст. 405 ЦК України). З огляду на наведене, беручи до уваги тривале непроживання відповідачів без поважних причин понад один рік, для усунення перешкод у здійсненні позивачами їхнього права користування та розпорядження належним їм майном, суд дійшов висновку що відповідачі мають бути визнані такими, що втратили право користування належним позивачу житловим будинком. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, сплачений судовий збір у розмірі 704,80 грн має бути стягнутий з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved