Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання\~ незаконним\~\~та скасування\~наказу про\~притягнення до\~дисциплінарної відповідальностідо\~відповідача [PERSON] медичної установи «Міська дитяча стоматологічна поліклініка», посилаючись на те, що вона працює з 25.04.1989 року медичним реєстратором в КМУ «Міська дитяча стоматологічна поліклініка». Вказує, що відповідно до наказу №6-к від 19.02.2018 року, який вона отримала 27.02.2018 року, їй оголошено догану за непристойну поведінку, порушення Правил внутрішнього трудового розпорядку (запізнення та самовільний уход з роботи) та порушення етичних норм поведінки в присутності неповнолітньої дитини. Зазначає, що 05.02.2018 року головний лікар [PERSON] запропонував їй надати пояснення з приводу висловлювання в коридорі поліклініки нецензурною лайкою, нібито за заявою пацієнтки, але ознайомити з останньою відмовив та прізвище заявниці не назвав, пояснивши, що оголосить за це їй догану. Позивачка вважає, що наказ є незаконним, оскільки за вимогами ст.147 КЗпП України дисциплінарне стягнення накладається за порушення трудової дисципліни, а саме: невиконання або неналежне виконання трудових зобовязань, до яких не входить зазначення непристойної поведінки та порушення етичних норм. Стверджує, що вона даних дій не здійснювала та надала пояснення від 05.02.2018 року, однак отримавши копію наказу, довідалась, що нібито ще запізнювалась та самовільно залишила роботу. Вказує, що відповідно до заяви скаржниці [PERSON] та доповідних завгоспа [PERSON] від 01.02.2018 року та від 05.02.2018 року, вона була відсутня на роботі 01.02.2018 року з 08.00 год. по 11.30 год., а також 03.02.2018 року запізнилася на одну годину, однак в цей час вона була на роботі, а адміністрація скористалася її неприязними відносинами із завгоспом, який взагалі не уповноважений здійснювати контроль за трудовою дисципліною. \~ \~ \~ \~На основі наведеного, позивачка просить суд визнати незаконним та скасувати наказ №6-к від 19.02.2018 року про притягнення її до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани та стягнути з відповідача на її користь судові витрати в розмірі 6550 грн. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді від 29 березня 2018 року\~ провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] медичної установи «Міська дитяча стоматологічна поліклініка» про визнання\~ незаконним\~ та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності відкрито. \~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, зазначених в позовній заяві. Позивачка доповнила, що вона працює в КМУ «Міська дитяча стоматологічна поліклініка» 25 років. В неї із головним лікарем були конфлікти. Завгосп до неї не має ніякого відношення. Вказала, що вона нецензурними словами не виражалась, а заявниці [PERSON] взагалі не бачила. В неї ніхто не відбирав пояснення про запізнення на роботу. Ствердила, що з посадовою інструкцією її не ознайомлювали. Вона, до того, як звернулась з позовом до суду, працювала в перші зміни з 08.00 год. по 14.00 год. Вказала, що дійсно 01 лютого 2018 року вона прийшла на роботу об 11.00 год., однак вважала, що в цей день вона працювала в другу зміну. Просили задовольнити позовні вимоги. \~ \~ \~ \~Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Представник відповідача [PERSON] доповнив, що 24.05.2017 року його призначено на посаду головного лікаря КМУ «Міська дитяча стоматологічна поліклініка». Він 01.02.2018 року перебував у відрядженні, однак заїхав на роботу і особисто був присутній під час конфлікту. [PERSON] сварилася з [PERSON] та санітаркою. Заяву [PERSON] йому передали в суботу 03.02.2018 року. Доповідні завгоспа також отримав 03.02.2018 року. Ним було запропоновано позивачці надати пояснення, однак вона відмовилась. Вказав, що наказ №6-к від 19.02.2018 року про оголошення догани медичному реєстратору [PERSON] винесено правомірно. Догану [PERSON] отримала за прогули і висловлювання нецензурною лайкою в присутності дитини, оскільки працівники повинні вести себе ввічливо. Просили відмовити в задоволенні позовних вимог. Свідок [PERSON] показав суду, що він працює завідувачем господарством в КМУ «Міська дитяча стоматологічна поліклініка». Йому, відповідно до посадової інструкції, підпорядковується медичний реєстратор. Він складає графіки. Медичні реєстратори отримують в нього медичні картки для відвідувачів поліклініки. Також, він контролює за тим, як працюють медичні реєстратори. Якщо медичний реєстратор відсутній на робочому місці, то він доповідає головному лікарю. Вранці 01.02.2018 року [PERSON] була відсутня на роботі, вона прийшла об 11:30 годині. [PERSON] виражалась в його адресу нецензурними словами, в цей час в поліклініці були присутні відвідувачі з дітьми. Він написав на [PERSON] доповідну. 