Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

позивачі [PERSON], [PERSON] звернулись в суд з позовом до [PERSON], третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий союз» про відшкодування шкоди та витрат на поховання. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] року близько 05 години ранку [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] рухався по пр. Відродження в м.Луцьку із сторони вул. Рівненської скоїв наїзд на пішохода [PERSON], який перетинав проїжджу частину. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] від отриманих трав помер на місці пригоди. Померлий [PERSON] був чоловіком [PERSON] та батьком [PERSON] За фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди Слідчим відділом розслідування ДТП СУ УМВС України у Волинській області було внесено відомості до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. У зв'язку зі смертю чоловіка, [PERSON], як дружиною були понесені витрати на поховання в розмірі 10 318 грн. [PERSON], як донькою були понесені витрати та спорудження надгробного пам'ятника в розмірі 27 400 грн. Крім того, вважають, що у зв'язку із смертю [PERSON] їм завдано моральну шкоду розмір якої становить 50 000 грн. На підставі наведеного просять суд, стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] 10 318 грн. витрат на поховання, 50 000 грн. моральної шкоди та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 27 400 грн. на спорудження надгробного пам'ятника. Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте подав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі за наявними матеріалами справи. Просив суд, позов задовольнити. Відповідач та третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Європейський страховий союз» в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується повідомленням про отримання судової повістки. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. З матеріалів справи вбачається, 02 листопада 2014 року близько 05 години ранку [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] та рухаючись по пр. Відродження в м.Луцьку із сторони вул. Рівненської скоїв наїзд на пішохода [PERSON], який перетинав проїжджу частину. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] від отриманих трав помер на місці пригоди, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 3) та довідкою ВДАІ з обслуговування м. Луцька УМВС України у Волинській області (а.с. 4 ). Померлий [PERSON] був чоловіком [PERSON] та батьком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження від 26.05.1957 року (а.с. 5) та відповідно свідоцтвом про народження (а.с. 6 ). По факту вказаної дорожньо-транспортної пригоди Слідчим відділом розслідування ДТП СУ УМВС України у Волинській області було внесено відомості до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], як дружина померлого під час дорожньо - транспортної пригоди [PERSON] понесла витрати на його поховання в розмірі 10 318 грн., що підтверджується товарними чеками №19 від 03.11.2014 року та від 04.11.2014 року, рахунком № 1 від 04.11.2014 року (а.с. 10, 11, 12 ). Також встановлено, що [PERSON], як донька померлого понесла витрати на спорудження надгробного пам'ятника в розмірі 27 400 грн., згідно товарного чека від 05.12.2014 року (а.с. 9 ). Статтею 1201 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується. Відповідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як передбачено п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 № 4, особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Як вбачається з довідки ВДАІ з обслуговування м. Луцька УМВС України у Волинській області, відповідач [PERSON] керував транспортним засобом, який саме спричинив смерть потерпілого [PERSON]. За таких обставин, саме відповідач зобов'язаний відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати. Що ж стосується тієї обставини, що на даний час вина відповідача або потерпілого, ще не встановлена, оскільки триває досудове слідство, то ч.3 ст. 1193 ЦК передбачено, що вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання. З огляду на вказану правову норму, незалежно від наявності вини чи невинуватості володільця джерела підвищеної небезпеки, останній зобов'язаний відшкодувати витрати на поховання та спорудження надгробного пам'ятника. Як зазначено в постанові Верховного суду України від 20.01.2016р. справа № 6-2808цс15, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні. Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Згідно ч.2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Як передбачено ч.2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Із роз'яснень, даних в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі Постанова ПВСУ №4), вбачається, що розмір моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При вирішенні питання про стягнення моральної шкоди суд враховує ті обставини, що смертю [PERSON], яка настала внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки відповідача, позивачу [PERSON], як дружині померлого, було завдано моральної шкоди, яка полягає у фізичних та моральних стражданнях, нервовому стресі, розладах здоров'я, порушенні нормального способу життя та вважає, що вона підлягає відшкодуванню, в розмірі 20 000 грн. Таким, чином суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути 10 318 грн. витрат на поховання, 20 000 грн. моральної шкоди та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 27 400 грн. на спорудження надгробного пам'ятника. Згідно п. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, з відповідача в дохід держави слід стягнути 577 грн. 18 коп. судового збору.

Outcome: partial