Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Оріхівської сільської ради, [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки в порядку спадкування. В позові вказали, що [INFO] помер їхній батько - [PERSON]. Після смерті батька відкрилася спадщина, до складу якої входить належна померлому згідно державного акта на право приватної власності на землю серії Р3 № 665348 від 18.07.2003 року, земельна ділянка площею 4, 220 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Оріхівської сільради Лубенського району Полтавської області. Позивачі є спадкоємцями на спадщину у рівних долях після смерті батька. Іншим спадкоємцем за законом є мати позивачів [PERSON], однак вона від своєї частки у спадщині відмовилася. Позивачі звернулася до першої Лубенської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини на земельну ділянку, однак їм було відмовлено в цьому на тій підставі, що в Державному земельному кадастрі відсутні відомості про спадкову земельну ділянку. Позивачі прохають визнати за ними право власності на 1/2 частину вищевказаної земельної ділянкив порядку спадкування після смерті батька [PERSON] В судовому засіданні позивачі заявлені позовні вимоги підтримали, прохають позов задовольнити. Відповідач - Оріхівська сільська рада Лубенського району Полтавської області в судове засідання свого представника не направила, надіслала суду заяву, згідно якої прохає розглянути справу без участі свого представника, з позовом погоджується. Відповідач - [PERSON] в судовому проти позову не заперечує. Пояснила, що позивачі по справі її діти, на земельну ділянку вона не претендує. Третя особа - управління Держземагенства у Лубенському районі Полтавської області, надіслало суду лист з проханням розглянути справу без участі свого представника, при вирішенні позову покладаються на думку суду. Третя особа - перша Лубенська державна нотаріальна контора надала суду письмову заяву, в якій прохає справу розглянути без участі свого представника, при винесенні рішення покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до переконання, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Частина 1 статті 1268 ЦК України встановлює, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкоємцем, має подати до нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно пункту г) ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.125 ЗК України в редакції станом на 01.01.2002 року, яка діяла на момент отримання спадкодавцем державного акту на право власності на земельну ділянку, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно ст.125 ЗК України зі змінами станом на 20.11.2012 року право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст.1 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування Згідно ч.9 ст.24 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» При здійсненні державної реєстрації земельної ділянки їй присвоюється кадастровий номер. Відповідно до п.2 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Відповідно ч.ч.3, 4 ст.3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Встановлено, що [INFO] помер батько позивачів - [PERSON]. /а.с. 6/. Факт родинних відносин між позивачами та померлим підтверджується копіями їхніх свідоцтв про народження. Після смерті батька відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 4, 220 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Оріхівської сільради Лубенського району Полтавської області, що належала останньому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 № 665348 від 18.07.2003 року. /а.с.7/ З постанови державного нотаріуса першої Лубенської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.02.2014 року вбачається, що ним відкрито спадкову справу №60/2013 на майно померлого [INFO] [PERSON] на підставі заяви про прийняття спадщини від його дітей позивачів по справі. Разом з тим, отримати свідоцтво про право на спадщину на спадкову земельну ділянку позивачі не можуть, оскільки неможливо отримати витяг з Державного земельного кадастру, тобто відомості про земельну ділянку та її власника відсутні. /а.с. 9/. Мати позивачів [PERSON] від своєї частки у спадщині відмовилася, про що подала відповідну заяву державному нотаріусу. Таким чином, спадкодавець [PERSON] за життя набув у власність земельну ділянку, на яку наявний правовстановлюючий документ на його ім'я. Оформити спадщину на вказане спадкове майно неможливо через відсутність необхідних відомостей в Державному земельному кадастрі. Враховуючи, що заперечень проти позову не надійшло, визнання права власності на земельну ділянку за позивачами в порядку спадкування відповідає положенням чинного законодавства України,виходячи з принципу рівності часток спадкоємців, заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved