Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з даним позовом, в якому просили визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] В обґрунтування вимог позивачі вказують, що 23.01.1989 року [PERSON] отримав ордер №5484 серії В на житлове приміщення: квартиру [ADDRESS] на родину в складі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (яка померла в 1992 року). Як зазначають позивачі, [PERSON] вселився та був зареєстрований у вказаній квартирі як чоловік [PERSON], з якою він перебував в шлюбі з 11.02.1998 року. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 10.01.2012 року і з грудня 2011 року [PERSON] виїхав з квартири [ADDRESS] забравши свої речі, з того часу в квартирі не з'являвся, участі в її утриманні не приймав. Виходячи з вказаного, позивачі, посилаючись на ч. 1 ст. 71 та ст. 72 ЖК України, вважають відповідача таким, що втратив право користування квартирою, у зв'язку з чим і звернулись до суду з даним позовом. В судове засідання позивачі не з'явились, направили до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, в якій позовні вимоги підтримали та просили про задоволення позову, посилаючись на обставини та підстави, вказані в позові. Проти заочного розгляду справи не заперечували. Третя особа в судове засідання не з'явилась, також направивши заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, а тому суд у відповідності до статті 224 Цивільного процесуального кодексу України, за згодою позивачів, ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Встановлено, що 23.01.1989 року [PERSON] отримав ордер №5484 серії В на житлове приміщення: квартиру [ADDRESS] на родину в складі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (яка померла в 1992 року). Як встановлено з позовної заяви та доданих до неї доказів, [PERSON] вселився та був зареєстрований у вказаній квартирі як чоловік [PERSON], з якою він перебував в шлюбі з 11.02.1998 року. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 10.01.2012 року і з грудня 2011 року [PERSON] виїхав з квартири [ADDRESS] забравши свої речі, з того часу в квартирі не з'являвся, участі в її утриманні не приймав. Позивач в обґрунтування власних позовних вимог посилається на положення ч. 1 ст. 71 ЖК України та ст. 72 ЖК України. Відповідно до вимог ч. 1, ч. 2 ст.ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як вбачається з вказаних статей ЖК України, їх положення розповсюджується на правові відносини існуючі між сторонами в даному спорі. Відповідно до вимог статті 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Як вбачається з матеріалів справи, факт не проживання [PERSON] в квартирі [ADDRESS] понад два роки підтверджується актом про не проживання від 06.03.2014 та довідкою обслуговуючої будинок організації КП «Грушківське» від 06.03.2014 року. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою). Таким чином, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved