Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-17 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що є власниками житлового будинку [ADDRESS] У вказаному будинку, крім позивачів, зареєстровано також місце проживання відповідача по справі, яка не проживає за вказаною адресою без поважних причин з 2005 року, а існування її реєстрації порушує права позивачів як власників будинку, оскільки вони вимушені сплачувати комунальні послуги за відповідача, яка фактично не проживає у вказаному будинку. Посилаючись на ст.ст.391, 405 ЦК України, просили визнати відповідача такою, що втратила право користування зазначеним житлом. Ухвалою судді від 12.11.2018 року у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивачі не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, подали заяву в якій позовні вимоги підтримали та просили розглянути справу без їх участі, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач в призначений час в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не надала, у зв'язку з чим суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів відповідно до ст.280 ЦПК України. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку серії ВКК №224431 від 15.04.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Білозерського районного нотаріального округу в Херсонській області Лубянським А.В. за №1304, та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №18671962 від 29.04.2008 року, [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов для встановлення факту проживання осіб за місцем реєстрації позивачів від 01.11.2018 року, відповідач значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] в якості члена сім'ї позивачів, проте фактично за вказаною адресою не проживає з 2005 року. Частиною першою статті 383 ЦК України, визначено що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно із ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Вказане положення закону визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб та будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Аналогічна правова позиція Верховного Суду України викладена в постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16, яка відповідно до ст.417 ЦПК України є обов'язковою для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи. Відповідно положень ст.405 ч.2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позивачами надано достатньо доказів того, що відповідач, більше як один рік відсутня за місцем своєї реєстрації, інших домовленостей між сторонами щодо користування житловим будинком не було, підстав для збереження за відповідачем житлового приміщення, передбачених ст.71 ЖК України, не встановлено, реєстрація відповідача у житловому будинку позивачів створює останнім перешкоди у користуванні та розпорядженні належним йому майном, у зв'язку з чим вказане порушене право позивачів підлягає захисту шляхом задоволення позову в частині визнання відповідача такою, що втратила право користування вказаним житлом. Крім того, в силу ст.141 ЦПК України, із відповідача підлягає стягненню на користь позивачів судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved