Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із зазначеним позовом до [PERSON] покликаючись на те, що 24 серпня 2020 року відповідач, керуючи автомобілем марки «Аudi 100» та рухаючись автодорогою «Нижанковичі-Самбір-Дрогобич», порушив Правила дорожнього руху, виїхав на зустрічну смугу руху, по якій в цей час йому назустріч рухався автомобіль марки «Volkswagen Transporter» під керуванням позивача [PERSON] , чим створив аварійну обстановку, яка призвела до зіткнення між вказаними транспортними засобами; вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 23.12.2020р. [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України; у результаті дорожньо-транспортної пригоди малолітні пасажири автомобіля марки «Volkswagen Transporter» [PERSON] та [PERSON] отримали легкі тілесні ушкодження, що підтверджується висновком експерта; відтак внаслідок отриманих ушкоджень діти перенесли значний фізичний біль, перебували на стаціонарному лікуванні, були змушені проходити численні обстеження, а тому неправомірними діями відповідача їм було заподіяно моральну шкоду, що полягала у спричиненні душевних та фізичних страждань; так само зазнали душевних страждань від вигляду ушкоджених та закривавлених дітей, організації лікування та реабілітації, плачу дітей від фізичного болю їх батьки [PERSON] та [PERSON] ; просять у судовому порядку стягнути із відповідача по 50000грн. як відшкодування моральної шкоди дітям [PERSON] та [PERSON] , а також по 25000грн. як відшкодування моральної шкоди кожному із батьків. До суду надійшов відзив відповідача на позов, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову, вважає позовні вимоги незаконними, безпідставними та необґрунтованими. Зазначає, що дійсно мала місце дорожньо-транспортна пригода, проте вважає, що у разі настання страхового випадку шкоду завдану життю, здоров`ю та майну третьої особи відшкодовує страховик в межах страхових сум, а в разі недостатності виплати - особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність; всупереч цьому, позивачем не представлено суду документів про отримання ним відшкодування шкоди першочергово від страховика, крім того сторона відповідача вважає заявлені суми значно завищеними та необґрунтованими. Представник позивачів адвокат Яцків І.М. надав суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що згідно Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому моральна шкода у розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю; моральна шкода спричинена ушкодженням здоров`я з винуватця ДТП стягується із відрахуванням розміру моральної шкоди, яку зобов`язаний виплатити страховик, а сам факт першочергового звернення до страховика не впливає на вирішення спору; щодо твердження відповідача про завищення розміру моральної шкоди, то вважає таке безпідставним, оскільки законом не встановлено максимальний розмір моральної шкоди та методику його визначення, а таке встановлюється судовим рішенням; просить стягнути по 37000грн. як відшкодування моральної шкоди, завданої кожному з дітей та по 25000грн. моральної шкоди, завданої батькам. У судовому засіданні представник позивачів позов підтримав, просив його задовольнити з підстав, викладених у зверненні до місцевого суду; представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав викладених у відзиві, в тому числі через завищену позивачем заявлену суму моральної шкоди; третя особа [PERSON] до суду не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, заперечив проти задоволення позовних вимог. З`ясувавши обставини справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав: Судом установлено, що 24 серпня 2020 року на автодорозі «Нижанковичі-Самбір-Дрогобич» відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Volkswagen Transporter» під керуванням позивача [PERSON] та автомобіля марки «Аudi 100», яким керував [PERSON] . Із вироку Самбірського міськрайонного суду Львівської області 23.12.2020р. відомо, що [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У відповідності до зазначених положень ЦПК України вищевказані обставини дорожньо-транспортної пригоди, а також винність відповідача у вчиненні цієї ДТП, не підлягають доказуванню в ході розгляду даної цивільної справи. Згідно висновку експерта №147/20 від 03.09.2020р. вбачається, що у малолітньої [PERSON] виявлено струс головного мозку, забійну гематому лівої очної ділянки, які утворилися від дії твердого тупого предмета, по давності утворення можуть відповідати часу 24.08.2020р. і відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я; із висновку експерта №148/20 від 03.09.2020р. відомо що у малолітнього [PERSON] виявлено струс головного мозку, забійну рвану рану лівої лобної ділянки, які утворилися від дії твердого тупого предмета, по давності утворення можуть відповідати часу 24.08.2020р. і відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я; Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування моральної шкоди. Відповідно до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. У силу ч. ч. 1, 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, а незалежно особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; Як слідує із роз`яснень, викладених у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» від 31.03.1995 р. №4 (із наступними змінами) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У відповідності до вимог п. 5 та п. 9 цієї ж постанови Пленуму Верховного Суду України при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відтак, суд вважає, що діями відповідача позивачам та їх дітям заподіяна моральна шкода, оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вони зазнали душевних страждань, а саме діти перенесли біль внаслідок отриманих ушкоджень, перебували на стаціонарному лікуванні, проходили численні огляди лікарів, через отримані травми не могли вести звичний спосіб життя та потребували постійного нагляду, перенесли психологічний стрес та емоційне напруження, так само їх батьки від вигляду ушкоджених та закривавлених дітей, організації лікування та реабілітації, плачу дітей від фізичного болю зазнали душевних страждань. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд ураховує в сукупності вищевказані негативні наслідки, які настали для позивачів, характер та обсяг їх страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), ступінь вини відповідача та, виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, вважає за можливе позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди задовольнити частково та для відшкодування завданої позивачам та їх дітям моральної шкоди стягнути із відповідача разом 100000гривень, що становить по 37000грн. стосовно кожного із дітей та по 13000грн. батькам. Тому, враховуючи раніше наведене, суд прийшов до такого вирішення спору виходячи із засад змагальності щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, диспозитивності цивільного судочинства, аналізуючи пояснення сторін, подані ними суду матеріали; главою 5 Цивільного-процесуального Закону регламентовано поняття доказів, їх належність та допустимість; обов`язок доказування і подання доказів. Під час провадження в справі [PERSON] як відповідачем у цивільному спорі не подано суду клопотань про доказування чи про звільнення від доказування неналежності, недопустимості наявних у цивільній справі документів; не зазначено доказів, які б спростовували кожну обставину, наведену в зверненні до суду позивачами із доказами, на які вони покликалися; не доведено, що шкоду завдано не з його вини; не спростовано причинно-наслідкового зв`язку між його діянням та результатом, що настав. Ураховуючи все у сукупності із поясненнями представника позивача, представника відповідача, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити частково та стягнути із [PERSON] в користь [PERSON] , як такої яка діє від себе та в інтересах дітей всього разом 87000грн. моральної шкоди, а в користь [PERSON] 13000грн. моральної шкоди. Судові витрати при вирішенні цивільного спору підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України, а щодо стягнення на правову (правничу) допомогу, то дане питання залишається без розгляду, оскільки жодним чином не було підтримане стороною позивача і не досліджувалось під час розгляду цивільної справи.

Outcome: partial