Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вищезазначеним позовом в якому просять зняти арешт з 1/3 частини нерухомого майна, накладений постановою Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 20.09.2010року у виконавчому провадженні №20637720, а саме квартири [ADDRESS], право власності на яку було набуто [PERSON] та [PERSON] на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 05.11.2015року. В обґрунтування позову, позивачі зазначили, що 05.11.2015року рішенням Московського районного суду м. Харкова було задоволено позов [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про припинення права спільної часткової власності, стягнення грошової компенсації та визнання права власності. Припинено право власності [PERSON] на 1/3 частку у спільній частковій власності на квартиру [ADDRESS]. Визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS]. З відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна вбачається, що 20.09.2010року постановою Московського ВДВС ХМУЮ у виконавчому провадженні № 20637720 було накладено арешт на 1/3 частину квартири [ADDRESS], зареєстровану на праві власності на [PERSON] Позивачі не є сторонами виконавчого провадження, в якому було накладено арешт на квартиру. Оскільки власниками 1/3 частини є позивачі а не [PERSON], вказане обтяження обмежують права позивачів. Позивачі [PERSON] та [PERSON], в судове засідання не зявилися, кожен окремо, надали до суду заяви, в яких зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять задовольнити позов та розглядати справу за їх відсутності. Представник позивача [PERSON] - ТОВ «Центр надання правової допомоги та захисту прав власності» в собі керуючого партнера [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити позов та розглядати справу за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає, просить задовольнити позов та розглядати справу за його відсутності. Третя особа: Московський відділ державної виконавчої служби м.Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області в судове засідання не зявилися, про день та місце слухання справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 05.11.2015року, позовні вимоги [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про припинення права спільної часткової власності, стягнення грошової компенсації та визнання права власності задоволено; припинено право власності [PERSON] на 1/3 частку у спільній частковій власності на квартиру [ADDRESS]; визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS]; повернути [PERSON] грошові кошти у сумі 50\~000 гривень 00 коп., які знаходяться на розрахунковому рахунку ТУ ДСА України у Харківській області №37318008000164, внесені [PERSON] в якості компенсації вартості 1/3 частки квартири [ADDRESS]. Рішення набрало законної сили. З вищезазначеного рішення вбачається, що квартира [ADDRESS] належала [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 05.02.1999 року, реєстраційний №5-99-170536 виданим Харківським міським центром (відділом) приватизації державного житлового фонду. Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме мано та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, на 1/3 частину квартири [ADDRESS] зареєстровану на праві власності за [PERSON] було накладено арешт постановою Московського ВДВС ХМУЮ від 20.09.2010року /а.с.10/. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на праві власності належить 1/3 частка квартири [ADDRESS], на яку було накладено арешт. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Ч.1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У відповідності з положеннями ч. 1 ст. 316 та ч. 1 ст. 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Разом з тим, неправомірності дій позивача щодо спірної квартири не встановлено, а тому наявність не знятого арешту з 1/3 частини квартири порушує право власності позивачів на зазначену частку квартири. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов в частині зняття з майна арешту, є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved