Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до Держави в особі Запорізької міської ради про стягнення грошової компенсації завданої шкоди. Ухвалою суду від 07.08.2017 року за клопотанням позивача [PERSON] проведено заміну первісного відповідача Держави в особі Запорізької міської ради на належного відповідача Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради. В обґрунтування позовних вимог [PERSON], [PERSON] зазначали, що 02.04.2013 року представник позивачів [PERSON] звернувся до Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції Запорізької області із заявою про державну реєстрацію за позивачами права власності на ремонто-механічну майстерню літ. А, А-2, розташовану у [ADDRESS]. Рішенням Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції Запорізької області Рощиної Д.О. від 17.04.2013 року. № 1725049 на підставі ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 16, 23 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, у державній реєстрації права власності на ремонтно-механічну майстерню літ. А, А-2, розташовану у [ADDRESS], відмовлено. Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 25.09.2013 року, визнано протиправним та скасовано рішення Державного реєстратора Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції Запорізької області Рощиної Д.О. від 17.04.2013 року № 1725049 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень та зобов'язано Реєстраційну службу Запорізького міського управління юстиції Запорізької області розглянути заяву позивачів від 02.04.2013 року за реєстраційним номером 674784 з урахуванням вимог постанови суду по даній справі. Вказане судове рішення набрало законної сили відповідно до ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2014 року, якою рішення суду першої інстанції залишено без змін. Проте, після набрання рішенням суду законної сили, Реєстраційна служба Запорізького міського управління юстиції Запорізької області, а згодом і її правонаступники, ухилялися від його виконання, внаслідок чого позивачі звернулися до відділу виконавчої служби за примусовим виконанням судового рішення. У серпні 2016 року представником позивачів отримано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Запорізького міського управління юстиції Бачурина О.В. про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 28723110 від 14.03.2016 року. 19.10.2016 року державним реєстратором Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради прийнято рішення № 31925081 про відмову у державній реєстрації права власності. Позивачі зазначають, що на момент подання ними у квітні 2013 року заяви про реєстрацію прав власності на нерухоме майно були відсутні законні підстави для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію та для відмови у державній реєстрації. Разом з тим, внаслідок несвоєчасного розгляду заяви позивачів, а саме через 3 роки після її подання, відповідачем застосовано зміни у законодавстві, які на час подання заяви не діяли. Посилаючись на те, що внаслідок прийняття реєстратором протиправного рішення від 17.04.2013 року № 1725049 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, і як наслідок неможливість користуватися даним нерухомим майном, позивачі були позбавлені можливості отримати 288 000 грн. орендної плати від здавання в оренду вказаного нерухомого майна, позивачі просять суд на підставі ст. ст. 1166, 1174 ЦК України, стягнути з відповідача шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України на їх користь суму грошової компенсації, завданої шкоди у розмірі 288 000 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити з підстав, які в ньому викладені. Позивач [PERSON] в письмовій заяві просила суд розглянути справу у її відсутність, позов підтримала. Представник відповідача проти позовних вимог заперечував, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість.. Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази у сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06.10.2010 року, яке набрало законної сили 19.10.2010 року, у справі за позовом [PERSON] до ТОВ «Ремонтно-монтажне підприємство «Газоочистка» про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнано дійсним договір купівлі-продажу від 09.07.2010 року, укладений між [PERSON] та ТОВ «Ремонтно-монтажне підприємство «Газоочистка» про продаж ремонтно - механічної майстерні, зазначеної на технічному плані літерами «А» і «А-2», загальною площею 968,7 кв.м., вартістю 4 100 грн., що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Доручено Запорізькому міжміському бюро технічної інвентаризації зареєструвати право власності на об'єкт нерухомості ремонтно - механічної майстерні, зазначеної на технічному плані літерами «А» і «А-2», загальною площею 968,7 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] за [PERSON]. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції Запорізької області Рощіної Д.О. від 17.04.2013 року № 1725049, за результатами розгляду заяви [PERSON], який діяв на підставі довіреності, відмовлено у державній реєстрації права власності на нерухоме майно за позивачами. Як вбачається зі змісту рішення державного реєстратора підставою для відмови у реєстрації права власності на об'єкт нерухомості, ремонтно - механічну майстерню, зазначену на технічному плані літерами «А» і «А-2», загальною площею 968,7 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS], стало те, що ТОВ «Ремонтно-монтажне підприємство «Газоочистка», з яким було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, який визнано дійсним на підставі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06.10.2010 року, є користувачем нерухомого майна, у зв'язку з чим проведення державної реєстрації права власності на ремонтно - механічну майстерню за позивачами неможливо через відсутність державної реєстрації права власності за попереднім правонабувачем. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Бачурина О.Ю. від 19.10.2016 року № 31925081, на підставі ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.п. 18, 23 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ від 25.12.2015 року № 1127, відмовлено у державній реєстрації права власності: приватна, спільна часткова, на ремонтно-механічну майстерню літ. «А», «А1-2», що розташована за адресою [ADDRESS], за [PERSON] та [PERSON]. Підставами для відмови у здійсненні реєстрації права власності стало те, що документи, які надані для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та іншим нормативно-правовим актам. Проте, при розгляді заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яка подана [PERSON], як представником на підставі довіреності, встановлено, що в порушення вимог п. 1.6. Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженою Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 121 від 09.06.1998 року, яка діяла на момент укладення договору купівлі-продажу № 3099 від 27.04.1999 року між ВАТ «ЮЦМГО» та ТОВ «РМСП «Газоочистка», зазначений договір купівлі-продажу не було зареєстровано, що порушує вимоги законодавства чинного на момент укладання договору. Крім того, з поданих документів державний реєстратор не зміг встановити об'єкт нерухомого майна права відносно якого переходять до заявника, оскільки з договору № 3099 від 27.04.1999 року, який у договорі від 09.06.2010 року зазначено як підстава виникнення права власності на об'єкт нерухомого майна у ТОВ «Ремонтно-монтажне підприємство «Газоочистка», вбачається що його предметом є будівля виробничої майстерні. Разом із тим, у заяві щодо реєстрації прав та їх обтяжень від 02.04.2013 року заявником зазначено тип об'єкту «нежитлове приміщення», а у договорі від 09.06.2010 року типом об'єкта зазначено ремонтно-механічні майстерні. Звертаючись до суду з позовом про списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України 288 000 грн. на користь позивачів, останні посилались на те, що внаслідок прийняття державним реєстратором протиправного рішення від 17.04.2013 року № 1725049 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, вони були позбавлені можливості користуватися та розпоряджатися ремонтно-механічною майстернею, зокрема, здавати її в оренду, внаслідок чого їм завдано збитків на загальну суму 288 000 грн. Разом із тим, суд вважає, що такі твердження позивачів не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи, а тому заявлений позов є недоведеним. Так, відповідно до ст. ст. 1174, 1175 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі в результаті прийняття органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування нормативно-правового акта, що був визнаний незаконним і скасований, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини посадових і службових осіб цих органів. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). В обгрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, що Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 25.09.2013 року, встановлена протиправність рішення Державного реєстратора Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції Запорізької області Рощиної Д.О. від 17.04.2013 року № 1725049 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень. Однак, судом при прийнятті рішення вказано на порушення порядку розгляду заяви державним реєстратором, і на невідповідність рішення за змістом встановленим вимогам Закону. Суд не вдавався в оцінку обґрунтованості прийнятого рішення. Тому посилання позивачів на те, що з вини державного реєстратора не відбулася реєстрація майна та вони від оренди майна не змогли отримати 288 800 грн. орендної плати за період з серпня 2013 р. по липень 2016 р. не ґрунтується на вимогах закону. Крім того, докази які б підтверджували факт реєстрації майна на час прийняття рішення судом також відсутні. Підставою для застосування такого виду відповідальності є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого, з урахуванням особливостей, передбачених ст.1174 ЦК України є шкода, заподіяна посадовою або службовою особою незаконними рішеннями, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень та причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Тому, відповідно до вимог ст.1173 ЦК України саме позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої матеріальної шкоди та причинний зв'язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.Проте, судовим розглядом такого не встановлено і позивачами в належний спосіб не доведено. Враховуючи викладені обставини, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] та [PERSON] слід відмовити.

Outcome: dismissed