Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

Позивачка 11 березня 2015 року звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини (а.с.1-3). В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Від спільного подружнього життя сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає із позивачкою та перебуває на її утриманні. На теперішній час шлюбні відносини між сторонами припинені, проживають окремо. Матеріальну допомогу на утримання дитини та своєї дружини відповідач не надає. Враховуючи вищевикладене, позивачка просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісяця, до досягнення дитиною повноліття та стягнути на свою користь з відповідача аліменти на своє утримання в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісяця, до досягнення дитиною - [PERSON], [INFO], трирічного віку. Позивачка в судове засідання не з'явилась. До суду надала письмову заяву, в якій просила суд справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Проти заочного розгляду не заперечувала (а.с.13). Відповідач у судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, згідно ч.6 ст.74 ЦПК України, шляхом направлення на вказаний позивачкою номер мобільного телефону СМС-повідомлення, доставка якого підтверджується довідкою (а.с.10). Про причини неявки у судове засідання не повідомив. Письмових заяв про розгляд справи за своєю відсутністю до суду не надходило. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружив, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що 07 червня 2014 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між сторонами, про що зроблено відповідний актовий запис №233 (а.с.6). Від спільного подружнього життя сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає із позивачкою та перебуває на її утриманні (а.с.7,14). Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.2 ст.182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) на утримання малолітньої дитини в судовому порядку, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до її повноліття, тому що відповідач, будучи батьком дитини зобов'язаний її матеріально утримувати. Відповідно до ст. 77 Сімейного Кодексу України, утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. Відповідно до ст.79 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно ст.80 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) на утримання дружини в судовому порядку, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення малолітньою дитиною - [PERSON], [INFO], трирічного віку. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору за позовну заяву майнового характеру - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3-х розмірів мінімальної заробітної плати. Таким чином суд вважає, в силу ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 487,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved