Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом про визнання права на приватизацію житлового приміщення. Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що вони з 1993 року проживають та зареєстровані за адресою: [ADDRESS] [PERSON], перебуваючи у статусі квартиронаймача згаданої квартири, вирішила її приватизувати, тому реалізуючи своє право на приватизацію, вони з донькою звернулися до Управління комунального майна Нікопольської міської ради з відповідною заявою та пакетом документів для оформлення. Однак, позивачам в приватизації квартири було відмовлено, оскільки ними не був наданий ордер, на підставі якого вони вселилися в цю квартиру. Даний факт став причиною звернення позивачів до суду з вимогою визнати за ними право на приватизацію квартири без надання відповідачу ордеру про надання житлової площі. Позивачі у судове засідання не з'явились, до суду надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити (а.с. 30-31). Представник відповідача [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечував. Відмову Управління комунального майна НМР у здійсненні приватизації квартири заявниці пояснив тим, що у наданому пакеті документів для її оформлення була відсутня копія ордеру про надання житлової площі. Оскільки [PERSON] не надала всі необхідні документи для проведення зазначеної процедури, вважає дії Управління стосовно відмови у приватизації правомірними (а.с.28). Суд вважає можливим розглянути справу в порядку ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного: З 15.06.1993 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON], згідно довідки про склад сім'ї №5805 від 31.05.2016 року (а.с.12). Факт законного користування спірною квартирою підтверджується договором найму житла від 24.05.2016 року, укладеного між КП «Міська житлово-технічна інспекція» Нікопольської міської ради та [PERSON] (а.с.8). 31.05.2016 року [PERSON] в межах норм ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» звернулася до відповідача з заявою про приватизацію квартири (а.с.7). Листом №846 від 15.07.2016 року відповідач відмовив у наданні згоди на приватизацію квартири, оскільки надані документи не відповідали вимогам п. 18 Положення «Про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396, а саме відсутність копії ордеру про надання житлової площі, який є підставою на вселення в квартиру (а.с.6). Станом на 31.12.2012 року, згідно довідки №1549 від 25.08.2016 року, виданої КП «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації», право власності на квартиру [ADDRESS] не зареєстровано (а.с.13). Згідно з ст. 345 ЦК України фізична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Норми ст. 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» встановлюють, що приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків) громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов. Відповідно до ч. ч. 1, 3, 10 ст.8 Закону України вищевказаного закону - приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, установами, організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир, житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Згідно з п.1 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати) кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів. Пунктами 4, 5 ст. 5 передбачено право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах. Довідкою №48-7 від 06.06.2016 року, виданої ПАТ «Ощадбанк» підтверджується той факт, що позивачами приватизаційні житлові чеки не використовувались (а.с.10). Згідно ч. 10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених п. 2 ст. 2 цього Закону, а саме не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), розташовані на території закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам'ятників садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв-заповідників; кімнати в гуртожитках; квартири (будинки), які перебувають у аварійному стані; квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири, розташовані в зоні безумовне (обов'язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на ЧАЕС. Даний перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним, розширеному тлумаченню не підлягає, і як вбачається, на спірну квартиру позивачів не розповсюджується. Відповідно до п. 11 ст. 8 Закону «Про приватизацію державного житлового фонду», спори, що виникають при приватизації квартир державного житлового фонду, вирішуються судом. З 15.06.1993 року і до теперішнього часу жодним власником будинку або балансоутримувачем не пред'являлося до позивачів претензій щодо незаконності їх мешкання у квартирі. З огляду на вказані обставини, позивачі мають право на приватизацію жилого приміщення квартири, у якій вони мешкають. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Таким чином, враховуючи, що позивачі вселені до квартири на законних підставах, так як неправомірність їх проживання ніхто не оспорює, а відсутність одного лише ордеру про надання житлової площі позбавляє позивачів можливості реалізувати своє право на приватизацію квартири, суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання права на приватизацію квартири без пред'явлення ордеру підлягають задоволенню.

Outcome: approved