Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що перебуваючи у шлюбі на підставі договору купівлі-продажу від 02.12.2005 року вони придбали квартиру [ADDRESS]. Зазначений договір зареєстрований у Червоноградському МБТІ, на імя [PERSON] видано свідоцтво про реєстрацію права власності на вказану квартиру. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 03.02.2015 року (помилково вказано 2016 року) за позивачем [PERSON] визнано право власності на ? ідеальну частку у даній квартирі. Вказує, що на даний час у звязку із реалізацією свого права розпорядження зазначеним житлом, точніше частками у житлі, вони звернулися у нотаріальну контору, де їм було відмовлено, оскільки згідно наявної інформації 14.12.2006 року Червоноградською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення Червоноградського міжрайонного відділення УБОЗ від 08.06.1995 року зареєстровано обтяження на їх квартиру у виді заборони на її відчуження. Вказує, зі змісту повідомлення слідує, що прохання тимчасово накласти заборону повязане із проведенням фінансово-господарської перевірки діяльності ВПП «Україна», якому, на той час, і належала квартира. Проте, ні вони ні члени їх сімї не мали нічого спільного із даним підприємством на час реєстрації зазначеного обтяження. Попереднім власником квартири [ADDRESS] був [PERSON], який відчужив їм дане нерухоме майно. Позивачі вказують, що існування заборони на відчуження порушує їх право розпорядження своїм майном, у зв'язку з чим повинні бути усунуті такі перешкоди. З огляду на наведене, просять ухвалити рішення, яким звільнити від обтяження у виді заборони на відчуження квартири [ADDRESS]. Позивачі в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій зазначили, що позовні вимоги підтримують, проти заочного розгляду справи не заперечують. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату і час судового розгляду повідомлений належним чином, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, причин неявки суду не повідомив. Тому суд на підставі ст.ст.224, 225 ЦПК України провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, про що судом винесено ухвалу. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Дослідивши докази суд встановив наступне: Судом встановлено, що 02.12.2005 року [PERSON] придбала у [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Зазначене підтверджується копією договору купівлі-продажу від 02.12.2005 року, посвідченого нотаріусом Червоноградської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №1-2848 та копією витягу з Державного реєстру правочинів № 1817596 від 02.12.2005 року. У встановленому законодавством порядку позивач [PERSON] зареєструвала своє право на придбане нерухоме майно, що стверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №9423888 від 26.12.2005 року В той же час, із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №54044177 від 25.02.2016 року вбачається, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності позивачам [PERSON] та [PERSON], зокрема кожному із них належить по ? частці, при цьому підставою виникнення вказано рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 03.02.2015 року. Із даної довідки також зясовано, шо в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна міститься запис за № 4218811 від 14.12.2006 року про накладання заборони на нерухоме майно квартиру [ADDRESS], на підставі повідомлення Червоноградського міжрайонного УБОЗ від 08.06.1995 року № 24/10-32, реєстратор Червоноградська державна нотаріальна контора. У матеріалах справи міститься копія вищевказаного повідомлення Червоноградського міжрайонного УБОЗ від 08.06.1995 року № 24/10-32, адресованого завідуючій Червоноградською нотаріальною конторою [PERSON], із якого видно, що у звязку із перевіркою фінансово-господарської діяльності Червоноградського ВПП «Україна», начальник Червоноградського міжрайонного УБОЗ просить тимчасово накласти заборону на відчуження квартири, зареєстрованої за названою організацією, яка знаходиться в м.Червонограді по вул.Сокальській, 24/36. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. В силу вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом зазначених норм та положень ст. 16 ЦК України, власник має право вимагати відновлення свого порушеного права. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно. Згідно роз'яснень Верховного Суду України, за розглядом у справах з подібних правовідносин із застосування судами касаційної інстанції однієї і тієї самої норми матеріального права, касаційний суд вказав, що право власності особи, яка не є учасником кримінального провадження, має захищатися шляхом звільнення цього майна з-під арешту, тобто законодавство про захист права власті поширюється на ці відносини (правова позиція Постанова Верховного Суду України, Судової палати палата у цивільних справах Верховного Суду від 15.05.2013 № 6-26цс13). Вищенаведені матеріали свідчать про те, що позивачі не були та не є учасниками кримінального провадження. Позивачі також не несуть відповідальності по зобов'язаннях ВПП «Україна». Більше того, із представлених матеріалів встановлено, що квартира придбана ними навіть не у ВПП «Україна», а у фізичної особи. Оскільки наявність заборони на відчуження обмежує право власності позивачів на приміщення, тому суд вважає, що таке підлягає захисту та відновленню. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved