Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-04 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до Київської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сташкова Анастасія Григорівна, про визнання права власності в порядку спадкування. Свої вимоги обґрунтовують тим, що у [INFO] померла їх мати - [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно, до складу якого увійшли, зокрема, дачний будинок та земельна ділянка, розташовані за адресою: [ADDRESS]. Позивачі є єдиними спадкоємцями після смерті матері та у встановлений законом строк звернулися до приватного нотаріуса КМНО Сташкової А.Г. з заявами про прийняття спадщини, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом у зв'язку із відсутністю державної реєстрації права власності померлої [PERSON] на вказане майно. Посилаючись на наведене, позивачі просять визнати за ними право власності в порядку спадкування за законом на дачний будинок [NUMBER] з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 154,40 кв.м., житловою 54,50 кв.м., та на земельну ділянку 5, площею 0,1004 га, які розташовані по [ADDRESS], а саме по 1/2 частині вказаного майна за кожною з них. Від представника позивачів [PERSON] на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність позивачів та їх представника, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити. Київська міська рада явку свого представника в судове засідання не забезпечила, про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, відзиву на позовну заяву не надіслала, у зв'язку з чим суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника відповідача за наявними в справі доказами. Від третьої особи приватного нотаріуса КМНО Сташкової А.Г. надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. [PERSON] померла [INFO] в м. Києві, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 04.03.2017, серія [NUMBER] (а.с.10). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку, площею 0,1004 гектарів, та дачний будинок [NUMBER], загальною площею 154,4 кв.м., що знаходяться по [ADDRESS]. Вказане майно [PERSON] отримала у спадщину від свого чоловіка - [PERSON], який помер 03.09.2007, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом, виданих 31.07.2008 державним нотаріусом Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори Ковалевською Н.В. Згідно з Державним актом про право власності на земельну ділянку, серії [NUMBER] виданим на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15.07.2005 №613, земельна ділянка, площею 0,1004 гектарів, яка розташована на [ADDRESS], передана у власність [PERSON] (а.с. 49). У відповідності до інформаційної довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації від 17.10.2017, дачний будинок [NUMBER] по [ADDRESS], зареєстрований на праві власності за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 08.11.2007, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. (ст. 1218 Цивільного кодексу України) За приписами ст. ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Статтею 1258 ЦК України встановлена черговість спадкування за законом, а саме: спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. За приписами ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. При цьому, статтею 1267 ЦК України передбачено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. За правилами ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. (стаття 1297 Цивільного кодексу України) Як убачається з матеріалів справи, спадщина щодо майна померлої [PERSON] відкрилася [INFO]. Після смерті [PERSON] до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сташкової А.Г. із заявами про прийняття спадщини звернулися позивачі [PERSON] та [PERSON] Позивачі є спадкоємцями першої черги, доньками спадкодавиці, що підтверджується відповідними свідоцтвами. Заяв від інших спадкоємців до нотаріальної контори не надійшло. Таким чином, позивачі [PERSON] та [PERSON] є єдиними спадкоємцями після смерті [PERSON] До спадкової маси після смерті [PERSON], зокрема, увійшли земельна ділянка, площею 0,1004 гектарів, та дачний будинок [NUMBER], загальною площею 154,4 кв.м., що розташовані по [ADDRESS]. Згідно ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то воно виникає з моменту проведення такої реєстрації. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із угод. Відповідно до положень частини першої статті 182 Цивільного кодексу України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються Законом (частина четверта статті 182 Цивільного кодексу України, стаття 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно з статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Як вбачається з матеріалів справи, за життя [PERSON] набула права власності на земельну ділянку, площею 0,1004 гектарів, та дачний будинок [NUMBER], загальною площею 154,4 кв.м., які розташовані по [ADDRESS], проте у визначеному законом порядку не здійснила державну реєстрацію права власності на належний їй дачний будинок та не отримала державного акту про право власності на земельну ділянку на своє ім'я. В той же час обставин, які б вказували, що за життя спадкодавець [PERSON] набула або володіла нерухомим майном, що входить до спадкової маси, неправомірно, або на вказане майно, окрім позивачів в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, судом не встановлено. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сташкової А.Г. від 21.11.2017 позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на їх ім'я, у зв'язку із відсутністю у встановленому законом порядку державної реєстрації права власності на дачний будинок та земельну ділянку. Отже, позивачі у позасудовому порядку позбавлені можливості вирішити питання про визнання за собою права власності на вищевказане майно. Зважаючи на викладене, а також враховуючи, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, відсутність якої не може бути підставою позбавлення спадкоємців права на спадщину, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову. З викладеного,

Outcome: approved