03.02.2018 року вона знову раніше пішла з роботи, в результаті чого він написав ще одну доповідну. При цьому, ніхто не може підтвердити, що позивачки 03.02.2018 року не було на роботі. Свідок [PERSON] показала суду, що вона перебувала на обліку в центрі зайнятості і її направили працювати в КМУ «Міська дитяча стоматологічна поліклініка». Вона звільнилась за власним бажанням восени 2017 року. На даний час вона знову перебуває на обліку в центрі зайнятості. Вона 01.02.2018 року та 03.02.2018 року не працювала в поліклініці. Ствердила, що головний лікар поліклініки перебуває у неприязних стосунках з позивачкою, оскільки остання захищала її при звільненні з поліклініки. Свідок [PERSON] показав суду, що він з 2005 року працює дитячим стоматологом. Він знайомий з [PERSON], вона працює добре. Він ніколи не чув конфліктів зі сторони [PERSON] Позивачка приходить на роботу о 08:00 годині та іде з роботи приблизно о 15:00 годині. 01 лютого 2018 року він працював в другу зміну, а тому не був свідком подій, які відбувались під час першої зміни. Свідок [PERSON] показала суду, що вона з вересня 2016 року працює в КМУ «Міська дитяча стоматологічна поліклініка». Вона 01.02.2018 року та 03.02.2018 року не працювала в одній зміні з [PERSON] \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON] показала суду, що вона працює санітаркою в КМУ «Міська дитяча стоматологічна поліклініка» 35 років. 01.02.2018 року і вона і позивачка працювали в першу зміну. Позивачка була на роботі 01.02.2018 року, однак можливо спізнилася. 03.02.2018 року [PERSON] також була на роботі. Вона ніякого конфлікту не чула. Вказала, що інколи в поліклініці бувають конфлікти, в тому числі і позивачка конфліктує. \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON] показав суду, що він працює завідувачем відділення КМУ «Міська дитяча стоматологічна поліклініка». 01.02.2018 року він був на роботі та виконував обовязки головного лікаря. 01.02.2018 року о 08:40 годині завідувач господарством [PERSON] повідомив його, що [PERSON] немає на роботі. Він їй телефонував, а вона відповіла, що зараз буде. Позивачка прийшла на роботу об 11:30 годині. Він попросив надати [PERSON] письмові пояснення, однак вона відмовилась. Завідувач господарством [PERSON] також підходив до позивачки, однак у відповідь вона виражалась нецензурними словами. Це чули всі, в тому числі і він. Йому повідомили, що позивачка ображала і [PERSON], однак [PERSON] йому особисто нічого не говорила. 03.02.2018 року йому передзвонив [PERSON] та повідомив, що буде писати доповідну, оскільки позивачка пішла з роботи. Приблизно через пів години, він, голова профкому та завідувач склали та підписали акт про відсутність [PERSON] на роботі. \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON] показала суду, що вона працює з липня 1986 року сестрою-господинею в КМУ «Міська дитяча стоматологічна поліклініка». 01.02.2018 року вона працювала. 01.02.2018 року завідувач господарством [PERSON] сказав, що [PERSON] немає на роботі, тому в реєстратуру відправили санітарку [PERSON] Позивачка прийшла на роботу приблизно через три години після початку першої зміни і відразу почала виражатися нецензурними словами в сторону [PERSON] Також, [PERSON] виражалась нецензурними словами в сторону [PERSON] В поліклініці в цей час були присутні батьки з неповнолітніми дітьми. Завідувач відділенням [PERSON] запропонував позивачці написати пояснення, однак вона відмовилась. Вона з [PERSON] працює в одному кабінеті. Позивачка прийшла об 11:30 годині, а конфлікт відбувався після 12:00 години, а о 12:30 годині конфлікт вже був з [PERSON] Про події, які відбувалися 03.02.2018 року, вона нічого не може сказати. \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON] показала суду, що вона разом зі своєю малолітньою дитиною 01.02.2019 року прийшла до лікаря в КМУ «Міська дитяча стоматологічна поліклініка». Приблизно об 11:00 годині в коридорі поліклініки, реєстратор сварилася з кимось із персоналу та висловлювалась нецензурною лайкою. Це була позивачка, яка зайшла з вулиці у верхньому одязі. Інша працівниця запитала позивачку, чому вона спізнилася, однак у відповідь були лише нецензурні слова з боку позивачки. Їй було соромно перед своєю дитиною за почуте. В коридорі також були присутні інші батьки з неповнолітніми дітьми. Вона звернулася до адміністрації із скаргою на дії реєстратора та написала, щоб розібралися із такою поведінкою медичного працівника, який працює в дитячій поліклініці. \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона з 2007 року працює інспектором з кадрів в КМУ «Міська дитяча стоматологічна поліклініка». 01.02.2018 року був конфлікт, під час якого позивачка виражалась нецензурними словами. Вона часто чує, як [PERSON] виражається нецензурними словами, оскільки її кабінет знаходиться поруч з робочим місцем позивачки. [PERSON] часто запізнюється на роботу, при цьому на зауваження не реагує. Позивачку просили написати пояснення з приводу того, чому вона запізнилась на роботу та чому вона поводить себе неналежним чином, однак вона відмовилась. 03.02.2018 року [PERSON] також раніше пішла з роботи, це бачив завідувач господарством. \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON] пояснив суду, що він працює лікарем в КМУ «Міська дитяча стоматологічна поліклініка» та являється головою профкому. 01.02.2018 року його не було на роботі. 05.02.2018 року його викликав головний лікар на нараду, на якій також були представники адміністрації та профкому. Він ознайомився із заявами завідувача господарством [PERSON] та громадянки [PERSON] та запропонував [PERSON] надати пояснення з приводу цих подій, однак вона відмовилась та повідомила, що буде надавати пояснення в іншому місці. Суд, заслухавши пояснення позивачки, представника позивачки, представників відповідача, свідків, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] працює з 25.04.1989 року медичним реєстратором в КМУ «Міська дитяча стоматологічна поліклініка», що підтверджується копією трудової книжки (а.с.3-6). Відповідно до ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Згідно ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.\~При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку i заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, i попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Відповідно до наказу №6-к від 19.02.2018 року «Про оголошення догани медичному реєстратору [PERSON]М.» (а.с.7), який позивачка отримала 27.02.2018 року, медичному реєстратору [PERSON] оголошено догану за непристойну поведінку, порушення Правил внутрішнього трудового розпорядку (запізнення на роботу та самовільний уход з роботи) та порушення етичних норм поведінки в присутності неповнолітньої дитини. Завідувачу господарством [PERSON] доручено провести з медичним реєстратором [PERSON] додаткові заняття по вивченню положень посадової інструкції медичного реєстратора, Правил внутрішнього трудового розпорядку. Підставами для винесення наказу були дві доповідні завідувача господарством [PERSON] та заява [PERSON] Згідно п.ї) ст.6 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоровя» кожний громадянин України має право на охорону здоровя, що передбачає оскарження неправомірних рішень і дій працівників, закладів та органів охорони здоровя. Відповідно до п.г) ст.78 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоровя» медичні працівники зобовязані дотримувати вимог професійної етики і деонтології, зберігати лікарську таємницю. Пунктом 1.8 розділу 1 посадової інструкції реєстратора медичного КМУ «Міська дитяча стоматологічна поліклініка», з якою ознайомлено [PERSON], про що свідчить її підпис (а.с.55-57), передбачено, що реєстратор медичний повинен завжди бути уважною, ввічливою до відвідувачів, розмовляти спокійно. Суд вважає, що позивачка [PERSON] порушила вимоги посадової інструкції та вимоги Закону України «Основи законодавства України про охорону здоровя», оскільки виражалась нецензурними словами в приміщенні КМУ «Міська дитяча стоматологічна поліклініка» в присутності неповнолітніх дітей та їх батьків, що підтверджується копією заяви [PERSON] від 01.02.2018 року (а.с.14) та показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які допитані судом в судовому засіданні. Згідно ст.139 КЗпП України працівники зобовязані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Відповідно до ч.1 ст.142 КЗпП України трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) на основі типових правил. Як вбачається з копії протоколу №9 Загальних зборів трудового колективу КМУ «Міська дитяча стоматологічна поліклініка» від 19.09.2017 року (а.с.40), загальними зборами ухвалено суворо дотримуватись Правил внутрішнього трудового розпорядку. Відповідно до акту про відсутність на службі (роботі) співробітника, працівника від 01.02.2018 року (а.с.35) та копії доповідної завідувача господарством [PERSON] від 01.02.2018 року (а.с.34), реєстратор медичний [PERSON] була відсутня на роботі з 08:00 години по 11:30 годину 01.02.2018 року. Від дачі усних та письмових пояснень [PERSON] відмовилась. Суд вважає, що посилання позивачки [PERSON] в позовній заяві на те, що завідувач господарством [PERSON] не уповноважений здійснювати контроль за трудовою дисципліною є безпідставним, оскільки відповідно до п.2.2 Положення адміністративно-господарського відділу КМУ «Міська дитяча стоматологічна поліклініка» (а.с.46-49) АГВ відділ очолює завідувач господарства, який здійснює контроль виконання підлеглими йому працівниками своїх посадових обовязків, дотримання трудової дисципліни, правил внутрішнього трудового розпорядку і діяльності АГВ в цілому. Пунктом 2.3 Положення передбачено, що до складу АГВ відділу входить в тому числі і реєстратор медичний. Згідно п.1.5 посадової інструкції завідувача господарством №154 від 01.12.2017 року (а.с.43-45), завідувачу господарством підпорядковуються працівники, які належать до числа осіб обслуговуючого персоналу (двірник, сторож, робітник по обслуговуванню будівельних споруд, реєстратор медичний, секретар-друкарка, водії та інші). Крім того, п.2.2.11 посадової інструкції завідувача господарством передбачено, що завідувач господарством щомісячно веде облік робочого часу працівників персоналу господарської служби. Суд вважає, що посилання позивачки [PERSON] в судовому засіданні про те, що 01.02.2018 року вона прийшла на роботу об 11.00 год. у звязку з тим, що вона в цей день працювала в другу зміну є безпідставним, оскільки як вбачається з копії графіку роботи персоналу КМУ «Міська дитяча стоматологічна поліклініка» на лютий 2018 року, з яким позивачка була ознайомлена (а.с.141), [PERSON] 01.02.2018 року мала працювати в першу зміну з 08:00 години по 14:54 годину. Окрім цього, згідно довідки КМУ «Міська дитяча стоматологічна поліклініка» від 31.01.2019 року №43 згідно графіку роботи поліклініки, робота медичного реєстратора з урахуванням обідньої перерви: І зміна з 08-00 до 16-12; ІІ зміна з 11-48 до 20-00. За період з січня 2017 року по березень 2018 року відповідно до графіків роботи адміністративно-господарської служби [PERSON] двічі починає ІІ зміну з 11-48 годин 02.10.2017 року та 02.11.2017 року. Таким чином, суд вважає, що в судовому засіданні достовірно встановлено факт відсутності [PERSON] 01.02.2018 року в період з 08:00 години до 11:30 години на роботі, вказані обставини підтвердили також і допитані судом свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Стосовно ж доповідної завідувача господарством [PERSON] від 05.02.2018 року (а.с.16), де зазначено, що медичний реєстратор [PERSON] 03.02.2018 року запізнилася на чергування більше ніж на годину та пішла з роботи на дві години швидше, то суду не надано належних доказів, які б підтвердили вказаний факт. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~ \~ \~ \~Позивачкою [PERSON] та представником позивачки [PERSON] не надано суду жодних доказів, якими б підтверджувалися заявлені позовні вимоги. Відповідно до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч.5 ст.81 ЦПК України). Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, повязаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобовязує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обовязок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29). За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин. Таким чином, враховуючи викладені обставини, оцінюючи належність, допустимість\~ кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, недоведеними, не підтверджуються належними та допустимими доказами, а тому не підлягають задоволенню. Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, то відповідно до ст.141 ЦПК України не підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору і витрати на правничу допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed