Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-14 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, у якому просять визнати за ними право власності на Ѕ частину за кожним на житловий будинок [ADDRESS] з господарськими спорудами (веранда, сарай, погріб з шийкою) в порядку спадкування за законом після смерті матері, [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позовних вимог вказують, що [INFO] померла мати позивачів [PERSON] , 1950 року народження, після смерті якої відкрилася спадщина на житловий будинок [ADDRESS] з господарськими спорудами та земельну ділянку площею 1,9071 га на території Швайківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області. Позивачі та відповідач [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом й прийняли спадщину після смерті матері, подавши заяви до Бердичівської державної нотаріальної контори. 11.03.2021 між позивачами та [PERSON] укладено договір про розподіл спадкового майна, згідно умов якого земельна ділянка переходить сестрі позивачів [PERSON] , а житловий будинок позивачам по Ѕ частці кожному. Позивачі звернулися до державного нотаріуса Бердичівської нотаріальної контори з заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на вищевказаний житловий будинок після смерті матері. Проте, постановами державного нотаріуса Бердичівської нотаріальної контори Є.С. Пшеничною їм відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що у позивачів відсутній документ, що посвідчує право власності спадкодавця на житловий будинок . Вказані обставини стали підставою звернення до суду з цим позовом. Позивачі та відповідачі у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись вчасно та належним чином. У письмовій заяві від 15.07.2021 представник позивачів просить справу розглядати без її участі та без участі позивачів; позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. 15.07.2021 на адресу суду від відповідача Швайківської сільської ради надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання позов визнає та зазначає, що обставини, вказані позивачами у позовній заяві, відповідають дійсності. У клопотанні від 15.07.2021 Швайківська сільська рада просить справу розглядати без участі її представника. Відповідач, [PERSON] , у заяві від 25.05.2021 позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення; наслідки визнання позову, передбачені ст.206 ЦПК України їй відомі; справу просить розглянути без її участі. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного. Так, судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 1076 (а.с.20). Після її смерті відкрилася спадщина, зокрема, на житловий будинок [ADDRESS] з господарськими спорудами (веранда, сарай, погріб з шийкою). [PERSON] була матір`ю позивачів, про що свідчать свідоцтва про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] (а.с.15, 16). У відповідності до довідки Швайківськоїї сільської ради №40 від 04.02.2021 згідно погосподарської документації головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] була [PERSON] (а.с.22). Право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] не зареєстроване (довідка Бердичівського міжміського бюро технічної інвентаризації №155 від 05.02.2021, а.с.21). Позивачі звернулися до державного нотаріуса Бердичівської нотаріальної контори з заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на житловий будинок після смерті матері. Постановами державного нотаріуса Бердичівської нотаріальної контори Є.С.Пшеничною від 11.03.2021 №443/02-31 та №444/02-31 їм відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що у позивачів відсутній документ, що посвідчує право власності спадкодавця на житловий будинок (а.с.18, 19). 11.03.2021 державним нотаріусом Бердичівської державної нотаріальної контори Пшеничною Є.С. посвідчено договір про розподіл спадкового майна за реєстровим №2-25, відповідно до умов якого земельна ділянка переходить сестрі позивачів [PERSON] , а житловий будинок позивачам по Ѕ частці кожному (а.с.51, 52). Так, в аспекті заявлених позовних вимог, з огляду на фактичні обставини справи, суд вказує на таке. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як визначено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом ( ст. 1217 ЦК УКраїни). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України). Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як визначено ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном ( ч.1 ст. 317 ЦК УКраїни). Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У відповідності до ст. 5,47,49 Закону України «Про нотаріат», п.22.31 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. На підставі ст. 392 ЦК України - власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Вбачається, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку. Отже, з урахуванням вищевикладеного та того, що позивачі та відповідач [PERSON] , яка також є спадкоємцем першої черги після смерті матері [PERSON] , в добровільному порядку за взаємною згодою уклали договір про розподіл спадкового майна, позивачі фактично прийняли спадщину за законом за спадкодавцем [PERSON] , однак у них існують певні перешкоди щодо оформлення спадкових прав через відсутність у спадкодавця всіх правовстановлюючих документів на спадкове майно - житловий будинок [ADDRESS] з господарськими спорудами (веранда, сарай, погріб з шийкою), врахувавши визнання позову відповідачем, суд, використовуючи винятковий спосіб захисту визнання права власності на спадкове майно, дійшов висновку, що позов до відповідача [PERSON] є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Що ж до заявлення позовних вимог до відповідача - Швайківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, то суд вважає за необхідне зазначити наступне. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2020 року в справі №175/1941/16-ц (провадження № 61-19798св18) вказано, що «у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування». Згідно з роз`ясненнями, викладеними в Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, у справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до положень статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Належним відповідачем по справі є [PERSON] , яка прийняла спадщину та є спадкоємцем майна покійної [PERSON] . Звертаючись до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно після смерті [PERSON] , позивачі відповідачем у справі зазначили також й Швайківську сільську раду, яка не є належним відповідачем у даній справі, а відтак, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог до такого відповідача.

Outcome: partial