Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Управління МВС України у Рівненській області, Головного управління Національної поліції в Рівненській області, Сарненського РВ УМВС України у Рівненській області про відшкодування моральної шкоди, в якому просять стягнути з Державного бюджету України на їх користь 500 000 гривень на кожного на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями та бездіяльністю посадових та службових осіб УМВС України у Рівненській області, Сарненського РВ УМВС України у Рівненській області, Головного управління національної поліції у Рівненській області. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що 02.03.2011 року у будинку [ADDRESS] була знайдена мертвою їх дочка [PERSON], а також інші особи - [PERSON] та [PERSON] Згідно із лікарським свідоцтвом про смерть № 17, яке видане Комунальним закладом «Обласне бюро судово-медичної експертизи» Рівненської обласної ради 03.03.2011 року, смерть дочки позивачів настала внаслідок гострого отруєння окисом вуглецю. Проте, з таким висновком позивачі не погодилися, оскільки наявні всі підстави вважати, що [PERSON] та інших знайдених осіб було вбито, про що свідчили обставини місця події. Разом з тим, починаючи з 2011 року у порушенні кримінальної справи правоохоронні органи постійно відмовляли. Безліч разів постанови про відмову у порушенні кримінальної справи були скасовані як прокурором, так і судом, органам слідства постійно надавалися вказівки, якими останні нехтували. Позивачі постійно змушені докладати значних зусиль, аби відповідачі розслідували кримінальне провадження та встановлювали винних. Позивачам заподіяна моральна шкода в результаті бездіяльності щодо непроведення ефективного досудового розслідування обставин загибелі дочки [PERSON], постійним та численним винесенням незаконних постанов про відмову у порушенні кримінальної справи та закриття кримінального провадження. Моральна шкода позивачів є значною, оскільки зумовлена: постійним нехтуванням відповідачами вимогами законодавства щодо належного розслідування, що викликало необхідність докладати значних зусиль з ме\-тою примушування відповідачів виконувати свої функції; неможливістю встановлення дійсних причин смерті дочки позивачів у зв'язку з порушеннями, допущеними на ранній стадії слідства; встановленим судом порушенням статті 2 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у відношенні позивачів; необхідністю дворазового виймання тіла померлої із місця поховання, що відбулося у присутності позивачів, відібрання та переміщення частин тіла в цілях досудового розслідування. У зв'язку із протиправною поведінкою відповідачів, позивачі тривалий період часу відчувають зневіру та розчарування, втрату будь-яких сподівань на ефективне і належне розслідування, втрату моральних сил постійно надсилати звернення і скарги у зв'язку з бездіяльністю. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі з підстав наведених в позовній заяві. Крім того, що вказано в позовній заяві додав, що в судовому засіданні знайшло своє відображення наявність неправомірних рішень і дій відповідачів. Протягом п'яти останніх років позивачі змушують відповідачів виконувати свої функціональні обов'язки та проводи досудове розслідування, а фактично позивачі перебрали на себе функції по розслідуванню факту смерті їхньої дочки, в зв'язку з чим безперервно перебувають в стресовому стані, відчувають негативні емоції. Розмір шкоди встановлений позивачами на рівні, який зазвичай присуджує Європейський суд з прав людини в подібних випадках, а тому і вони мають право на відшкодування моральної шкоди в розмірі 500 000 грн. на кожного. Представник Державної казначейської служби України Осіпова З.В. в судовому засіданні позов не визнала, оскільки порядок відшкодування моральної шкоди чітко визначений нормами ЦК України. В даному випадку позивачі не довели неправомірність дій чи бездіяльності відповідачів, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Представник Управління МВС України у Рівненській області та Головного управління Національної поліції в Рівненські області Грімова Г.М. в судовому засіданні позов не визнала з підстав наведених в запереченні на позовну заяву. Зокрема наголосила, що позивачі не довели факту незаконності дій чи бездіяльності органів досудового розслідування, а також наявність причинного зв'язку між такими діями (бездіяльністю) та шкодою. Наявність незаконних дій відповідачів повинна бути встановлена відповідними рішеннями, а не тими які містяться в матеріалах справи та не мають преюдиційного значення. Позивачами не доведено належними та допустимими доказами наявність втрат немайнового характеру та розмір моральної шкоди, яку вони просять стягнути на їх користь. Представник Головного управління Національної поліції в Рівненські області Савюк М.В. позов не визнав та вказав, що саме в зв'язку з поведінкою позивачів, які безпосередньо затягували хід та строк досудового розслідування дане розслідування є тривалим. Смерть [PERSON] не була насильницькою,у зв'язку з чим відсутні ознаки будь-якого злочину в обставинах її смерті, що підтверджено матеріалами кримінального провадження, зокрема висновками близько 40 експертиз. Прокурор Патрикей Ю.В. просила в задоволенні позову відмовити, оскільки незаконність дій чи бездіяльності працівників відповідачів в судовому порядку не визнавалася, а скасовані постанови слідчих по відмову в порушенні кримінальної справи та про закриття кримінального провадження не мають преюдиціальне значення та не є достатньою підставою для відшкодування моральної шкоди. Позивачами не доведено заподіяння їм моральних страждань чи втрат немайнового характеру, та причинного зв'язку між неправомірними діями відповідачів та отриманою ними шкодою. Розмір моральної шкоди взагалі не обґрунтований. Окрім того, в ході всього досудового розслідування факту насильницької смерті дочки позивачів встановлено так і не було. Заслухавши пояснення представника позивачів, представників відповідачів, прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами 02 березня 2011 року в будинку [ADDRESS] була знайдена мертвою дочка позивачів - [PERSON], а також [PERSON] та [PERSON] Постановою слідчого СВ Сарненського РВ УМВС України Колядки А.В. від 05 березня 2011 року відмовлено в порушенні кримінальної справи у зв'язку з відсутністю складу злочину. З листа прокуратури Сарненського району від 10 березня 2011 року №45с-11 слідує, що постанова винесена законно, оскільки згідно лікарських свідоцтв про смерть №17 від 03.03.2011 року, №18 від 03.03.2011 року, №19 від 03.03.2011 року, виданих завідуючою Сарненського міжрайонного відділення РОБ СМЕ Ленчинською Н.В., причиною смерті [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є гостре отруєння окисом вуглецю. У ході огляду місця події слідів незаконного проникнення до приміщення, слідів боротьби, настання насильницької смерті та інших негативних обставин не встановлено (а.с.90). Разом з тим, постановою прокурора Сарненського району від 22 березня 2011 року постанову слідчого СВ Сарненського РВ УМВС України в Рівненській області Колядки А.В. про відмову в порушенні кримінальної справи від 05 березня 2011 року скасовано, оскільки дана постанова була незаконною, необґрунтованою, прийнятою передчасно, в порушення вимог ст.22 КПК України, по неповно зібраним матеріалам та надані слідчому письмові вказівки, а саме: опитати рідних [PERSON], [PERSON] з метою з'ясування причин перебування останніх в господарстві [PERSON]; встановити свідків, які останні бачили [PERSON], [PERSON] та [PERSON]; долучити до матеріалів перевірки акти судово-медичного дослідження трупів [PERSON], [PERSON] та [PERSON]; виконати інші необхідні дії та прийняти процесуальне рішення в порядку ст.97 КПК України (а.с.51). Постановою прокурора Сарненського району від 10 травня 2011 року постанову слідчого СВ Сарненського РВ УМВС України в Рівненській області Колядки А.В. про відмову в порушенні кримінальної справи від 20 квітня 2011 року скасовано, оскільки дана постанова була незаконною, необґрунтованою, прийнятою передчасно, в порушення вимог ст.22 КПК України, по неповно зібраним матеріалам та надані слідчому письмові вказівки, а саме: додатково детально опитати [PERSON], який 28.02.2011 року останнім бачив [PERSON], [PERSON] та [PERSON]; встановити інших свідків, які останні бачили [PERSON], [PERSON] та [PERSON]; долучити до матеріалів перевірки акт судово-медичного дослідження трупа [PERSON]; виконати інші необхідні дії та прийняти процесуальне рішення в порядку ст.97 КПК України (а.с.54). Як вбачається з постанови Сарненського районного суду Рівненської області від 04 липня 2011 року скасовано третю постанову слідчого СВ Сарненського РВ УМВС України в Рівненській області про відмову в порушенні кримінальної справи від 12 травня 2011 року по факту смерті [PERSON], [PERSON], [PERSON] і повернуто матеріали для проведення додаткової перевірки в Сарненський РВ УМВС України в Рівненській області. Мотивами для прийняття вказаної постанови було те, що слідчим Сарненського РВ УМВС України в Рівненській області не були опитані батьки загиблої [PERSON] - [PERSON], [PERSON], за заявою яких була скасована попередня постанова про відмову у порушенні кримінальної справи від 05.03.2011 року і які заявляли про відомі їм обставини загибелі дочки. Також у загиблої [PERSON] був чоловік, з яким остання проживала, однак дана особа не опитувалась слідчим, хоча є близьким родичем і міг би повідомити про стосунки між загиблими [PERSON], [PERSON], [PERSON], крім того скаржники посилались на факт наявності у них предметів одягу, в який була одягнута на момент смерті [PERSON], однак судом встановлено, що ніяких процесуальних рішень по даному факту слідчим не приймалося, крім того суд з'ясував, що скаржники заявляли клопотання про ексгумацію трупа, але не отримали процесуального рішення, також не були ознайомлені з висновком судово-медичного дослідження трупа [PERSON] №17 від 04.05.2011 року, який став підставою для відмови у порушенні кримінальної справи, що свідчить про порушення конституційних прав скаржників, які мають право дати пояснення щодо обставин загибелі дочки та інших осіб, в зв'язку з чим їх пояснення мають бути перевірені слідством, однак слідчим не виконані дані вимоги закону, що є недопустимим при прийнятті рішення про відмову в порушенні кримінальної справи. Таким чином, суд прийшов до висновку, що постанова є незаконною, так як винесена без достатньої перевірки всіх фактів і грунтується на припущеннях, а тому необхідно провести додаткову перевірку в ході якої опитати скаржників та інших осіб, яким відомо про обставини смерті [PERSON], [PERSON], [PERSON], вирішити клопотання щодо надання доказів, ознайомити [PERSON], [PERSON] із висновком судово-медичного дослідження трупа [PERSON] №17 від 04.05.2011 року та інших осіб, після чого процесуальним шляхом вирішити у випадку надходження від скаржників клопотання про ексгумацію трупа загиблої дочки, та провести інші необхідні слідчі дії (а.с.38-39). Згідно листа Департаменту карного розшуку МВС України від 06.08.2011 року №К-1416 проведена службова перевірка та повторно вивчені матеріали на підставі яких прийнято рішення про відмову в порушення кримінальної справи. За результатами проведеної перевірки встановлено, що в порушенні кримінальної справи відмовлено у зв'язку з відсутністю на трупі [PERSON] будь-яких ушкоджень механічного характеру, а причиною смерті відповідно до акту судового-медичного дослідження від 03 березня 2011 року - 04 травня 2011 року №17 є гостре отруєння окисом вуглецю (монооксидом вуглецю) (а.с.94). Як вбачається з постанови старшого прокурора відділу управління нагляду прокуратури Рівненської області від 16 вересня 2011 року четверту постанову слідчого Сарненського РВ УМВС України в Рівненській області Колядки А.В. від 30 липня 2011 року про відмову в порушенні кримінальної справи скасовано, матеріали для доопрацювання та прийняття законного процесуального рішення направлено начальнику СУ УМВС України у Рівненській області, оскільки постанова винесена незаконно, без проведення належної перевірки з метою з'ясування всіх необхідних обставин події. Прокурором надано письмові вказівки: детально опитати родичів померлих [PERSON], [PERSON], [PERSON]; призначити та провести додаткове судово-медичне дослідження трупів з урахуванням пояснень потерпілих; опитати працівників Сарненського РВ УМВС України, які виїжджали на місце події, понятих, які були присутні при проведенні огляду трупів та інших свідків щодо наявності на трупах видимих тілесних ушкоджень; перевірити пояснення батьків [PERSON] з приводу наявності на тілі останньої ножового поранення; зібрати характеризуючі дані на померлих; виконати в повному обсязі зазначені в постанові Сарненського районного суду вказівки та провести інші необхідні та можливі дослідчі дії з метою повного та об'єктивного з'ясування обставин події (а.с.55). З листа прокуратури Рівненської області від 30 вересня 2011 року №04/2/1-0069-11 слідує, що матеріали для проведення додаткової перевірки направлені начальнику СУ УМВС України в Рівненській області (а.с.95). З листа прокуратури Рівненської області від 18 листопада 2011 року №04/2/1-0069-11 слідує, що за результатами додаткової перевірки за фактом смерті [PERSON], [PERSON], [PERSON], проведеної заступником начальника відділу слідчого управління УМВС України в Рівненській області 29 вересня 2011 року винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи, на підставі п.1 ч.1 ст.6 КПК України, у зв'язку з відсутністю події злочину. Однак вказана постанова винесена передчасно, без врахування висновків судово-медичних та імунологічного досліджень, без повного та всебічного з'ясування обставин події,у зв'язку з чим, 18.11.2011 року скасована прокуратурою області (а.с.98). Як слідує з вказаної постанови про скасування постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 18 листопада 2011 року підставами для скасування постанови слідчого було те, що постанова винесена незаконно, без проведення належної перевірки з метою з'ясування всіх необхідних обставин смерті [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.56). 28 листопада 2011 року заступником начальника відділу СУ УМВС України в Рівненської області підполковником Баласом Р.В. повторно прийнято рішення про відмову в порушенні кримінальної справи за відсутністю події злочину. Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 01 лютого 2012 року скаргу [PERSON], [PERSON] на постанову заступника начальника відділу СУ УМВС України про відмову в порушенні кримінальної справи від 28.11.2011 року по факту смерті [PERSON], [PERSON], [PERSON] задоволено, скасовано постанову заступника начальника відділу СУ УМВС України про відмову в порушенні кримінальної справи від 28.11.2011 року по факту смерті [PERSON], [PERSON], [PERSON] і повернуто матеріали для проведення додаткової перевірки в СУ УМВС України в Рівненській області. Мотивами для прийняття вказаної постанови було те, що суд встановив, що в ході проведення дослідчої перевірки не була опитана мати померлої [PERSON], пояснення [PERSON] не було підписане особою, яка відбирала пояснення та опитаною особою, по клопотанню [PERSON], [PERSON] про ексгумацію трупа процесуально не вирішене. Крім того, в судовому засіданні [PERSON] вказала на [PERSON], сина [PERSON], та на жінку на ім'я [PERSON], як на осіб, яким відомі обставини, які мають значення для повного, всебічного та об'єктивного слідства, які як встановив суд в ході дослідчої перевірки опитані не були, та не встановлені інші особи, яким відомі обставини подій, які мали місце в день смерті [PERSON] Таким чином суд прийшов до висновку, що постанова є незаконною, так як винесена без достатньої перевірки всіх фактів, а тому необхідно повернути матеріали для проведення додаткової перевірки, в ході якої необхідно опитати [PERSON], [PERSON], [PERSON], встановити та відібрати пояснення в особи на ім'я [PERSON], сина [PERSON] та інших осіб, яким відомо про обставини смерті [PERSON], [PERSON], [PERSON], повторно опитати осіб, які були присутні при огляді місця події на предмет наявності в будинку верхнього одягу [PERSON] та його стан, після чого процесуальним шляхом вирішити у випадку находження від скаржників клопотання про ексгумацію трупа загиблої дочки та провести інші необхідні слідчі дії (а.с.40). Як слідує з ухвали Апеляційного суду Рівненської області від 01 березня 2012 року постанову Рівненського міського суду від 01 лютого 2012 року залишено без змін, оскільки суд першої інстанції правильно зазначив на необхідність проведення додаткової перевірки, в ході якої необхідно опитати [PERSON], [PERSON], а також [PERSON], яка забирала тіло [PERSON] з моргу, і якій можуть бути відомі обставини, що стосуються справи. Згідно з доводами [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про те, що голова померлої [PERSON] була побита, а матраци, на яких знайдені загиблі - закривавлені, дослідчою перевіркою ця обставина (виявлення крові) не взята до уваги, не з'ясовано, якій людині ця кров належить, зокрема, чи належить вона [PERSON], що можна встановити лише шляхом проведення ексгумації трупа. Ухвалено встановити та відібрати пояснення в особи на ім'я [PERSON], сина [PERSON] та інших осіб, яким відомо про обставини смерті [PERSON], [PERSON], [PERSON] Повторно опитати осіб, які були присутні при огляді місця події на предмет наявності в будинку верхнього одягу [PERSON] та його стан, провести інші слідчі дії для повного та всебічного дослідження обставин даної події (а.с.41). 05 квітня 2012 року старшим слідчим СВ Сарненського РВ УМВС Абрамчуком Р.В. за погодженням із прокурором Сарненського району повторно прийнято рішення про відмову в порушенні кримінальної справи за відсутністю події злочину. Постановою старшого прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами внутрішніх справи при провадженні дізнання та досудового слідства прокуратури Рівненської області Данілея В.Д. скасовано вищевказану постанову від 05 квітня 2012 року, матеріали для організації проведення додаткової перевірки скеровано прокурору Сарненського району, оскільки встановлено, що слідчим не отримано висновок комісійного судово-медичного дослідження за результатами проведеного 29 березня 2012 року розтину [PERSON] та не вжито заходів з метою опитування усіх осіб, зазначених в постанові Рівненського міського суду від 01 лютого 2012 року (а.с.52). Як слідує з постанови судді Сарненського районного суду Рівненської області від 01 серпня 2012 року скаргу [PERSON], [PERSON] на постанову ст. слідчого СВ Сарненського РВ УМВС України Абрамчука Р.В. від 04 травня 2012 року про відмову в порушенні кримінальної справи по факту смерті [PERSON], [PERSON], [PERSON] задоволено. Скасовано постанову ст. слідчого СВ Сарненського РВ УМВС України Абрамчука Р.В. від 04 травня 2012 року про відмову в порушенні кримінальної справи по факту смерті [PERSON], [PERSON], [PERSON] і повернуто матеріали для проведення додаткової перевірки Сарненському РВ УМВС України в Рівненській області. Мотивами для прийняття вказаної постанови стало те, що постанова про відмову в порушенні кримінальної справи від 04.05.2012 року по факту смерті [PERSON], [PERSON], [PERSON] є незаконною, так як винесена без достатньої перевірки всіх фактів, а тому скарга підлягає до задоволення, а постанова до скасування з поверненням матеріалів для проведення додаткової перевірки в ході якої слід опитати [PERSON]У, [PERSON], встановити та опитати жінку на ім'я [PERSON], опитати повторно [PERSON] З огляду на пояснення скаржників про те, що голова [PERSON] була побита, а матрац, на якому вона лежала, носив сліди крові, слід з'ясувати кому належить кров, виявлена на предметах одягу [PERSON], що не було зроблено після проведеної ексгумації та під час судового-імунологічного дослідження від 17.11.2011 року. Суд вважав, що необхідно повторно опитати осіб, які були присутні під час огляду місця події, родичів [PERSON], [PERSON], [PERSON] з приводу, коли востаннє вони бачили померлих, оскільки з пояснень скаржників вбачається, що свою дочку [PERSON] вони бачили за добу до часу виявлення її тіла в будинку [PERSON], а [PERSON] в своїх поясненнях від 02.03.2012 року вказує, що 02.03.2011 року прийшовши в будинок [PERSON] побачив труп господаря та двох жінок. Зі слів [PERSON] «було видно, що вони вже не перший день мертві, так як в будинку стояв ріжучий неприємний запах» (а.с.42-43). 27 серпня 2012 року начальником СВ Сарненського РВ УМВС Міщенею В.П. повторно відмовлено у порушенні кримінальної справи. Постановою заступника прокурора Сарненського району Конончука В.І. постанову про відмову в порушенні кримінальної справи від 27 серпня 2012 року начальника СВ Сарненського РВ УМВС України в Рівненській області Міщені В.П. скасовано як незаконну, оскільки вона прийнята передчасно, по неповно зібраним матеріалам, без повного та всебічного дослідження всіх обставин події, з порушенням вимог ст.22 КПК України (а.с.53). 26 жовтня 2012 року старшим слідчим СВ Сарненського РВ УМВС України в Рівненській області Абрамчуком Р.В. на підставі п.1 ст.6 КПК України прийнято рішення про відмову в порушенні кримінальної справи за відсутності події злочину. Постановою заступника прокурора Сарненського району Конончука В.І. від 09 листопада 2012 року постанову про відмову в порушенні кримінальної справи від 26 жовтня 2012 року скасовано як незаконну, оскільки вона прийнята передчасно, по неповно зібраним матеріалам, без повного та всебічного дослідження всіх обставин події, з порушенням вимог ст.22 КПК України (а.с.57). В ході проведення додаткової перевірки старшим слідчим Абрамчуком Р.В. не виконані вказівки, які надані згідно рішення Сарненського районного суду від 01 серпня 2012 року та прокуратурою району в постанові про скасування постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 15 жовтня 2012 року. Також вказано на необхідність призначення судово-імунологічного дослідження та встановлення чия саме кров виявлена на місці події (померлих чи сторонніх осіб) (а.с.57). 