Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

Позивачка 01.02.2016 року звернулася до суду до відповідача із позовом про визнання права власності на земельні частку ( пай ), посилаючись на те, що вона народилася 27.04.1960 року в с. Білий Берег Малинського району Житомирської області. З 1986 року проживає в [INFO] та області. 01.08.1986 року зарахована в члени колгоспу «Зоря комунізму» та на роботу робочою МТФ № 2 згідно вкладишу в трудову книжку БТ-1 № 5214544. 05.01.1987 року переведена дояркою. 20.12.1991 року в зв»язку з реорганізацією колгосп «Зоря комунізму» перейменовано в Агрообєднання «Зоря». 20.12.1991 року вона прийнята в члени Агрообєднання «Зоря» на роботу дояркою. 10.07.1996 року вона була виключена з членів Агрообєднання «Зоря» за згодою сторін. 20.03.1997 року вона знову прийнята на роботу в Агрообєднання «Зоря» робочою МТФ № 2. І тільки 30.06.2005 року звільнена з роботи з ПП «Зоря» за згодою сторін. Отже, вона фактично працювала в колгоспі «Зоря комунізму», після реорганізації в Агрообєднанні «Зоря» та ПП «Зоря» до 30.06.2005 року. До грудня 2015 року вона впевнена, що має право на земельну частку ( пай ), як колишній член КСП «Зоря комунізму». Крім того, вона має свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства Серії ПО № 100910 від 23.11.2001 року. Згідно свідоцтва вона має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства ПСП «Зоря» с. Рунівщина відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай, затвердженого зборами співвласників 27.04.2001 року, в розмірі 1 546,00 грн., або 0,0003 відсотків, в т. обігові засоби 386,00 грн. Раніше вона не зверталася до сільської ради про виділення їй земельної частки ( паю ) в натурі ( на місцевості ), так як не мала коштів для оформлення документів на землю. За інформацією односельців виготовлення документів коштувало близько 5 000 грн. Крім того, тривалий час знаходилася з чоловіком у Вінницькій області, де доглядала свою стареньку матір. На даний час обставини змінились, і вона має намір обробляти свою земельну ділянку самостійно. З метою виділення своєї земельної частки ( паю ) в натурі ( на місцевості ) вона 12.11.2015 року звернулась до Рунівщинської сільської ради з відповідною заявою. В відловідь на її заяву від 08.12.2015 року за № 02-22\\628 Рунівщинська сільська рада повідомила, що відповідно до «Проекту розташування земельних часток ( паїв ) ПП «Зоря» на території Рунівщинської сільської ради та Черкасівської сільської ради Полтавського райо Полтавської області» її не було включено до Спику громадян-членів ПП «Зоря» на території Рунівщинської та Черкасівської сільських рад Полтавського району, які мають пра на отримання земельної частки ( паю ). Також, даним листом Рунівщинська сільська рада порекомендувала їй для вирішення даного питання звернутися до суду. Вважаючи, що це якась помилка, воеа в особі уповноваженого представника 16.12.2015 року звернулась до Відділу Держгеокадастру у Полтавському районі Полтавської області з заявою, в якій прохала повідомити чи включена вона до Списку осіб, які мають право на отримання земельної частки ( паю ) колишнього КСП «Зоря комунізму», в подальшому реорганізованого в Агрооб»єднання «Зоря» с. Рунівщина Полтавського району Полтавської області. 12.01.2016 року вона отримала відповідь від Відділу Держгеокадастру Полтавському районі Полтавської області від 25.12.2015 року за № 0-28-0.2-1155\\2-15, якою їй повідомили, що у списках громадян-членів Агрооб»єднання «Зоря» Полтавського району Полтавської області, який є додатком до державного акту на право колектив власності на землю серії І-ПЛ № 000022 виданий Полтавською районною радою від 04.02.1996 року та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право колективної власності землю за № 37, громадянка [PERSON] не значиться. Отже, про порушення свого права на отримання земельної частки ( паю ) вона дізналася лише 08.12.2015 року, а підтвердження порушення свого права отримала 12.01.2016 року. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тому позов подається у встановлений законодавством строк. [PERSON] акт на право колективної власності на землю Агрооб»єднанню «Зоря» видано 04.01.1996 року, серії І - ПЛ № 000022. [PERSON] актом Агрооб»єднання «Зоря» передано у колективну власність 2 753,8 гектарів землі для ведення колектив сільського господарства відповідно до рішення Рунівщинської сільської Ради народних депутатів від 29.11.1995 року. Відповідно до п.2 Указу Президента України № 720 від 08.08.1995 року «Про порядок розпаювання земель. переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам» право на земельну частку ( пай ) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, колишні члени підприємства, а також пенсіонери з їх числа. Згідно Узагальнення судової практики розгляду судами земельних спорів, які розглядали в 2001 р. і в І півріччі 2002 р. Верховного Суду України від 01.09.2003 року, вирішуючи питання про право певної особи на земельну частку ( пай ), суд повинен з»ясувати, чи була ця особа членом КСП на час видачі державного акта про право колективної власності на землю та чи була вона внесена до списку осіб, що додається до цього державного акта. Право власності на земельну частку ( пай ) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту видачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному КСП членом якого він є. 04.01.1996 року, тобто на час передачі державного акта про право колективної власності на землю Агрооб»єднанню «Зоря» вона була членом Агрооб»єднання «Зоря». Отже, на момент розпаювання земель Агрооб»єднання «Зоря» вона була членом цього господарства та відповідно до Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» за № 720 від 8 серпня 1995 року, набула права на земельну частку ( пай ), однак, помилково не була включена до списку-додатку до державного акту по Агрооб»єднанню «Зоря». До вручення державного акта про право колективної власності на землю власником землі була Держава, а після передачі його КСП ( у колективну власність ) земля стала належати на праві спільної часткової власності тим особам, які працювали на ній і були членами цього КСП, та працівникам інших сільськогосподарських утворень. Кожен з них став власником ще не визначеної за розміром частки землі. Всі працівники колишніх господарств ( колгоспів, радгоспів, інших утворень ), у тому числі й пенсіонери, які залишилися членами нових підприємств, та члени підприємств, які були живими на дату отримання державного акта про передачу землі у колективну власність КСП, починаючи із зазначеної дати стали її власниками у рівних частках. Згідно Узагальнення практики розгляду судами спорів, що виникають із земельних правовідносин за 2013 рік - І півріччя 2014 року, здійсненого на виконання листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 жовтня 2014 р. ( вих. №10-1381/0/4-14 ) прикладом розгляду справи стосовно набуття права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення може бути справа № 627/588/14-ц., яка перебувала на розгляді Краснокутського районного суду Харківської області за позовом Особи 1 до Краснокутської райдержадміністрації Харківської області про визнання права власності на земельну частку ( пай ). Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач у 1989 р. був прийнятий у члени колгоспу «Дружба, реорганізованого в КСП «Дружба», однак помилково не включений до списку-додатку до державного акту, виданого відповідачу. Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 23 червня 2014 р. позов задоволено, за Особою 1 визнано право на земельну частку ( пай ) та зобов»язано відповідача виділити земельну частку ( пай ) розміром 7,35 в умовних кадастрових гектарах, ділянка № 240, із невитребуваних земельних часток ( паїв ). В рішенні суд обґрунтовано вказав, що позивач мав право на земельну частку ( пай ) відповідно до Указу Президента України № 720 від 08 серпня 1995 р. «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», але безпідставно не був включений до списку - додатку до державного акту та сертифікат на право на земельну частку ( пай ) не отримував. Також, прикладом розгляду справи стосовно набуття права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення може бути справа № 545\\1344\\15-ц., яка перебувала на розгляді Полтавського районного суду Полтавської області за позовом ОСОБИ 1 до Полтавської райдержадміністрації, Рунівщинської сільської ради Полтавського району про визнання права на земельну частку ( пай ). Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач у 1989 р. був прийнятий у члени колгоспу «Зоря комунізму», реорганізованого в Агрооб»єднання «Зоря», а пізніше в ПП «Зоря», однак з невідомих йому причин не був включений до списку осіб, що мають право на одержання земельної частки ( паю ). Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 22 липня 2015 року позов задоволено, визнано за ОСОБОЮ 1 право на земельну частку ( пай ) в розмірі 4,80 умовних кадастрових гектарів із земель запасу сільськогосподарського призначення ( ріллі ) в полі № 22 за межами населених пунктів Рунівщинської сільської ради Полтавського району Полтавської області. Відповідно до архівної довідки від 17.07.2015 року № 01-51\\87, виданої Архівним відділом Полтавської районної державної адміністрації, в підставі розпорядження голови Полтавської райдержадміністрації № 378 від 23.03.1996 рок колгосп «Зоря комунізму» був реорганізован в АО «Зоря». На підставі розпорядження голови Полтавської райдержадміністрації № 278 в 05.06.2000 року АО «Зоря» було реорганізовано в ПСП АО «Зоря». На підставі розпорядження голови Полтавської райдержадміністрації № 451 в 12.02.2001 року ПСП АО «Зоря» було реорганізоване в ПП «Зоря». ПП «Зоря» у 2003 році був ліквідований без правонаступника. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 2 ст. 373 ЦК України, право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю ( земельну ділянку ) набувається і здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 25 ЗК України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров»я, розташованих в території відповідної ради, а також пенсіонерів з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки ( паю ). Згідно п. 3 «Порядку організації робіт та методики розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток ( паїв )» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів Україні від 04.02.2004 року № 122 «Про організацію робіт та методику розподілу земельних діляна між власниками земельних часток ( паїв )», у разі виявлення після розробки проекту факт невключения одного чи кількох громадян, які отримали сертифікати на право на земельну частку ( пай ) у встановленому законодавством порядку, спадкоємців права на земельнну частку ( пай ), посвідченого сертифікатом, інших громадян та юридичних осіб України, які відповідно до законодавства набули право на земельну частку ( пай ), до списку власників земельних часток ( паїв ), на підставі якого був складений проект, сільська, селищна міська рада чи райдержадміністрація може прийняти рішення ( розпорядження ) про коригування проекту землевпорядною організацією з метою забезпечення громадян необхідною кількістю земельних ділянок ( на підставі відповідного договору ) або надання зазначеним громадянам земельних ділянок із земель запасу чи резервного фонду у розмірі відповідної земельної частки ( паю ). У разі неприйняття сільською, селищною, міською радою чи райдержадміністрацією рішення ( розпорядження ) щодо коригування проекту або надання таких ділянок із земель запасу чи резервного фонду питання вирішується у судовому порядку. Прохала поновити їй - [PERSON] строк звернення до суду з позовом про визнання права на земельну частку ( пай ). Визнати за нею право на земельну частку ( пай ), розташовану на території Рунівщинської сільської ради Полтавського району Полтавської області, за межами населених пунктів, рівної з іншими колишніми членами КСП «Зоря комунізму» Полтавського району Полтавської області. В судове засідання сторони не з»явилися, надавши суду заяви про розгляд справи в їх відсутності. Де, позивачка позов підтримала, прохала задовольнити ( а. с. 54 ). Представник позивачки - [PERSON] ( а. с. 34 ) уточнила позовні вимоги та розмір земельної ділянки ( паю ) після отримання певних відомостей ( а. с. 67 69 ) та також надала заяву про розгляд справи в її відсутності, де позов підтримала із викладених в ньому підстав. Представники : відповідача Полтавської РДА та третьої особи, що не заявляє самостійних вимог відділу Держгеокадастру Полтавського району Полтавської області, вказавши, що при розгляді справи покладаються на розсуд суду та не висловили заперечень щодо позову ( а. с. 52 - 53, 68 ). Представник відповідача [PERSON] сільради Полтавського району в особі сільського голови прохав розглядати справу в його відсутності та заперечив щодо позову із підстави відсутності на території сільради вільної земельної ділянки ( а. с. 72 ). Тому, суд вважає за можливе розгляд справи по суті у відсутності не з»явившихся, належно повідомлених сторін по наявним матеріалам справи та за наявності від них відповідних заяв. Судом встановлено всі обставини, на які посилається в позові позивачка та вони доводяться матеріалами справи на а. с. 5 35, 68. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню відповідно до ст. 392, ч. 2 ст. 373 ЦК України та ст. 25 ч. 1 ЗК України, так як власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це оспорюється або не визнається іншою особою, право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю ( земельну ділянку ) набувається і здійснюється відповідно до закону та при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров»я, розташованих в території відповідної ради, а також пенсіонерів з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки ( паю ).

Outcome: approved