Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом, вимоги якого були змінені в порядку, передбаченому ст. 31 ЦПК України, в якому просять стягнути з відповідача [PERSON]: на користь позивача [PERSON] кошти в розмірі 66591,79грн. на відшкодування матеріального збитку, 700,00грн. на відшкодування витрат з визначення вартості матеріального збитку, 344,00грн. витратна транспортування авто; 876,36грн. судових витрат; на користь позивача [PERSON] 20000,00грн. моральної шкоди. Позовні вимоги вмотивовані тим, що 29.04.2015 року, приблизно о 08 год. [PERSON], керуючи автомобілем марки «Опель Астра», державний номерний знак [NUMBER], власником якого є [PERSON], проїжджаючи по мосту Патона у м. Києві, рухаючись у бік бульвару Дружби Народів, у порушення вимог п. 13.1 та 12.1 ПДР, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Тайота», державний номер [NUMBER], яким керував [PERSON], рухаючись в правій смузі в тому ж напрямку. Пошкоджений автомобіль належить позивачу [PERSON] на праві власності. При зіткненні автомобіль позивача отримав значні технічні ушкодження, вартість матеріального збитку з урахуванням втрати товарної вартості 111591,79грн., вартість проведення експертизи - 700,00грн., витрати на транспортування автомобіля - 344,00грн. [PERSON] за власні кошти проведено відновлювальний ремонт, вартість якого склала 114000,00грн. Оскільки відповідальність винуватця ДТП була забезпечена полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за яким позивачу [PERSON] було відшкодовано лише 45000,00грн., позивачі звернулися до суду зданим позовом. Крім того, позивачу [PERSON] внаслідок ДТП заподіяно моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, пов'язаних з ушкодженням транспортного засобу, неможливістю оперативно вирішувати питання по догляду за матір'ю, неможливістю протягом тривалого часу користуватися автомобілем, порушенням нормальних життєвих зв'язків позивача, втраті престижу, неможливістю повноцінно працювати за основним місцем роботи, необхідністю пошуку запчастин для проведення відновлювального ремонту. Розмір моральної шкоди визначений даним позивачем у 20000,00грн. Позивачі в судове засідання не з'явились, [PERSON], який також є представником [PERSON], подав до суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив справу розглядати у відсутність представника позивача та у випадку неявки відповідача, постановити заочне рішення. Відповідачі в судові засідання, призначені на 04.11.2015р. та 01.12.2015р. не з'явилися, були повідомлені про місце та час розгляду справи належним чином, заяв чи клопотань суду не подали. З урахуванням положень ст. ст. 74-77, 169, 224 ЦПК України, суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних про правовідносини сторін по справі, для її розгляду по суті заочно. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного. Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 10.08.2015 року провадження по справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Зазначеною постановою встановлено, що [PERSON] 29.04.2015 року, о 07 годині 55 хвилин, в м. Києві на мосту «Патона», керуючи автомобілем марки «Опель», державний номерний знак [NUMBER], порушив п.13.1, 12.1 ПДР України - не вибрав безпечної швидкості руху та не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Тайота», державний номерний знак [NUMBER] (водій [PERSON].) та з автомобілем марки «Тайота», державний номерний знак [NUMBER] (водій [PERSON].) (а.с. 39-40). Автомобіль марки «Тайота», державний реєстраційний номер [NUMBER] на праві власності належить [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.75). З матеріалів справи вбачається, що на момент дорожньо-транспортної пригоди відповідач [PERSON] мав діючий полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засовів, забезпечений транспортний засіб - «Опель», державний номерний знак [NUMBER], ліміт за шкоду, заподіяну майну - 50000,00грн, розмір франшизи - нуль (а.с 55-56). Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу №144 від 14.05.2015 р., вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу «Тайота», реєстраційний номер [NUMBER], внаслідок ДТП складає 111591,79грн. (а.с. 7-33). Крім того, позивачем сплачено 700,00грн. за проведення автотоварознавчого дослідження автомобіля «Тайота», державний реєстраційний номер [NUMBER], згідно акту здачі-прийняття виконаних робіт №144 від 25.05.2015 р. (а.с.36, 76) та, згідно квитанції №09369 від 14.05.2015р., позивачем за послуги евакуатора сплачено 344,00грн. (а.с. 37). Згідно п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, що на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно роз'яснень, викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992р., коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Відповідно до угоди про визначення розміру та способу здійснення страхового відшкодування пошкодженого майна укладеної між ПАТ «Київський страховий дім» та [PERSON] від 27.08.2015 року, сторони визначили розмір страхового відшкодування у розмірі 45000,00 грн., яке було перераховано на рахунок потерпілої сторони (а.с.41, 74). Відповідно до ч.1 ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Виходячи з наведеного, позов в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає задоволенню, з відповідача [PERSON], який є винуватцем ДТП та на відповідній правовій підставі керував транспортним засобом, на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню: кошти на відшкодування матеріального збитку в сумі 66591,79грн. (111591,79грн. - 45 000,00грн.); 344,00грн. - витрати на послуги евакуатора та 700,00грн. - витрати на проведення автотоварознавчого дослідження, а всього сума в розмірі 67635,79грн. Крім того, позивачем [PERSON] заявлено вимогу про стягнення з відповідача [PERSON] 20000,00грн. моральної шкоди. У відповідності до вимог ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як роз'яснено в п. 3, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами від 25.05.2001 та від 27.02.2009), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у порушенні права власності та інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими та при настанні інших негативних явищ. При вирішені спору про відшкодування моральної шкоди суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в який матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої або членів її сім'ї; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням її майна; у приниженні честі, гідності та ділової репутації особи. Проте, належних доказів, в порушення ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, які б підтвердили будь-яке з цих негативних явищ, суду надано не було. Витрати часу та зміна укладу життя позивача [PERSON] у зв'язку з неможливістю використання транспортного засобу, втрата престижу, неможливість працювати за основним місцем роботи, також не є підставами для відшкодування моральної шкоди за ст. 23, 1167 ЦК України та не доведенні належними та допустимими доказами. З урахуванням викладеного, вимога позивача [PERSON] про стягнення моральної шкоди не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 676,36грн. На підставі викладеного, 22, 23, 1166, 1167 1187, 1194 ЦК України,

Outcome: partial