Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] 29 листопада 2016 року звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем [PERSON] перебуває в шлюбі з 24 липня 2005 року. Від спільного подружнього життя мають одного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду їхньої сім'ї стали сварки, які відповідач часто влаштовував, а також зловживання ним алкогольних напоїв. Наразі проживають окремо біля двох років. Через такі відносини та із-за відсутності тривалого часу сімейних подружніх відносин, дійшла висновку, що подальше збереження шлюбу неможливе, а тому просила суд його розірвати. Також вважає, що надання строку на примирення не виправить стан їхніх шлюбних відносин. Представник позивачки в судовому засіданні дав пояснення, які відповідають обставинам, викладених в позовній заяві, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Також просив стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати по сплаті судового збору. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України суд ухвалив продовжити розгляд справи у заочному порядку та винести рішення на підставі наявних у справі доказів. На підставі пояснень представника позивачки та досліджених письмових доказів судом встановлено наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. З обставин, наведених у позовній заяві судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 24 липня 2005 року виконавчим комітетом Петрашівської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області за актовим записом № 10. Подружжя має одну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. На даний час шлюбні стосунки фактично припинені, позивачка не вбачає можливості примирення та збереження сім'ї, а тому суд вважає, що реєстрація шлюбу суперечить її інтересам та може зашкодити дитині. Частиною 3 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, у тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість та може мати наслідки, встановлені законом (ч.4 ст. 56 СК). Враховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, покладення обов'язку збереження сім'ї на одного з подружжя при наявності на це категоричного заперечення іншого є незаконним та таким, що не відповідає вимогам ст.ст.55-56 СК України. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд вважає, що не слід надавати сторонам строк для примирення. Суд дійшов висновку, що збереження сім'ї неможливе, реєстрація шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню шляхом розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається із квитанції № 42 від 29.11.2016 року позивачка сплатила судовий збір в сумі 551,20 грн. Тому суд вважає за можливе задовольнити вимогу позивачки та стягнути на її користь даний судовий збір з відповідача. На підставі ст.ст.55-56, 110, 112 СК України та

Outcome: approved