Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

Позивачі, звернувшись до суду, вимоги мотивували тим, що [INFO] помер їх чоловік та батько - [PERSON]. За життя, [PERSON] мав на праві власності житловий будинок, житловою площею 26.5 кв.м загальною площею 77,9 кв.м, з господарськими будівлями, позначеними в схематичному плані: житловий будинок «А», прибудова «а», веранда «а1», літня кухня «Б», сарай «В». гараж «Г», гараж «Д», сарай «Е», сарай «Ж», погріб позначений літерою «Пг», вбиральня «У», скважина «Скв», огорожа «№1-4», які знаходяться за адресою [ADDRESS]. Крім цього, рішенням Воронізької селищної ради від 02.04.1994 року [PERSON] були передані у власність земельна ділянка площею 0.2000 га для обслуговування будинку та земельна ділянка площею 0,2200 га для ведення особистого селянського господарства. За своє життя [PERSON] не отримав свідоцтво про право власності на вищевказаний житловий будинок та Державні акти на землю. Після смерті [PERSON] до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини ніхто з позивачів не звертався, але спадщину за законом вони фактично прийняли, так як проживали і були зареєстровані на день смерті спадкодавця і на теперішній час у спірному будинку, що підтверджується довідкою Воронізької селищної ради. 27 березня 2015 року позивачі звернулись до державного нотаріуса Шосткинської районної держнотконтори для отримання Свідоцтва про право на спадщину на спірний житловий будинок, однак, у видачі вказаного свідоцтва їм було відмовлено у зв'язку з тим, що відсутній документ, який би підтверджував право власності спадкодавця на спірний будинок, а без цього зазначена нотаріальна дія не може бути вчинена. Таким чином, позивачі є спадкоємцями першої черги за законом на спадщину, що відкрилась після смерті [PERSON], які прийняли спадкове майно, оскільки інші спадкоємці - діти померлого: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] надали заяви про відмову від прийняття спадщини. Позивачі позбавлені можливості оформити прийняття спадщини, тому були вимушені звернутися до суду, прохали встановити факт належності житлового будинку померлому та визнати за ними право власності на вказане майно в рівних частинах кожному в порядку спадкування за законом. У судове засідання представник позивачів не з'явилась, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, прохала розглянути справу без її участі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій вказав, що позов визнає, не заперечує проти його задоволення судовим рішенням, прохав розглянути справу без його участі. Треті особи в судове засідання не з'явились, надали заяви, в яких позов визнали, не заперечували проти його задоволення, прохали розглянути справу без їх участі. Дослідивши по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: На час відкриття спадщини діяв Цивільний кодекс Української РСР від 18.07.1963 р. Відповідно до ст. 9 ЦК УРСР цивільна правоздатність громадянина припиняється у момент його смерті, тобто за особою не може бути визнане право власності, а лише може бути встановлений факт належності на праві власності померлому та визнане право власності за живою особою в порядку успадкування. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до копії свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO], /а.с. 7/. З копій свідоцтв про народження та одруження вбачається, що [PERSON] є батьком [PERSON] та чоловіком [PERSON] /а.с. 28-29/ Рішенням № 9 виконкому Воронізької селищної ради від 27.04.1967 року [PERSON] було надано дозвіл на перебудову житлового будинку по вул. Матросова та надано дозвіл на виконання відповідних робіт (а.с. 11,12) Рішенням Воронізької селищної ради від 02.04.1994 року [PERSON] були передані у власність земельна ділянка площею 0.2000 га для обслуговування будинку та земельна ділянка площею 0,2200 га по [ADDRESS] для ведення особистого селянського господарств. /а.с.13/ Згідно довідки виконавчого комітету Воронізької селищної ради, [PERSON] був зареєстрований та проживав до дня смерті в будинку [ADDRESS], разом з ним на день його смерті були зареєстровані та поживали позивачі по справі, що підтверджується також відмітками про реєстрацію в копіях паспортів. (а.с. 13, 30-33) Отже позивачі є такими, що вступили в фактичне управління і володіння спадковим майном, тобто прийняли спадщину. Згідно експертного висновку № 174 ПП «Оцінка і право» за результатами обстеження будівельних конструкцій житлового будинку та господарчих споруд за адресою: будинок [ADDRESS], встановлено їх відповідність санітарно-технічним, протипожежним та будівельним вимогам, відповідність вимогам надійності та безпечної експлуатації. /а.с.14-27/ З постанови Шосткинської районної державної нотаріальної контори від 27 березня 2015 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно померлого [PERSON] у зв'язку з тим, що відсутній документ, який би підтверджував право власності спадкодавця на спірний будинок./а.с.4/ Таким чином, дослідженими доказами підтверджено, що за життя [PERSON] належав спірний будинок , а позивачі по справі є спадкоємцями, які прийняли спадщину. Враховуючи вказане, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved