Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. В позові посилається на те, що з відповідачем [PERSON] вона зареєструвала шлюб 15 березня 2003 року у Хустському районному відділі ДРАЦСу Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 43. Під час шлюбу у них народилося троє дітей донька [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Між нею та відповідачем часто виникали сварки та непорозуміння, через що у грудні 2017 року вона разом з дітьми змушена була переїхати проживати до своєї матері в с. Яблунівка Хустського району. Декілька місяців вона з відповідачем разом не проживають та не ведуть спільне господарство. Неповнолітні діти знаходяться на її повному утриманні та вихованні, оскільки відповідач самоусунувся від виконання своїх обовязків. Відповідач не займається вихованням дітей та у добровільному порядку коштів на їх утримання не надає. Єдиним її доходом є грошова допомога у звязку з народженням третьої дитини, а саме 1392 грн. Однак, ця виплата закінчується 17 травня 2018 року. Відповідач є працездатною та здоровою людиною, за місцем свого проживання\~ виконує різні будівельні та ремонтні роботи, хоча офіційно ніде не працює. Позивачка вважає, що аліменти необхідно стягувати в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася. Подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не зявився. Про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, що стверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Про причини неявки суду не повідомив. Суд вважає за можливе вирішити спір у відсутності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Заяв та клопотань від сторін до суду не поступало. Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не проводилось. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що відповідач [PERSON] свої зобовязання по утриманню дітей належно не виконує. Малолітні діти донька [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], проживають разом з позивачкою та перебувають на її повному утриманні, оскільки відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей добровільно не надає. При розгляді даної справи встановлено, що відповідач має постійне місце роботи та сталий заробіток (а.с. 33, 34), однак враховуючи, що позивачка звернулася до суду із позовом про стягнення з відповідача аліментів саме у твердій грошовій сумі, суд вважає, що питання про розмір аліментів, що повинні стягуватися з відповідача слід вирішувати за правилами ст. 184 СК України, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 pоку, батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обовязків. Такий обовязок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2018 рік» для дітей віком від 6 до 18 років з 01 липня по 30 листопада складає 1944 гривень. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач ухиляється від матеріального утримання своїх дітей, враховуючи матеріальне становище дітей, стан здоровя та матеріальне становище відповідача, який є працездатним, не має інших утриманців, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід щомісячно стягувати на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей в сумі по 1200 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial