Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

Позивачі звернулися до Хорольського районного суду з вищевказаним позовом. Позовні вимоги мотивували тим, що вони є власниками часток квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29.12.1997 року, зокрема [PERSON]В належить ? частка, [PERSON] ? частка, [PERSON] ? частка. Зазначають, що 07.12.1997 року [PERSON] також отримав свідоцтво про право власності на житло, зокрема на 7/20 частин зазначеної квартири. Позивачі вказують, що на даний час існує 2 свідоцтва про право власності на одну квартиру, зокрема на 1/4 + ? + ? + 7/20 частин, що в сумі дорівнюють 22/20 частин, тобто на 2/20 часток більше, ніж ціла частина квартири. У звязку з цим позивачі звернулися до Хорольської міської ради про внесення виправлення в свідоцтво про право власності на житло, в якому необхідно вірно вказати сумарну частку позивачів, як 13/20 часток, а не ?, проте отримали відмову. Посилаючись на вищевказане та наявність доказів цього, зокрема: рішення Хорольського районного суду від 21.03.1990 року, копії свідоцтв про право власності на житло від 29.12.1997 року та від 07.12.1999 року, копіями технічних паспортів на частини квартир, довідками КП «Лубенське МБТІ» від 23.02.2015 року та від 10.03.2015 року, позивачі просять суд встановити факт належності [PERSON], [PERSON], [PERSON] 13/20 частин квартири за адресою: [ADDRESS] на праві приватної сумісної власності, а також визнати за [PERSON], [PERSON], [PERSON]право власності на 5/20 (пять двадцятих), 5/20 (пять двадцятих), 3/20 (три двадцятих) частин вказаної квартири відповідно. У судове засідання сторони не з'явилися надавши письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності.\~ У поданих до суду заявах позивачі підтримали заявлені позовні вимоги, відповідачіц заявлений позов визнали повністю. Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом у відповідності до ч. 4, ч. 5 ст. 174 ЦПК України встановлено, що визнання позовних вимог відповідачем є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приймається судом. Постановою Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.06.2009 року в п. 24 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляду справ у суді першої інстанції» звернуто увагу, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню, оскільки є обґрунтованим. На підставі викладеного,

Outcome: approved