17 грудня 2012 року заступником прокурора Сарненського району Конончуком В.І. відомості про вказаний факт внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42012190200000004 за попередньою правової кваліфікацією п.1 ч.2 ст.115 КК України та провадження скеровано в СВ Сарненського РВ УМВС. Як слідує з листа Головного слідчого управління Міністерства внутрішніх справ України від 17 січня 2013 року №13/К-125 17 (24) грудня 2012 року працівниками СВ Сарненського РВ винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України (а.с.108). 01 лютого 2013 року прокуратура Сарненського району повідомила [PERSON] про те, що постанова про закриття кримінального провадження винесена передчасно, без проведення всіх можливих слідчих дій щодо всебічного, повного та неупередженого розслідування, а тому дане рішення прокуратурою району скасовано з наданням відповідних вказівок для виконання. Матеріали скеровано начальнику Сарненського РВ УМВС України в Рівненській області для організації проведення подальшого досудового слідства (а.с.106). Як слідує з постанови заступника прокурора Сарненського району Конончука В.І. від 05 лютого 2013 року постанову слідчого СВ Сарненського РВ УМВС України Абрамчука Р.В. про закриття кримінального провадження, за ознаками злочину, передбаченого п.1 ч.2 ст.115 КК України на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, за відсутністю складу злочину скасовано, так як вказане рішення прийнято в порушення вимог ст.9 КПК України, постанова є незаконною та необґрунтованою. Слідчому при проведенні досудового розслідування надано ряд вказівок (а.с.58). 09 вересня 2013 року кримінальне провадження закрите старшим слідчим СВ Сарненського РВ УМВС України Зелінською Т,О. на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України. Ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 01 жовтня 2013 року скаргу потерпілих [PERSON], [PERSON] на рішення слідчого про закриття кримінального провадження №42012190200000004 від 17.12.2012 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п.1 ч.2 ст.115 КК України, задоволено. Скасовано постанову старшого слідчого СВ Сарненського РВ УМВС України в Рівненській області майора міліції Зелінської Т.О. від 09.09.2013 року про закриття кримінального провадження №42012190200000004 від 17.12.2012 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п.1 ч.2 ст.115 КК України, як незаконну. Копію ухвали слідчого судді та матеріали кримінального провадження №42012190200000004 від 17.12.2012 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п.1 ч.2 ст.115 КК України направлено прокурору, який здійснював процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, Азізову С.А. для організації досудового розслідування. З мотивувальної частини вказаної ухвали вбачається, що викладені в оспорюваній постанові висновки про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого п.1 ч.2 ст.115 КК України, є передчасними, так як органом досудового розслідування не вчинені необхідні слідчі дії для встановлення істини у кримінальному провадженні, крім того постанова про закриття кримінального провадження є незаконною, так як порушені права потерпілих та ст.2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (а.с.44-46). З листа прокуратури Рівненської області від 24 березня 2014 року №04/2/2-0069-11 вбачається, що в зв'язку з неефективним досудовим розслідуванням даного кримінального провадження 21 березня 2014 року прокуратурою області визначено підслідність за слідчим управлінням УМВС України в Рівненській області (а.с.63). З листа прокуратури Рівненської області від 05 березня 2015 року №04/2/5-0069-11 вбачається, що в зв'язку з неповним та не об'єктивним досудовим розслідуванням, начальнику СУ УМВС України в Рівненській області скеровано вимогу про проведення службової перевірки, притягнення винних осіб до дисциплінарної відповідальності та заміну слідчого у вказаному кримінальному провадженні. (а.с.62). 30 січня 2016 року старшим слідчим відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров'я особи СУ ГУНП в Рівненській області Савюком М.В. винесено постанову про закриття даного кримінального провадження в зв'язку з відсутністю події кримінального правопорушення. Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 24 лютого 2016 року скаргу [PERSON] та [PERSON] задоволено, постанову старшого слідчого відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров'я особи СУ ГУНП в Рівненській області Савюка М.В. про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42012190200000004 від 17 грудня 2012 року за ознаками злочину, передбаченого п.1 ч.2 ст.115 КК України у зв'язку із відсутністю події кримінального правопорушення, скасовано. Матеріали кримінального провадження №42012190200000004 повернуто в СУ ГУНП в Рівненській області для доопрацювання. З мотивувальної частини вказаної ухвали вбачається, що дана постанова слідчим винесена передчасно та не ґрунтується на повному, об'єктивному дослідженні всіх обставин даного кримінального правопорушення. При проведенні досудового розслідування слідчому необхідно винести постанову з дотриманням вимог Кримінально-процесуального законодавства, з'ясувати викладені в скарзі обставини, провести слідчі та процесуальні дії, які виникнуть під час перевірки, оцінити їх в сукупності з іншими доказами і прийняти обґрунтоване процесуальне рішення (а.с.84-85). Досудове розслідування на час розгляду даної цивільної справи у вказаному кримінальному провадженні триває, підозра жодній особі оголошена не була, остаточне рішення не прийнято, що не заперечувалося сторонами в судовому засіданні. Відповідно до ч. 3 ст. 8 Конституції України норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. В позовній заяві позивачі просять відшкодувати моральну шкоду, завдану незаконними діями та бездіяльність посадових та службових осіб УМВС України в Рівненській області, Сарненського РВ УМВС України у Рівненській області, Головного управління Національної поліції у Рівненській області посилаючись на статтю 1174 ЦК України, разом з тим саме положення ст. 1176 ЦК України закріплюють особливий режим відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Так, ч. 6 ст. 1176 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Частина 1ст. 23 ЦК України закріплює, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків (частина 1 статті 1172 ЦК України). Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. У пункті 5 вказаної постанови роз'яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Частинами п. 3, 9 зазначеної постанови визначено, що моральна шкода може полягати зокрема: у принижені честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушені права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Виходячи з викладеного та з урахуванням положень ст. 60 ЦПК України, для задоволення заявленого позову про відшкодування моральної шкоди, саме позивач мав довести наявність перелічених вище умов. Позивачами та їх представником незаконність дій та бездіяльності посадових та службових осіб УМВС України в Рівненській області, Сарненського РВ УМВС України у Рівненській області, Головного управління Національної поліції у Рівненській області, а також наявність причинного зв'язку між такими діями (бездіяльністю) та шкодою, яку вони зазнали внаслідок цих дій (бездіяльності), не доведена. Належними і допустимими доказами незаконності дій чи бездіяльності посадових та службових осіб УМВС України в Рівненській області, Сарненського РВ УМВС України у Рівненській області, Головного управління Національної поліції у Рівненській області могли б бути судові рішення чи постанови вищестоящих органів УМВС України, Національної поліції України або прокуратури, якими було б встановлено бездіяльність та незаконні дії працівників відповідачів. Проте, як слідує з досліджених вище рішень судів, прокуратур в жодному із них не встановлено незаконних дій чи бездіяльності працівників відповідачів. Стосовно доведеності факту спричинення позивачу моральної шкоди. В пункті 3 вказаної вище постанови Пленуму Верховного Суду України зазначено про те, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. В даному випадку позивачі обґрунтовували перед судом спричинену їм моральну шкоду поясненнями наведеними ними в позовній заяві та їх представником в судовому засіданні. Однак, пояснення позивачів та їх представника не можуть бути визнані судом належним і допустимим доказом у відповідності до ст.ст. 58, 59 ЦПК України спричинення їм моральної шкоди. А згідно частини 4 ст.60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи вказані вище положення закону, суд приходить до висновку, що сукупність підстав для відшкодування моральної шкоди не встановлена. Зважаючи на викладене, у суду відсутні правові підстави для задоволення вимог позивачів, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed