Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

Позивачі за первісним та відповідачі за зустрічним позовом - [PERSON], [PERSON], [PERSON], звернулися до суду з позовною заявою, в якій просять зобов'язати відповідача - [PERSON], усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою та відновити порушені межові знаки між їхніми земельними ділянками. Відповідачка за первісним та позивачка за зустрічним позовом - [PERSON], звернулася до суду з зустрічною позовною заявою, в якій просить скасувати державний акт та державну реєстрацію на право приватної власності на землю виданий на ім'я [PERSON] У відкритому судовому засіданні позивач по первісному та відповідач за зустрічним позовом - [PERSON], просить задовольнити її позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві та пояснила суду, що відповідачка не дає їй змоги встановити межі між їх суміжними земельними ділянками, які визначені її державним актом на землю. При цьому, просить зобов'язати відповідачку, відновити порушені межові знаки та не чинити перешкод в користуванні земельною ділянкою. Зазначивши суду, що не заперечує проти того щоб відповідачка [PERSON], їздила до свого огороду через її земельну ділянку. Співпозивачі [PERSON], [PERSON], в зал судових засідань не з'явилися, про час і місце судового розгляду повідомлялися в установленому законом порядку. [PERSON], [PERSON], надали суду заяву в якій просять розгляд даної справи проводити без їх участі (а.с. 55). Представник [PERSON], [PERSON], [PERSON], адвокат [PERSON], який діє на підставі угод на представництво інтересів у цивільній справі та ордеру (а.с. 51-54) у відкритому судовому засіданні зазначив, що первісний позов позивачки підтримує в повному обсязі, а зустрічний позов взагалі безпідставний і не підлягає до задоволення. Відповідачка за первісним та позивачка за зустрічним позовом - [PERSON], пояснила суду, що звернення позивача до суду безпідставне. Ніяких перешкод позивачу щодо користування її земельною ділянкою вона не створює. Державний акт на право власності на землю, який виданий на ім'я [PERSON] на її думку необхідно скасувати, оскільки технічна документація на земельну ділянку [PERSON] виготовлена з порушенням чинного законодавства. Представник [PERSON], адвокат [PERSON], який діє на підставі довіреності (а.с. 108) у відкритому судовому засіданні зазначив, що Державний акт на право власності на землю на ім'я [PERSON] необхідно скасувати, так як технічна документація на підставі якої видано акт виготовлена з порушенням чинного законодавства і не відповідає фактичній конфігурації земельної ділянки. Представник співвідповідача Котелевської селищної ради Полтавської області - Якименко Л.О., яка діє на підставі довіреностей від № 1 від 03 січня 2013 року, № 1 від 08 січня 2014 року (а.с. 36, 134) в судовому засіданні зазначила суду, що заперечує проти задоволення позовних вимог щодо скасування державного акту на землю, оскільки державний акт видано відповідно до вимог чинного законодавства, що підтверджується технічною документацією, актами комісій селищної ради, при вирішенні даної справи покладається на розсуд суду. Представник співвідповідача відділу Держземагенства України в Котелевському районі Полтавської області в зал судових засідань не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся в установленому законом порядку. Про причини неявки до суду не повідомив, але свою правову позицію виклали в листі № 10-01-43/1927 від 27.11.2013 року, в якому зазначили, що позовні вимоги по скасуванню державного акта та державної реєстрації не визнають в повному обсязі (а.с. 77). При цьому, сторони та учасники процесу в більшості висловлювали свої суб'єктивні міркування та припущення з приводу вище зазначеного звернення з позовами до суду, а також розповідали про обставини, які ніякого правового значення по даній цивільній справі взагалі не мають. Суд, системно дослідивши матеріали цивільної справи (а.с. 1-134), заслухавши пояснення сторін, свідків, приходить до переконання, що у задоволенні первісного та зустрічного позову слід відмовити повністю з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0.15 га., яка розташована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується Державним актом на право власності на землю серії І - ЯК № 279998, який виданий відповідно до вимог чинного земельного законодавства та рішення виконавчого комітету Котелевської селищної ради від 04 грудня 2009 року № 47 (а.с. 15). [PERSON] є землекористувачем, оскільки її земельна ділянка не приватизована технічна документація на землю відсутня. Державного акту на право власності на земельну ділянку розташовану за адресою: [ADDRESS] в [PERSON], взагалі не має, що вона і сама не заперечує. Позивач за первісним позовом просить суд зобов'язати усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою та відновити порушені межові знаки, а позивач за зустрічним позовом просить суд скасувати державний акт та державну реєстрацію на право власності на землю. Стосовно позовних вимог позивачів за первісним позовом щодо зобов'язання усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою та відновити порушені межові знаки. Під час судового розгляду, а також виїзного судового засідання судом встановлено, що в теперішній час права позивачів - [PERSON], [PERSON], [PERSON], щодо меж та користуванню земельною ділянкою, яка перебуває в їх користуванні взагалі не порушені, оскільки кордони між їх суміжними земельними ділянками визначені та позначені вкопаними металевими стовпами. Ніяких видимих, штучно створених перешкод на спірних земельних ділянках не виявлено. Відповідно до вимог п. «д» ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: організація землеустрою. Відповідно до вимог п. «в» ст. 183 Земельного кодексу України основним завданням землеустрою є: встановлення на місцевості меж адміністративно-територіальних утворень, територій з особливим природоохоронним, рекреаційним і заповідним режимами, меж земельних ділянок власників і землекористувачів. Відповідно до ч.1 ст. 107 Земельного кодексу України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. Виходячи із змісту вище зазначених правових норм Земельного кодексу України встановлення на місцевості меж земельних ділянок власників і землекористувачів належить до компетенції органів місцевого самоврядування, а саме до компетенції землевпорядників Котелевської селищної ради, які і мають право на встановлення меж, а громадяни - власники та користувачі земельних ділянок таким правом відповідно до вимог чинного законодавства не наділені. Крім цього, в ході судового розгляду, судом роз'яснено сторонам їх права та обов'язки, передбачені ст.ст. 60, 143-145 ЦПК України щодо проведення судової землевпорядної експертизи, на вирішення якої можливо поставити ті запитання, що потребують спеціальних знань і мають значення для встановлення фактів, на які посилаються сторони, але сторони (позивач та відповідач) відмовилися від проведення експертизи. Таке ставлення сторін до проведення землевпорядної експертизи, на думку суду унеможливлює їх посилання на ті обставини для з'ясування яких необхідно спеціальні знання, в зв'язку з чим пропонувалося проведення даної експертизи. На думку суду відповідно до змісту вимог ст. 145 ЦПК України призначення вище зазначеної судової землевпорядної експертизи не є обов'язковим для суду по даній цивільній справі, оскільки обставини для встановлення яких призначення судових експертиз є обов'язковим, відсутні. Стосовно позовних вимог позивачки за зустрічним позовом щодо скасування державного акта та державної реєстрації на право власності на землю Виходячи із змісту ст. 373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Відповідно до вимог ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Доказів на обґрунтування своєї позовної вимоги про скасування державного акта та державної реєстрації державного акта, позивачкою надано не було, як і не заявлено про неможливість їх подання з незалежних від неї причин. До припущень позивачки, що технічна документація на земельну ділянку відповідачки виготовлена з порушенням чинного законодавства, суд відноситься критично, оскільки ніяких об'єктивних доказів позивачка з цього приводу суду не надала. При цьому, суд виходить також з того, що посадові особи, які виготовляли та видавали технічну документацію, яка послугувала видачі державного акта на право приватної власності на землю відповідачки, в силу своєї компетентності несуть відповідальність за видані ними документи, а доказів про оскарження їх рішень, або їх недійсність на момент розгляду справи, позивачами суду не надано, як і не встановлено в ході судового засідання. Виходячи із змісту ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. З огляду на наведене вище суд вважає, що сторони повинні були використовуючи принцип диспозитивності надавати докази та обґрунтовувати свої позовні вимоги та заперечення. Конкретних пояснень по суті заявлених вимог і обставин викладених в позовних заявах сторони в ході судового розгляду справи не надали, свої позовні вимоги не обґрунтували, а в більшості висловлювали припущення та свої суб'єктивні міркування. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на наведене вище суд вважає, що сторони не довили своїх позовних вимог, що є їх основним обов'язком відповідно до засад змагальності процесу за ст. 10 ЦПК України. При цьому, суд створив усі умови для змагальності процесу, роз'яснював сторонам їх права і обов'язки. Відмовляючи в задоволенні первісного позову [PERSON], [PERSON], [PERSON], про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та відновлення порушених межових знаків та зустрічного позову [PERSON], про скасування державного акта та державної реєстрації на право власності на землю, суд виходить із засад справедливості, добросовісності, виваженості, розумності, відповідно до вимог п. п. 5, 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Відповідно до змісту вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати позивачам за первісним та позивачці за зустрічним позовом не присуджуються.

Outcome: dismissed