Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовною заявою до Райгородської сільської ради про визначення часток у праві спільної сумісної власності та визнання права власності на спадкове майно, третя особа: Новоайдарська державна нотаріальна контора. В обґрунтування заявлених вимог позивачі зазначили, що [INFO] помер [PERSON]. [PERSON] є дружиною [PERSON], [PERSON] є його донькою. Заповіту [PERSON] не залишив, тому спадкування належного йому майна повинно відбуватися за законом. Як дружина спадкодавця, позивач [PERSON], має право на спадкування належного йому майна як спадкоємець першої черги за законом. У передбачений законом термін [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини за законом, вказана заява надійшла до Новоайдарської ДНК 30.04.2009 року. Більше ніхто зави про прийняття спадщини [PERSON] не подавав. До складу спадщини [PERSON] входять: частка у житловому будинку [ADDRESS] та земельна ділянка загальною площею 0,5012 га, розташована за тією ж адресою. Земельна ділянка площею 0,5012 га (з яких 0,25 га надані для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, 0.2512 га - для ведення особистого селянського господарства) належить [PERSON] згідно Державного акта на право приватної власності на землю серія ІУ-ЛГ № 057714. Будинок [ADDRESS] належить [PERSON], померлому [PERSON] та їх доньці [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 10.12.1993 р. Фондом комунального майна Новоайдарського району. Бажаючи отримати свідоцтва про право на спадщину на вказане вище майно, [PERSON] звернулася до Новоайдарської державної нотаріальної контори. Однак державний нотаріус роз'яснив, що не може видати свідоцтва про право на спадщину, так як у вищезгаданому свідоцтві про право власності на житло (будинок [ADDRESS]) не вказані частки кожного з співвласників будинку, і нотаріус не може їх самостійно визначати. Крім того, земельна ділянка під цим же будинком належить не всім співвласникам, а лише померлому [PERSON] Ці обставини як такі, що унеможливлюють видачу свідоцтв про право на спадщину, викладені нотаріусом у листі від 17.10.2013 р. Позивачі вважають, що кожному з співвласників, які вказані у Свідоцтві про право власності на житло, виданому 10.12.1993 року Фондом комунального майна Новоайдарського району, належить 1/3 частка будинку [ADDRESS]. Зараз позивачі хочуть продати вказаний будинок, але через вищевикладені обставини не можуть це зробити. Тому вони вимушені звернутися до суду для визначення часток кожного із співвласників вказаного будинку у праві спільної власності та визнання за [PERSON] права власності на спадкове майно, що належало померлому [PERSON]. Через викладені обставини позивачі вимушені звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, заявлені вимоги підтримали в повному обсязі. Представник відповідача Райгородської сільської ради - Глазунов Ю.Я. у судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги визнав у повному обсязі. Представник третьої особи Новоайдарської державної нотаріальної контори - Бідна Л.М. в судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.5). [PERSON] на день смерті проживав разом з [PERSON] у селі Райгородка Новоайдарського району Луганської області, що підтверджується довідкою Райгородської сільської ради (а.с.8). [PERSON] є дружиною [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.6), [PERSON] є його донькою, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.7). Заповіту [PERSON] не залишив, тому спадкування належного йому майна повинно відбуватися за законом. Як дружина спадкодавця, позивач [PERSON] має право на спадкування належного йому майна як спадкоємець першої черги за законом. У передбачений законом термін [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини за законом, вказана заява надійшла до Новоайдарської ДНК 30.04.2009 року (а.с.9). Більше ніхто зави про прийняття спадщини [PERSON] не подавав. До складу спадщини [PERSON] входять: частка у житловому будинку [ADDRESS] та земельна ділянка загальною площею 0,5012 га, розташована за тією ж адресою. Земельна ділянка площею 0,5012 га (з яких 0,25 га надані для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, 0.2512 га - для ведення особистого селянського господарства) належить [PERSON] згідно Державного акта на право приватної власності на землю серія ІУ-ЛГ № 057714 (а.с.11). Будинок [ADDRESS] належить [PERSON], померлому [PERSON] та їх доньці [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 10.12.1993 р. Фондом комунального майна Новоайдарського району (а.с.10). Бажаючи отримати свідоцтва про право на спадщину на вказане вище майно, [PERSON] звернулася до Новоайдарської державної нотаріальної контори. Однак державний нотаріус роз'яснив, що не може видати свідоцтва про право на спадщину, так як у вищезгаданому свідоцтві про право власності на житло (будинок [ADDRESS]) не вказані частки кожного з співвласників будинку, і нотаріус не може їх самостійно визначати. Крім того, земельна ділянка під цим же будинком належить не всім співвласникам, а лише померлому [PERSON] Ці обставини як такі, що унеможливлюють видачу свідоцтв про право на спадщину, викладені нотаріусом у листі від 17.10.2013 р (а.с.22). Зараз позивачі хочуть продати вказаний будинок, але через вищевикладені обставини не можуть це зробити. Тому ми вимушені звернутися до суду для визначення часток кожного із співвласників вказаного будинку у праві спільної власності та визнання за [PERSON] права власності на спадкове майно, що належало померлому [PERSON] Оскільки спадщина відкрилась під час дії ЦК України в редакції 2004 року, судом застосовуються положення книги шостої діючого ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ч. 1 ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч. 1 ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Згідно ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Тому кожному з співвласників - [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які вказані у Свідоцтві про право власності на житло, виданому 10.12.1993 року Фондом комунального майна Новоайдарського району, належить 1/3 частка будинку [ADDRESS]. Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входь усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, спадкоємцями за законом першої черги є діти спадкодавця та той з подружжя, хто його пережив, батьки. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, померлому [PERSON], [PERSON], [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності житловий будинок, а померлому [PERSON] земельна ділянка. У зв'язку з не визначенням часток у праві спільної сумісної власності та смертю одного з співвласників, позивачі вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Відповідач та третя особа не заперечують проти задоволення позовних вимог, тому суд приходить до висновку про можливість задовольнити заявлені позивачем вимоги в повному обсязі, що не буде суперечити інтересам інших осіб. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. Згідно ст. ст. 16, 319, 368, 369, 370, 1218, 1220, 1222, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved