Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду із позовом в своїх інтересах та [PERSON] також в інтересах неповнолітньої [PERSON] до [PERSON] та [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб Адміністрації Дніпровського району Кам'янської міської ради про визнання осіб такими. що набули право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що [PERSON] є дочкою відповідача [PERSON] та сестрою відповідача [PERSON]. Вона разом із своїми доньками [PERSON] та [PERSON] з 2001 року постійно мешкають без реєстрації однією сім'єю із [PERSON] та [PERSON] в квартирі розташованій за адресою: [ADDRESS], власниками якої є відповідачі по справі. Вказує, що з часу вселення постійно проживає в квартирі як член сім'ї користуються всіма приміщеннями та сплачує комунальні послуги за квартиру. В жовтні 2017 року вона звернулася до відповідачів із проханням зареєструвати її та дочок в квартирі, але останні відмовилися. Позивачі просять визнати за ними право користування квартирою, що є підставою для їх реєстрації та внесення відповідних змін до особового рахунку. 4 травня 2018 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного провадження. Представник позивача [PERSON] позов в судовому засіданні пітримав просив його задовольнити згідно обставин викладених в позовній заяві. Позивачі [PERSON] та [PERSON] подали суду заяви зігдно яких позов підтримали повністю просять його задоволнити. Співвідповідач [PERSON] позов визнала в повному обсязі просила його задовольнити, вказавши, що дійсно в 1987 році вони отримали спірну квартиру на трьох осіб на неї, її дочку позивача по справі та сина Відповідача по справі. Потім дочка виписалася в 1994 році з квартири, прописалася в іншому місці за адресою: [ADDRESS]. В цій же квартирі дочка прописувала своїх доньок. Згодом вона в в 2006 році виписалася з адреси: [ADDRESS]. Та проживає разом із нею та онуками в спірній квартирі. В 2014 році спірна квартира була приватизована на неї та сина [PERSON]. Позивачі проти цього не заперечували. [PERSON] прояснила суду, що позов підтримує, оскільки проживає в спірній квартирі без реєстрації зі свого народження. Раніше до 2006 року була прописана разом з матір'ю та сестрою в квартирі за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] та його представник позов не визнали надали відзив на позовну заяву /а.с. 92-939/, згідно своїх пояснень даних суду та відзиву зазначили, що позов не визнають повністю, просять в його задоволенні відмовити, оскільки квартира є спільною частковою власністю його та матері відповідача [PERSON]. Він ніколи ні письмової ні усної згоди на вселення позивачів не давав. Останні не є членами його сім'ї, спільного господарства він з ними ніколи не вів. На час вселення позивачі були зареєстровані в іншому приміщенні, тому вважає, що відсутні підстави для задоволення позову. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб Адміністрації Дніпровського району Кам'янської міської ради відзив на позов та заперечення проти позову не надавав. У судовому засіданні встановлені судом обставини та визначені до них правовідносини. В 1987 році позивач [PERSON], відповідачі [PERSON] та [PERSON] отримали квартиру розташованій за адресою: [ADDRESS], та зареєструвалися в ній. В 1994 році позивач [PERSON] знялася з реєстрації в спірній квартирі та зареєструвалася в квартирі за адресою: [ADDRESS], де була зареєстрована по 2006 рік, що підтверджується копією паспорта позивача /а.с. 9-10/. В квартирі за адресою: [ADDRESS] також була зареєстрована позивач [PERSON] з 2008 року по 2015 рік, що підтверджується її копією паспорту. В 2014 році спірна квартира була приватизована на відповідачів по справі та на даний час перебуває у спільній частковій власності [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно /а.с. 94, 95/. Позивачі проживають без реєстрації в спірній квартирі, що підтверджують акти про проживання /а.с. 17, 18/. Перешкод у проживанні їм відповідачами не чиниться. Згідно ст.. 13 ЦК України Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст. 319 ЦК України Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Згідно зі ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку встановлених законом. Згідно ст. 405 ЦК України Члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно ст.3 СК України Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Аналізуючи вищенаведене законодавство, суд приходить до висновку, що крім кровного споріднення між особами, щоб бути членами однієї сім'ї потрібно бути пов'язаним ще й спільним побутом та мати взаємні права та обов'язки. В даному випадку суду не надано доказів того, що позивачі та відповідач [PERSON] крім кровного споріднення мають ще й якийсь спільний побут та взаємні права та обов'язки, навпаки судом встановлено, що [PERSON] в спірній квартирі не проживає, більше п'яти років, чого не заперечувалось учасниками справи. Тому в даному випадку норми закону на які посилаються позивачі в даному випадку застосуванню не підлягають. Крім того суд зазначає, що право проживання в спірній квартирі позивачів відповідачами не заперечується, перешкоди в проживанні позивачам ніким в томі числі і відповідачами не чиняться. А отже право позивачів на проживання в квартирі не порушено. Щодо захисту їх прав шляхом реєстрації в спірній квартирі без згоди одного із співвласників суд вважає таким, що не відповідає вимогам законодавства, оскільки згідно ст. 358 ЦК України Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Враховуючи наведене суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати відносяться на рахунок позивачів. На підставі ст. 316, 319, 321, 358, 405 ЦК України,

Outcome: dismissed