Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом, яким просили визнати за ними, як спадкоємцями за законом першої черги право власності в рівних частках за кожним з них по 1/2 частині житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], що належав померлому [INFO] року [PERSON], мотивуючи тим, що нотаріальною конторою їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку із тим, що відсутній правовстановлюючий документ на спадковий житловий будинок з надвірними спорудами на ім'я [PERSON], який був би зареєстрований у встановленому законом порядку. В судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON] та їх представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити. В судовому засіданні відповідачі [PERSON], [PERSON], позовні вимоги визнали в повному обсязі та не заперечували проти задоволення позову. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши пояснення сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно запису в погосподарський книзі виконавчого комітету Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за № 39 [PERSON] належав житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], що також підтверджено довідкою наданою виконавчим комітетом Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 18.12.2013 року за № 5030. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18.01.1993 року, виданого Бросківською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] помер [INFO] року. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Після смерті [PERSON] згідно ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено Витягом із спадкового реєстру (заповіти/спадкові справи) № 35950728 від 03.12.2013 року, згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Згідно із ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) після смерті [PERSON] являються: - дружина [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 16.11.1986 року, виданого Бросківською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області; - син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 07.03.1989 року, виданого Бросківською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області; - донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 01.08.1992 року, виданого Бросківською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області; - донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження, від 19.05.2003 року, повторно виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає. Відповідно до ст. 553 ЦК УРСР (1963 року) - спадкоємець, за законом або за заповітом вправі відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого - не будь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Як було встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось відповідачами по справі, [PERSON] та [PERSON] відмовилися від належних їм часток спадкового майна, яке належало спадкодавцю [PERSON] на користь позивачів [PERSON] та [PERSON] Відповідно ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) - спадкоємець, який фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, вважається таким, що прийняв спадщину. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON], фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, оскільки на час відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджено довідкою наданою виконавчим комітетом Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 18.12.2013 року за № 5030, тобто вважаються такими, що фактично прийняли спадщину відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року). Письмовою відповіддю наданою державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори від 03.12.2013 року за № 2636/02-14 позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що залишилась після смерті [PERSON], у зв'язку із тим, що відсутній правовстановлюючий документ на спадковий житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], який був би зареєстрований у встановленому законом порядку. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved