Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-28 00:00:00

Позивачі, в інтересах яких діє адвокат Сидоренко Н.О. звернулися до суду із зазначеним позовом, вказавши, що 05.06.2001 року між [PERSON] , яка діє від свого імені та від імені малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , проживаючих за адресою : [ADDRESS] був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, згідно з яким [PERSON] передала у власність, а позивачі прийняли трикімнатну квартиру [ADDRESS] . Зазначена в договорі квартира належала продавцю [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 17.07.2020 року № 2-1337, виданого Новокаховською нотаріальною конторою, зареєстрованого в Каховському Бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 2392. Вказаний договір купівлі -продажу посвідчений на Регіональній універсальній товарній біржі «Таврійська» за № 486 від 05.06.2001 року та зареєстрований у Каховському Бюро технічної інвентаризації від 06.06.2001 року. На теперішній час позивачі бажають зареєструвати нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, але державним реєстратором відділу реєстрації Новокаховської міської ради Кобіцькою І.С. прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 59748514 від 10.08.2021 року, оскільки вказаний договір купівлі- продажу не був зареєстрований нотаріально. Просили суд визнати за [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] право власності в рівних частках на квартиру [ADDRESS] . Позивачі, їх представник в судове засідання не з`явилися, в своїй письмовій заяві просили позов задовольнити, розглянути справу у їх відсутність. Представник відповідача та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином. Дослідивши докази по справі та оцінивши їх відповідно до ст.89 ЦПК України, суд приходить до наступних висновків. Так, правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Цивільним Кодексом УРСР (в редакції 1963 року), чинному на момент укладання договору. Частиною першою статті 128 ЦК УРСР, право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», який діяв на момент укладання сторонами спірного договору, угода, зареєстрована на біржі, не підлягає нотаріальному посвідченню і вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Наміри реєстрації спірного нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно виникли у позивачів у той період часу, коли набрав чинності Цивільний Кодекс України (в редакції 2004 року), відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. Відповідно до аб. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Так, судом встановлено, що відповідно до договору купівлі -продажу, укладеного між [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені малолітнього на той час сина - [PERSON] та [PERSON] , зареєстрованого 05.06.2001 року Регіональною універсальною товарною біржею «Таврійська», позивачі придбали квартиру [ADDRESS] . Право власності на яку, на підставі зазначеного договору, 06.06.2001 року було зареєстровано КП «Каховське бюро технічної інвентаризації» за позивачами. Рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 59748514 від 10 серпня 2021 року державним реєстратором відмовлено [PERSON] в державній реєстрації прав власності на квартиру, оскільки поданий для реєстрації документ - договір -купівлі продажу від 05.06.2001 року не був зареєстрований нотаріально, тому таке право власності позивачів підлягає судовому захисту, відповідно до вимог ст. 392 ЦК України. За таких підстав, враховуючи, що представник відповідача та третя особа не оспорюють заявлені вимоги, суд вважає доведеним правомірність набуття права власності позивачів на квартиру [ADDRESS] , яка ними була придбана за договором купівлі - продажу, зареєстрований на товарній біржі, тому визнає за ними право власності на зазначене спірне житлове приміщення в рівних частинах, задовольнивши позов.

Outcome: approved