overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

Позивачка 30 січня 2018 року звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі мають спільну малолітню дитину - сина [PERSON] [INFO]; дитина проживає постійно з нею, коштів не достатньо для її утримання, матеріальної допомоги не отримує. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно. Ухвалою суду від 13 лютого 2018 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У строки передбачені ст. 179 ч.7 ЦПК України сторони клопотання про розгляд справи в судовому засіданні за їхньою участю не надали; відповідач відзив не подав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно свідоцтва про народження сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Дитина проживає та знаходиться на утриманні матері (а.с. 4). Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. За частинами першою, другою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до частини третьої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

Позивачка 31.01.2017 р. звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн. щомісячно. Після зменшення розміру позову 01.03.2017 р. просила стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно. Заявлений позов обґрунтовувала тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі, у якому народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає належного матеріального утримання дитині. Позивачка у судове засідання не зявилася, у поданій суду заяві просила розглянути справу в її відсутності, позов у зменшеному розмірі підтримала і просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, у поданій суду заяві визнав позов у зменшеному розмірі, не заперечував щодо його задоволення, просив розглянути справу в його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов у зменшеному розмірі підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що у шлюбі сторін народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає належного матеріального утримання дитині. У відповідності з вимогами ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини сторін, зокрема те, що дитина здорова, перебуває на утриманні матері, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку. Суд також враховує стан здоровя відповідача, що є задовільним, та матеріальне становище відповідача, який працює неофіційно, отримуючи нерегулярний дохід, інших дітей і непрацездатних утриманців не має. З огляду на викладене суд дійшов висновку про обґрунтованість позову. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 180, 182, 184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

Позивачка 31.01.2017 р. звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON]. В заяві вказала, що 11.06.2014 року сторонами розірвано шлюб., від шлюбу мають сина: [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави по справі №554/4759/14-ц, стягнуто із [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON],[INFO] , у розмірі 550,00 грн. у твердій грошовій одиниці до досягнення дитиною повноліття з 08.04.2014 року. Позивачка перебуває у складному матеріальному становищі і потребує коштів на утримання дитини , а у звязку з тим , що відповідач знайшов роботу і матеріальний стан його значно покращився . Прохала змінити розмір аліментів, а саме: щомісяця стягувати з [PERSON], [INFO] , уродженця [INFO] , на її користь на утримання сина [PERSON],[INFO], в розмірі 1/ 4 частини від всіх його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , починаючи з 31.01.2017 року та досягнення дитиною повноліття . Позивачка надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала. Відповідач надав суду заяву про розгляд без його усаті, позов визнав частково , прохав задовільнити в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісячно. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що 11.06.2014 року сторонами розірвано шлюб., від шлюбу мають сина: [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави по справі №554/4759/14-ц, стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON],[INFO] , у розмірі 550,00 грн. у твердій грошовій одиниці до досягнення дитиною повноліття з 08.04.2014 року. Позивачка перебуває у складному матеріальному становищі і потребує коштів на утримання дитини . Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 ч.3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Згідно ст.192 ч.1 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них\~та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи те, що відповідач має постійну роботу працює в ТОВ «Бурова Компанія Укрбурсервіс», та матеріальний стан значно покращився тому має можливість сплачувати аліменти в розмірі , 1/4 частини від всіх його доходів але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

Позивачка 31.03.2014 р. звернулась до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що від сумісного життя з відповідачем вона має неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який знаходиться на її повному утриманні і вихованні. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, просила суд стягувати з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня розірвання шлюбу з 23.03.2011 р. і до повноліття дитини. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала, наполягала на його задоволенні. Відповідач та його представник позов визнали частково не заперечували проти стягнення аліментів з дня подання позову. Суд, заслухавши в сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що відповідач є батьком дитини - [PERSON], [INFO] (а.с.5), який мешкає разом із матір'ю і знаходиться на її утриманні, що визнано відповідачем. Відповідно до ст. ст. 180, 181 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття і за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що відповідач працює, має постійний заробіток, необхідно стягувати з нього аліменти в розмірі 14 частки заробітку. Вимоги позивачки про стягнення аліментів починаючи з дня розірвання шлюбу з 23.03.2011 р. не ґрунтуються на вимогах СК України, оскільки відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, таким чином аліменти стягувати необхідно з 31.03.2014 р. з дня подання позивачкою цього позову. Згідно зі ст. 367 ЦПК України, суд, постановляючи рішення, допускає негайне його виконання у випадку стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

Позивачка 31.03.2014р. звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики в сумі 22680грн. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 13.12.2013р. між нею та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів в сумі 16000грн., строком до 13.01.2014р. Всупереч вимог даного договору відповідач їй повернув лише 2000грн., решту суму відмовляється повертати. Станом на 26.03.2014р. сума основного боргу становить 14000грн., пеня за прострочення виконання зобов»язання у розмірі 1% за кожен день прострочення становить 8680грн. Просила стягнути з відповідача загальну суму боргу 22680грн. боргу та судові витрати. Позивачка у судове засідання не з»явилася, у поданій суду заяві просила справу розглянути у її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач, який був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи за адресою свого місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, повторно не з'явився в судове засідання, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, у зв'язку з чим суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що згідно договору позики грошових коштів від 13.12.2013року відповідач [PERSON] позичив у позивачки [PERSON] 16000грн. та зобов»язався повернути дану суму до 13.01.2014року.(а.с.8). Факт отримання відповідачем коштів підтверджується заявою, посвідченою приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованою в реєстрі за №4637, від імені [PERSON] 13 грудня 2013року.(а.с.9). На даний час відповідач частково виконав своє зобов»язання, повернувши позивачці лише 2000грн., решту коштів у сумі 14000грн. не повертає. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій сумі, що були передані йому, у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно п.9 договору позики за прострочення виконання зобов»язань за цим договором позичальник виплачує пеню в розмірі 1% від простроченої суми за кожен день прострочення. Оскільки станом на 26.03.2014р. прострочення виконання зобов»язання складає 62дні( з 14.01.2014р. по 26.03.2014р.), тому відповідач повинен сплатити пеню в розмірі 8680грн. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов про стягнення заборгованості по договору позики є обґрунтованим та підлягає до задоволення. З відповідача слід стягнути 14000грн. основного боргу та 8680грн. пені, а всього 22680грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивачки понесені нею судові витрати в розмірі 243,60грн. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 526, 625, 1046-1049 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Позивачка 31.03.2014 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що вона з відповідачем вступила в зареєстрований шлюб 14.11.2009 року і від даного шлюбу дітей вони не мають. Посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, разом вони не проживають вже півтора року і шлюбні відносини між ними припинені, але відповідач не зважаючи на це, не надає згоди на розірвання шлюбу через ДРАЦС Березанського району Миколаївської області, позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати та відновити їй дошлюбне прізвище - [PERSON] . В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та пояснила, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки між ними постійно виникають суперечки з різних приводів. Просила шлюб між нею та відповідачем розірвати без надання строку на примирення та відновити їй дошлюбне прізвище. Відповідач в судовому засіданні з позовними вимогами позивачки погодився. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Між сторонами склалися відносини, які регулюються Сімейним Кодексом України. Зважаючи на взаємні відносини подружжя, які не проживають разом та в подальшому не мають наміру зберігати подружні відносини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст..113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому вимоги позивачки щодо відновлення їй дошлюбного прізвища підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 110, 112 , 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

Позивачка 31.03.2015 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі. В заяві вказала, що у липні 2010 року сторони утворили сімю без реєстрації шлюбу. Від цих відносин мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з матірю та перебуває на її утриманні. Відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання дитини майже не надає, вжитті дитини участі не бере. Враховуючи, що відповідач приховує дійсний розмір своїх доходів та займається не офіційно підприємницькою діяльністю, прохала стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно починаючи з 31.03.2015 р. і до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали. Відповідач в судове засідання не зявився, надав письмові заперечення, в задоволенні позову прохав відмовити, оскільки в добровільному порядку сплачує аліменти на утримання доньки. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та пояснив, що між позивачем та відповідачем було досягнуто усної домовленості щодо того, що відповідач добровільно братиме участь в утриманні малолітньої [PERSON] у грошовій формі. Суд, заслухавши пояснення сторін, думку адвоката, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволення із наступних підстав. Судом встановлено, що у липні 2010 року сторони утворили сімю без реєстрації шлюбу. Від цих відносин мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з матірю та перебуває на її утриманні. Відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання дитини майже не надає, в житті дитини участі не бере. Матеріальну допомогу в сумі 300 грн. щомісячно почав надати коли постало питання про позбавлення його батьківських прав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 ч.3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 СК України , якщо платник аліментів має нерегулярний , мінливий дохід , частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як встановлено в судовому засіданні відповідач неофіційно працює, отримує дохід , розмір якого достовірно не встановлений. При визначені розміру аліментів в твердій грошовій сумі суд враховує розмір середньої зарплати по Полтавської області 3200 грн., те , що на утриманні відповідача також перебуває ще одна неповнолітня дитина та визначає розмір аліментів 850 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

Позивачка 31.05.2016 р. звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 900 грн. щомісячно. Після зменшення розміру позову 21.06.2016 р. просила стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 600 грн. щомісячно. Заявлений позов обґрунтовувала тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі, у якому народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріального утримання дитині. Відповідач працює неофіційно, не має постійного доходу. Позивачка у судове засідання не з'явилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов у зменшеному розмірі підтримала і просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, у поданій суду заяві позов у зменшеному розмірі визнав, не заперечував щодо його задоволення, просив справу розглянути у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що у шлюбі сторін народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає належного матеріального утримання дитині. У відповідності з вимогами ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини сторін, зокрема те, що дитина здорова, знаходиться на утриманні матері, яка працює практичним психологом у Єзупільському НВК. Суд також враховує стан здоров'я відповідача, що є задовільним, та матеріальне становище відповідача, який працює неофіційно, не маючи постійного доходу, інших дітей і непрацездатних утриманців не має. З огляду на викладене, враховуючи позицію відповідача, який не заперечував щодо задоволення позову в зменшеному розмірі, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 180, 182, 184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

Позивачка 31.07.2015 р. звернулася в суд з позовом до відповідача, про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] [INFO], посилаючись на те що з відповідачем перебувала у шлюбі з 14.08.2010року по 05.11.2014 року. Після розірвання шлюбу дитина проживає разом з позивачкою, перебуває на її утриманні. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання сина, а тому просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1\\4 частини його доходів. Позивачка прохала справу розглянути без її участі,підтримала вимоги. Відповідач в судове засідання не з*явився, про місце і дату судового засідання був повідомлений належним чином. Судом фактично встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 14.08.2010року по 05.11.2014 року. . Від спільного проживання мають малолітню дитину [PERSON] [INFO], що у даний час проживає разом з позивачкою. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, він працездатного віку, як зазначила позивачка у позовній заяві,він працює. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України «батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення ним повноліття. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд бере до уваги стан здоров'я і матеріальне становище дітей, платника аліментів, наявність у нього інших дітей. З огляду на дані обставини, суд вважає, що вимоги позивачки підлягають задоволенню, з відповідача необхідно стягнути аліменти в розмірі 1\\ 4 частина його доходів на утримання малолітнього сина [PERSON] . На підставі ст. 367 ЦПК України « рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню по справах про стягнення аліментів - у межах суми платежів за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

Позивачка 31.07.2017 року звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюб укладений ними 06.10.2007 року розпався через не складення сімейного життя по причині постійних сварок та непорозумінь на побутовому грунті, внаслідок чого з 2016 року вони проживають окремо та не підтримують подружніх стосунків. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Тому, вважає, що шлюб розпався остаточно та його збереження не можливо, це суперечить її інтересам та інтересам дитини. Прохала розірвати між ними шлюб, залишити їй прізвище - [PERSON]. В судове засідання сторони не з»явилися, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, де позивачка позов підтримала та прохала задовольнити ( а. с. 16 ). А відповідач позов визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. ( а. с. 17 ). Тому, суд вважає за можливе розгляд справи по суті у відсутності не з»явившихся, належно повідомлених сторін по наявним матеріалам справи за наявності від них заяв. Судом встановлено, що сторони 06.10.2007 року в Щербанівській сільській раді Полтавського району Полтавської області уклали шлюб ( актовий запис № 188 ). Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає із позивачкою. Внаслідок складення певних обставин, непорозумінь сімейне життя у сторін не склалося, тому, сторони проживають окремо з 2016 року, не підтримують шлюбно - сімейних стосунків, не мають спільного бюджету та господарства. Спорів про майно, утримання та місце проживання дитини не мають. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки за встановлених судом обставин подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх неповнолітньої дитини. Шлюб існує формально.

Outcome: approved