Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із даною позовною заявою та просили визнати за ними в порядку спадкування право на ? частину права на земельну частку (пай), розміром 2,77 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Красно слобідської сільської ради Обухівського району, перебувала у колективній власності КПС імені [PERSON], та належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 3 серпня 2004 року зареєстрованого в реєстрі за № 2836, за кожним. Обґрунтовуючи позовну заяву, позивачі зазначили, що 23 вересня 2015 року помер їх батько [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина на все належне йому майно, в тому числі право на земельну частку (пай) розміром 2,77 га. Позивачі звернулись для оформлення спадщини після смерті батька до Обухівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину, їм було відмовлено у зв'язку відсутністю правовстановлюючих документів на майно. Позивачі в судове засідання не зявились. Представник позивачів подав до суду заяву, в якій позов підтримав, просив його задовольнити з підстав, наведених в позовній заяві. Також, просив справу розглвдати без його участі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Обухівського району Київської області, про розгляд справи повідомлявся належним чином, в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності та ухвалити рішення згідно із чинним законодавством. Представник третьої особи також подав клопотання про розгляд справи без нього, поклався на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. 23.09.2015 року помер [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії I-ОК № 351831. Після смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі на земельну частку (пай), розміром 2,77 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Красно слобідської сільської ради Обухівського району Київської області. \~\~\~\~ Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належала земельна частку (пай), розміром 2,77 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради, Обухівського району Київської області, яку він отримав у порядку спадкування після смерті [PERSON]. Цей факт підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом\~ від 03.08.2004 року, № в реєстрі 2836.\~ \~ Державний нотаріус Обухівської районної державної нотаріальної контори своїм листом від 23.03.2016 року\~ № 704/01-16 відмовив позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину, що належала померлому [PERSON], оскільки відсутні документи, які підтверджують право власності на нерухоме майно. \~ На підставі Розпорядження Обухівської районної державної адміністрації Київської області № 96 від 30.03.2015 року [PERSON] було надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах [PERSON] сільської ради, Обухівського району Київської області. Як вбачається з технічної документації, розробленої Обухівським міськрайонним виробничим відділом Київської обласної філії ДП «Центр ДЗК», земельній ділянці паю було присвоєно кадастровий номер : 3223185600:04:003:0005 та визначено межі земельної ділянки в натурі. Проте, за життя померлий [PERSON] не встиг отримати свідоцтво на право приватної власності на земельну ділянку. З матеріалів спадкової справи № 382/2015 після померлого [PERSON], вбачається, що 21.10.2015 року дружина померлого, [PERSON], відмовилась від прийняття спадщини, тому позивачі є єдиними спадкоємцями після смерті свого батька. Як зазначено в п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до п. «г» ч.3 ст. 81 ЗК України, громадяни України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Стаття 1223 ЦК України вказує, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно із ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Частиною 2 цієї статті визначено способи захисту цивільного права, одним з яких є визнання права. З урахуванням встановлених з матеріалів справи обставин, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Долю судових витрат слід вирішити відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved