Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

Позивачі [PERSON] Та [PERSON] звернулися до суду із позовом до Луб'янської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку та земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом та перерозподіл спадкого майна між спадкоємцями. В позовній заяві зазначили, що [INFO] помер їх батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно зокрема земельну ділянку площею 6,44 га, розташовану в межах територіюї Луб'янської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку посвідчено Державним актом на право власності на земельну ділянку серії МК № 047536 від 21.04.2003 року, та право на земельну частку (пай) в землях, переданих у колективну власність КСП ім. Чапаєва, с. Луб'янка Веселинівського району Миколаївської області, розміром 8,72 умовних кадастрових гектарів, успадковану померлим батьком після смерті [PERSON], право якої було посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії МК № 0195253, виданий Веселинівською райдержадміністрацією Миколаївської області 12 грудня 1997 року. [PERSON] була розпочата процедура виділення успадкованої земельної частки (паю) в натурі (на місцевості), але державний акт на право власності на земельну ділянку не був отриманий у зв'язку зі смертю останнього. У встановлений законом шестимісячний строк позивачі звернулися до першої Одеської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини та видачі їм свідоцтва, однак їм було відмовлено, оскільки в державному акті на право власності на земельну ділянку серії МК № 047536 від 21.04.2003 року, яка належала [PERSON] відсутні повне зазначення місцезнаходження земельної ділянки, номера масиву та номер земельної ділянки, які були присвоєні після розпаювання земель та виділення в натурі. Крім того було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), розміром 8,72 умовних кадастрових гектарів, оскільки не був отриманний державний акт на право власності на земельну ділянку у зв'язку зі смертю спадкодавця. Крім того, з метою забезпечення найбільш доцільного використання успадкованих земельних ділянок, позивачі бажають перерозподілити спадкове майно, а саме [PERSON] бажає відмовитися на користь [PERSON] від належної їй частки в земельній частці розміром 8,72 умовних кадастрових гектарах в землях переданих у колективну власність КСП ім. Чапаєва с. Луб'янка Веселинівського району, посвідчену серифікатом на право на земельну ділянку (пай) серії МК № 0195253 від 12 грудня 1997 року, зареєстрованим у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 7648, а [PERSON] бажає відмовитися на користь [PERSON] від належної їй частки земельної ділянки площею 6,44 га, розташованої в межах території Луб'янської сільської ради Веселинівського району, переданій для ведення товарно сільського господарського виробництва, посвідчену державним актом на право власності на земельну ділянку серії МК № 047536 від 21.04.2003 року, виданий Веселинівською райдержадміністрацією та зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 43. Зазначене спонукало позивачів звернутися до суду. В судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю та з підстав вказаних у позові, просять суд позов задовольнити повністю. Представник відповідача Луб'янської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області Мосійчук В.В. в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Представник третьої особи відділу державного земельного агенства Веселинівського району Миколаївської області в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлений. Суд, в межах заявлених вимог та наданих доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] помер батько позивачів - [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно зокрема земельну ділянку площею 6,44 га, розташовану в межах територіюї Луб'янської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку посвідчено Державним актом на право власності на земельну ділянку серії МК № 047536 від 21.04.2003 року, та право на земельну частку (пай) в землях, переданих у колективну власність КСП ім. Чапаєва, с. Луб'янка Веселинівського району Миколаївської області, розміром 8,72 умовних кадастрових гектарів, успадковану померлим батьком після смерті [PERSON], право якої було посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії МК № 0195253, виданий Веселинівською райдержадміністрацією Миколаївської області 12 грудня 1997 року. [PERSON] була розпочата процедура виділення успадкованої земельної частки (паю) в натурі (на місцевості), але державний акт на право власності на земельну ділянку не був отриманий у зв'язку зі смертю останнього. У встановлений законом шестимісячний строк позивачі звернулися до першої Одеської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини та видачі їм свідоцтв про право на спадщину, однак їм було відмовлено, оскільки в державному акті на право власності на земельну ділянку серії МК № 047536 від 21.04.2003 року, яка належала [PERSON] відсутні повне зазначення місцезнаходження земельної ділянки, номера масиву та номер земельної ділянки, які були присвоєні після розпаювання земель та виділення в натурі. Крім того було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на земельну частку (пай), розміром 8,72 умовних кадастрових гектарів, оскільки не був отриманний державний акт на право власності на земельну ділянку у зв'язку зі смертю спадкодавця. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому суд вважає, що оскільки [PERSON] набув право на земельні ділянки, та це право не припинилося внаслідок його смерті, то позивачі мають право його успадкувати і набути права на успадковане майнове право. Частиною 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом рівні. Частиною 2 ст. 1278 ЦК України кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі. Однак з метою забезпечення найбільш доцільного використання успадкованих земельних ділянок, позивачі бажають перерозподілити спадкове майно, а саме [PERSON] бажає відмовитися на користь [PERSON] від належної їй частки в земельній частці розміром 8,72 умовних кадастрових гектарах в землях переданих у колективну власність КСП ім. Чапаєва с. Луб'янка Веселинівського району, посвідчену серифікатом на право на земельну ділянку (пай) серії МК № 0195253 від 12 грудня 1997 року, зареєстрованим у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 7648, а [PERSON] бажає відмовитися на користь [PERSON] від належної їй частки земельної ділянки площею 6,44 га, розташованої в межах території Луб'янської сільської ради Веселинівського району , переданій для ведення товарно сільського господарського виробництва, посвідчену державним актом на право власності на земельну ділянку серії МК № 047536 від 21.04.2003 року, виданий Веселинівською райдержадміністрацією та зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 43. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 1267 ЦК України спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Відповідно до ст. 16 ЦК України, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, і що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. На підставі вищезазначеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved