Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-10 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що їм належить садиба,\~розташована по\~ [ADDRESS] ,\~яка складається\~із:\~житлового будинку\~дерев`яного під\~літ.\~«А» на\~плані садиби\~1952\~року побудови\~загальною площею\~60,5\~кв.м.,\~житловою 38,2\~кв.м.\~з надвірними\~спорудами:\~верандою шлакоблочною\~під літ.\~«а»,\~сараєм дерев`яним\~під літ.\~«Б»,\~сараєм дощатим\~під літ.\~«В»,\~сараєм цегляним\~під літ.\~«Г»,\~літньою кухнею\~цегляною під\~літ.\~«Д»,\~гаражем цегляним\~під літ.\~«Д1»,\~погребом цегляним\~під літ.\~«п/г»,\~колонкою ж/б\~труби під\~літ.\~«к»,\~огорожею металевою\~під №\~1-2\~та земельних\~ділянок загальною\~площею 0,1456\~га в\~тому числі:\~земельна ділянка\~кадастровий номер\~ [NUMBER] \~площею 0,0613\~га для\~будівництва і\~обслуговування житлового\~будинку,\~господарських будівель\~та споруд\~(присадибна\~ділянка)\~кадастровий номер\~ [NUMBER] \~площею 0,0843\~га для\~ведення особистого\~селянського господарства.\~Договір купівлі-продажу\~даного нерухомого\~майна було\~вчинено на\~Українській товарній\~біржі нерухомості\~відповідно до\~вимог Закону\~України «Про\~Товарну Біржу»\~та зареєстровано\~за № 137491 від 03.05.2001\~року. З того часу вони проживають у зазначеному будинку, користуюся цим майном, утримують його\~за власний\~рахунок. Але відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» зареєструвати право власності на належне майно не маю можливості, оскільки договір не посвідчений нотаріально. Тому позивачі просили визнати вказаний договір купівлі-продажу дійсним та визнати за ними в рівних частинах право власності на зазначене домогосподарство, по Ѕ частині за кожним. Учасники справи в судове засідання не з`явилися. В наданих заявах просили справу розглянути без їх участі. При цьому позивачі вказали, що свої вимоги підтримують в повному обсязі, відповідачка проти задоволення позову не заперечує. Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні було встановлено наступне. З договору купівлі-продажу нерухомості (а.с. 8), вчиненого на\~Українській товарній\~біржі та\~зареєстрованого за № 137491, вбачається що 03.05.2001 року позивачі придбали у відповідачки садибу, розташовану по [ADDRESS] . Дана садиба складається із: житлового будинку дерев`яного під літ. «А» на плані садиби 1952 року побудови загальною площею 60,5 кв.м., житловою 38,2 кв.м. з надвірними спорудами: верандою шлакоблочною під літ. «а», сараєм дерев`яним під літ. «Б», сараєм дощатим під літ. «В», сараєм цегляним під літ. «Г», літньою кухнею цегляною під літ. «Д», гаражем цегляним під літ. «Д1», погребом цегляним під літ. «п/г», колонкою ж/б труби під літ. «к», огорожею металевою під № 1-2 та земельних ділянок загальною площею 0,1456 га в тому числі: земельна ділянка кадастровий номер [NUMBER] площею 0,0613 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер [NUMBER] площею 0,0843 га для ведення особистого селянського господарства, що стверджується договором купівлі-продажу нерухомості, довідкою КП «Бюро технічної інвентаризації виконавчого комітету Лебединської міської ради», технічним паспортом, витягом та довідкою міської ради (а.с. 8, 9, 10-13, 14, 15). Позивачі посилаються на те, що весь цей час вони проживають у зазначеному будинку, користуюся цим майном, утримують його за власний рахунок, але зареєструвати своє право власності на належне майно не маю можливості, оскільки договір не посвідчувався нотаріально. Ухвалюючи рішення, суд враховує те, що відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» в редакції від 16.02.1993 року, що діяла на момент укладення договору купівлі-продажу, біржовою угодою визнається угода, яка, крім іншого, являє собою купівлю-продаж товарів, допущених до обігу на товарній біржі та якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Згідно зі ст. 47 ЦК Української PCP від 18.07.1963 року № 1549 VI, що діяв на момент укладення договору купівлі-продажу, нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Відповідно до ст. 128 ЦК Української PCP право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Отже, на момент укладення договору купівлі-продажу нерухомості 03.05.2001 року сторонами було дотримано встановленої законом форми угоди, яка не потребувала нотаріального посвідчення, оскільки Законом України «Про товарну біржу» та самим договором купівлі-продажу його нотаріальне посвідчення не було визначено як обов`язкове. У відповідності зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У відповідності зі ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004р. N952-IV встановлено, що речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов`язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. Частною 1. ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в тому числі і право власності на нерухоме майно. Згідно з ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. У відповідності зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що наявні всі передумови для визнання непосвідченого нотаріально договору купівлі-продажу дійсним та визнання за позивачами права власності на спірне майно.

Outcome: approved