Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом, після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] В обґрунтування своїх вимог позивачі посилаються на те, що їх батьки в 1993 році приватизували спірну квартиру. Згідно з Свідоцтвом про право власності на житло від 12 серпня 1993р. спірна квартира належала покійним батькам. При житті мати та батько залишили заповіти, згідно яких вони заповідали їм кожен свою частину квартири. Після смерті їх матері [INFO] батько фактично прийняв спадщину та при житті не оформив на себе своє майно на половину квартири, яка належала матері юридично. Після смерті батька вони звернулись до П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини. Стосовно частини батька нотаріусом заяви про прийняття спадщини були прийняті. Однак в прийнятті спадщини після померлої матері [PERSON] було відмовлено. Тому позивачі звернулись в суд та просять задовольнити позов і визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері на 1/4 частину квартири [ADDRESS] та на іншу 1/4 частину квартири [ADDRESS] за сестрою [PERSON] В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, надав суду заяву про розгляд справи у відсутності представника та винести рішення на розсуд суду. Представник третьої особи - Головне управління юстиції в місті Києві в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у відсутності представника та винести рішення на розсуд суду. Вислухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, [INFO] померла [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть, виданого 25.08.1998р. Відділом реєстрації актів громадянського стану Ватутінського району м. Києва. Згідно з Свідоцтвом про право власності на житло №4087 від 12 серпня 1993р. спірна квартира належала на праві приватної спільної власності [PERSON] та [PERSON]. Квартира була зареєстрована в БТІ та внесена в реєстрову книгу за №3845 від 21.09.1993р. [PERSON] та [PERSON] знаходились в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується Свідоцтвом про одруження [NUMBER] від 24.11.1948р. Відповідно до довідок ЖЕК№316 від 11.09.2013 та 23.10.2013р. [PERSON] була зареєстрована за адресою [ADDRESS] з 16.12.1992р. та знята з реєстрації 20.10.1998р. по смерті та [PERSON] був зареєстрований з 16.12.1992 р. та знятий з реєстрації по смерті 20.08.2013р. Однак, [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON] та при житті не оформив на себе своє право на половину квартири, яка належала [PERSON], відповідно до Свідоцтва про право власності на житло. Отже, відповідно до ст. 524 ЦК України (редакція 1963р.), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом та згідно до ст. 549 ЦК України (редакція 1963р.), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, а тому, як встановлено судом, [PERSON] прийняв спадщину з моменту вступу в управління та володіння спадковим майном. Судом встановлено, [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого [INFO] Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві. Після його смерті відкрилась спадщина на майно, а саме на квартиру [ADDRESS], яка належала йому і ? частин квартири, яку батько фактично прийняв після смерті дружини, [PERSON], яка померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 12 серпня 1993 року №4087. При житті [PERSON] заповіла [PERSON] та [PERSON] в рівних долях кожній належну їй на праві особистої власності частину квартири [ADDRESS], що підтверджується заповітом від 14.12.1995р. Відповідно [PERSON] 14.12.1995р. при житті, також склав заповіт, відповідно до якого заповів [PERSON] та [PERSON] в рівних долях кожній належну йому на праві особистої власності частину квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні встановлено, що існують розбіжності в написані прізвища позивачки, а саме в паспорті записано [PERSON], а в заповіті [PERSON], однак, відповідно до експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз №056/575-m від 22 жовтня 2013р., прізвище [PERSON] (паспорт, запис [PERSON]) та [PERSON] (заповіт, запис [PERSON]) попри розбіжності у документах, наданих для експертизи, а також в інших документах зазначеної особи є ідентичними. Згідно довідки, виданої ЖЕК №316 від 23.10.2013 у зазначеній квартирі зареєстрована позивачка - [PERSON]. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками позивачів [PERSON] та [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження від 21.12.1949р. та Свідоцтвом про народження від 31.05.1996р. В судовому засіданні встановлено, що позивачі є спадкоємцями першої черги та фактично прийняли спадщину після смерті своєї матері [PERSON], проживаючи у квартирі, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивачі звернулись із заявою до нотаріальної контори про видачу Свідоцтва про право на спадщину по ? частини після смерті їх матері [PERSON], померлою 23 серпня 1998р, але отримала відмову, відповідно до ст. 3 Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. На підставі вищевикладеного та враховуючи взаємну згоду сторін, зважаючи на те, що на час відкриття спадщини позивачі фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, але у встановлений законом строк свідоцтво про право власності в порядку спадкування не отримали, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а тому необхідно визнати за ними право власності по ? частини квартири [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті їх матері [PERSON], померлою [INFO]

Outcome: approved