Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до [PERSON], у якому просять стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за договорами про надання інформаційно-консультативних послуг у загальному розмірі 94 636,00 грн. та моральну шкоду у загальному розмірі 10 000,00 грн. Позовна заява мотивована тим, що позивачі уклали з відповідачем договори про надання інформаційно-консультаційних послуг, відповідно до яких останні зобов'язались сплатити позивачу грошові кошти у розмірі, передбаченому договорами, а відповідач зобов'язався надати позивачам замовлені ними посередницькі, інформаційно-консультативні та юридичні послуги по оформленню документів для виїзду за межі України. Однак відповідач порушив взяті на себе зобов'язання передбачені вищевказаними договорами. Позивачі у судове засідання не з'явились, натомість їх представник надала суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала та просила розглядати справу за її відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяв про розгляд справи за його відсутністю або інформації про поважність причин неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення відповідно до ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. 08.08.2016р. [PERSON] та [PERSON] (замовники) уклали з [PERSON] (виконавцем) договори про надання інформаційно-консультативних послуг № Н-468/71 та № -468/72 (далі - Договори) (а.с.6, 13). Відповідно до п.1.1 Договорів виконавець приймає на себе зобов'язання надати замовлені замовником посереднецькі, інформаційно-консультаційні послуги по оформленню документів для виїзду за межі України: з туристичною, бізнес, робочою метою, навчанням, чи лікуванням, а замовник зобов'язується своєчасно здійснити оплату наданих послуг. 08.08.2016р. між [PERSON], [PERSON] та відповідачем також укладені додаткові угоди до Договорів, відповідно до умов яких, заявники сплатили виконавцю 12 720,00 грн. кожен, виконавець зобов'язався надати у повному обсязі усі послуги до 25.02.2017р., а у разі невиконання умов договорів зі сторони виконавця чи ненадання вищевказаних послуг з будь-яких причин сума вартості послуг внесена заявниками при підписанні цих договорів підлягає поверненню останнім. Відповідно до ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ч.1 ст.903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до квитанцій № 0.0.596201056.1 та № 0.0.596203132.1 від 08.08.2016р. позивачі перерахували на рахунок відповідача грошові кошти у загальному розмірі 25 440,00 грн. (а.с.20). Згідно з ч.1 ст.906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Всупереч вищевказаним правовим нормам, відповідач умови Договорів не виконав, сплачені позивачами грошові кошти останнім не повернув, а відтак суд доходить висновку про достатність правових підстав для стягнення з останнього на користь позивачів сплачені ними грошові кошти у загальному розмірі 25 440,00 грн. [PERSON] всупереч положенням статті 60 ЦПК України не надав суду жодних доказів, які б спростовували факт існування вказаної заборгованості. Відповідно до ч.5 ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Згідно з ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Враховуючи існуючу заборгованість відповідача перед позивачами, беручи до уваги кінцевий термін виконання зобов'язання за Договорами, 26.02.2017р., суд доходить висновку, що відповідно до ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів» та ст.611 ЦК України відповідач повинен сплатити позивачам три відсотка вартості послуг за кожен день прострочення до моменту звернення позивачів до суду, а саме 96 636,80грн. (25 440,00 грн. * 3 % * 124 дня). Водночас, стосовно стягнення з відповідача морьної шкоди суд зазначає, що спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної шкоди. Таким чином правила статті 1167 ЦК України не поширюється на спірні відносини, оскільки регулють позадоговірні (деліктні) відносини. В даному випадку правовідносини сторін випливають з договірних відносин щодо надання інформаційно-консультаційних послуг. Відповідно до положень статей 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законом. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду України від 09.11.2016р. № 6-1575цс16, а тому має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права відповідно до ч.1 ст.3607 ЦПК України. Враховуючи вищевказане, суд доходить висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволенні вимог щодо стягнення моральної шкоди, а відтак і про часткове задоволення позову. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial