Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом про усунення перешкод у праві користування житлом шляхом визнання приватизації житла та свідоцтва про право власності недійсним, посилаючись на те, що спірна квартира [ADDRESS] , яка складається з трьох кімнат, була надана [PERSON] на сім`ю з п`яти осіб: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 30.09.2015 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] визнано такими, що втратили право користування спірною квартирою. В подальшому у спірній квартирі без їх згоди зареєстровано [PERSON] - мати [PERSON] , яка разом з [PERSON] приватизували спірну квартиру та отримали відповідне свідоцтво про право власності. Позивачі вказують, що у 2004 році відповідачі вже намагалися позбавити їх житла таким чином. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 03.09.2004 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] визнано такими, що втратили право користування спірною квартирою, після чого спірна квартира була приватизована на неповнолітню [PERSON] та видано відповідне свідоцтво про право власності. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 13.07.2009 вказане свідоцтво про право власності визнано недійсним. Як зазначають позивачі, відповідачі починаючи з 2004 року чинять їм перешкоди у користуванні спірною квартирою. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 23.06.2018 було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання від 03.09.2019 було задоволено заяву [PERSON] про залучення її до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. При винесенні вказаної ухвали суд виходив із того, що на підставі договору купівлі - продажу квартири від 26.07.2017 [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] . Відповідно до договору купівлі - продажу квартири від 14.09.2017 [PERSON] продала, а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] . Таким чином право власності на спірну квартиру належить третій особі [PERSON] . Враховуючи наведене, позивачі просять усунути перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом визнання недійсним її приватизації та свідоцтва про право власності серія [NUMBER] , виданого [PERSON] та [PERSON] 19.05.2017 органом приватизації державного фонду - управління житлово-комунального господарства Оболонської РДА в м. Києві. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 19.09.2019 було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Інші позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, подали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. В процесі розгляду справи сторони неодноразово виказували можливість врегулювати спір шляхом укладення мирової угоди, однак сторона позивачів звернулися до суду із заявами про відмову від укладення мирової угоди. Інші відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила. Третя особа Управління житлово - комунального господарства Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання свого представника не направила, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила. Третя особа [PERSON] та її представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, посилаючись на те, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 14.09.2017, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рисс М.О., реєстровий №1952, право власності зареєстровано за [PERSON] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Позивачі почали цікавитися квартирою лише через 2 роки після її приватизації та продажу, до того жодних заходів спрямованих на вселення до квартири не вживали. Крім того, весь час позивачі проживають у с. Горенка Київської області. Вказали, що виключно [PERSON] несе тягар утримання квартири, позивачі в цьому участі не приймають. Заслухавши пояснення учасників, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що на підставі ордеру на жиле приміщення №318554 серія Г [PERSON] отримав жиле приміщення, яке складається з трьох кімнат в ізольованій квартирі за адресою: [ADDRESS] , на сім`ю із п`яти осіб: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно довідки №377 від 24.06.2015, виданої КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва, в квартирі [ADDRESS] на той час були зареєстровані: [PERSON] - наймач, [PERSON] - мати, [PERSON] - батько, [PERSON] - дядько, [PERSON] - брат, [PERSON] - тітка (а.с. 8). Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 25.11.2008 позов [PERSON] , [PERSON] в інтересах неповнолітньої [PERSON] задоволено, визнано [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням. У задоволенні зустрічного позову [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про вселення, визнання приватизації незаконною, визнання свідоцтва про право власності незаконним відмовлено. Додатковим рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 21.04.2009 позов [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про вселення, визнання приватизації незаконною, визнання свідоцтва про право власності незаконним залишено без задоволення. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 13.07.2009 скасовано рішення Оболонського районного суду м. Києва від 25.11.2008 та додаткове рішення Оболонського районного суду м. Києва від 21.04.2009 та ухвалено нове, яким у задоволенні позову [PERSON] , [PERSON] , які діяли в інтересах неповнолітньої [PERSON] , до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа: КП «Служба замовника житлово-комунальних послуг Оболонського району м. Києва» про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням, відмовлено. Позов [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] задоволено, вселено [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в квартиру [ADDRESS] , визнано недійсними свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] від 12.11.2004 та розпорядження №2772 органу приватизації Оболонського району м. Києва від 12.11.2004. Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 30.09.2015 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа: [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задоволено. Визнано [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування спірною квартирою. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 25.10.2017 у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення відмовлено. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 28.11.2017 заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 30.09.2015 скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування спірною квартирою відмовлено. Ухвалою Київського апеляційного суду від 20.03.2019 апеляційне провадження за апеляційною скаргою [PERSON] на заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 30.09.2015 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа: [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - закрито. Зі змісту зазначених судових рішень убачається, що постановою Верховного Суду від 12.09.2018 касаційну скаргу [PERSON] та [PERSON] залишено без задоволення, а рішення Апеляційного суду м. Києва від 28.11.2017 залишено без змін. Постанова суду касаційної інстанції мотивована тим, що висновки апеляційного суду щодо безпідставності вимог позивача є обґрунтованими та правильними по суті, оскільки при вирішенні спору достеменно встановлено, що відповідачі у спірній квартирі не проживають з незалежних від них на те причин, оскільки з 2010 року в квартирі проживають квартиранти, між сторонами існують неприязні стосунки і ці обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи копіями судових рішень у інших справах, відповідачі вважають своїм єдиним місцем проживання спірну квартиру та несуть витрати на її утримання. Вказаними судовими рішеннями також встановлено, що станом на час розгляду позову та ухвалення рішення спірна квартира не була приватизована та знаходилася в комунальній власності. Згідно свідоцтва про право власності серія [NUMBER] від 19.05.2017, виданого на підставі розпорядження від 19.05.2017 №1992, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Як убачається з матеріалів справи, відповідачами спірну квартиру було відчужено [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартир від 26.07.2017, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В., реєстровий номер №3955. В подальшому [PERSON] відчужила вказану квартиру [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 14.09.2017, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рисс М.О., реєстровий №1952. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №97286583 від 14.09.2017 спірна квартира належить [PERSON] на праві приватної власності. Згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, враховуючи наявність судових рішень якими встановлено неправомірність визнання позивачів такими, що втратили право користування спірною квартирою, суд приходить до висновку про те, що спірна квартира була приватизована без дотримання вимог чинного законодавства та врахування прав позивачів. Враховуючи вказані обставини, суд не може прийти до висновку про добросовісність дій відповідачів щодо отримання спірної квартири у спільну часткову власність внаслідок приватизації. Статтею 345 ЦК України встановлено, що фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. У результаті придбання єдиного майнового комплексу державного (комунального) підприємства у процесі приватизації до покупця переходять всі його права та обов`язки. Приватизація здійснюється у порядку встановленому Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Відповідно до статті 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), кімнат у квартирах та однокімнатних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв та ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Пунктом 5 статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. Приватизація є договором між державою та громадянином про безоплатну або частково оплатну передачу йому у власність квартири у якій він постійно проживає. Оскільки позивачі не втратили право користування спірним житловим приміщенням, передача квартири у власність відповідно до вимог ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» повинна була здійснюватися за їх згодою та участю. У зв`язку з тим, що право позивачів на участь у приватизації житла порушено, позовні вимоги про визнання недійсними Свідоцтво про право власності від 19.05.2017, виданого на підставі розпорядження від 19.05.2017 №1992 Органом приватизації державного житлового фонду - управлінням житлово - комунального господарства Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню. Враховуючи, що спірна квартира перебуває у приватній власності третьої особи, проте про визнання недійсними відповідних правочинів, згідно з якими до неї перейшло право власності на спірну квартиру, позивачі вимог не заявляли, тому позов підлягає задоволенню у межах заявлених позовних вимог. Разом з тим, положеннями ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Негаторний позов пред`являється власником за умови, що він має майно у своєму володінні, однак протиправна поведінка інших осіб перешкоджає йому здійснювати права користування та розпорядження ним. Натомість за змістом позову убачається, що позивачі не є власниками спірного майна, оспорюють право інших осіб на спірну квартиру, яка була приватизована без їхньої на те згоди та всупереч вимог чинного законодавства. Таким чином, позивачами невірно обраний спосіб захисту, у зв`язку з чим достатнім способом захисту порушених прав позивачів суд вважає визнання недійсною приватизації та свідоцтва про право власності, виданого на її підтвердження. Інші наявні в матеріалах справи докази висновків суду не спростовують. Судові витрати підлягають розподілу на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial