Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом і свої вимоги обґрунтовують тим, що їм на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Сумської міської ради 28 грудня 1998 року на праві спільної сумісної власності належить квартира за № 81 у будинку за № 12\\2 по вул. Іллінській (колишня Червоногвардійська) у м.Суми. Право власності на цю квартиру зареєстроване обласним бюро технічної інвентаризації і записано у реєстрову книгу за реєстраційним № 302. При цьому, право власності на вищевказане житло вони набули в порядку приватизації жилого приміщення згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», однак частки у спільній власності між співвласниками не були визначені. Крім того, у 1998 році на момент приватизації нерухомого майна з ними був зареєстрований та постійно мешкав відповідач [PERSON], у зв'язку з чим квартира була передана у спільну сумісну власність [PERSON] (основний квартиронаймач) та членам її сім'ї, а саме донці [PERSON] та сину [PERSON]. На сьогоднішній день згідно з довідкою ТОВ «Керуюча компанія «Коменерго - Суми» від 06 лютого 2017 року за №184 в зазначеній житловій квартирі зареєстровані три особи, а саме: вони позивачі та член їх сім'ї - бабуся [PERSON], так як відповідач [PERSON] у липні 2016 року знявся з реєстрації і мешкає в іншому місці. У січні 2017 року вони звернулись до нотаріуса із питанням про укладення договору про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності, однак їм було відмовлено у зв'язку із відсутністю згоди на це іншого співвласника, тобто відповідача. Правовий режим спільної сумісної власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження сумісною власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Таким чином, беручи до уваги, що без згоди відповідача вони позбавлені права визначити розмір часток у праві спільної сумісної власності на квартиру, що не дає їм можливості розпорядитися своєю власністю, тому, виходячи, із рівності часток співвласників у праві спільної сумісної власності, частка кожного із них має становити 1\\3 у праві власності на спільне жиле приміщення. Позивачі просять суд ухвалити рішення, яким визначити за ними, [PERSON] та [PERSON], частку в праві спільної власності на квартиру за №81 у будинку за № 12/2 по вул. Іллінській (колишня Червоногвардійська) у м.Суми у розмірі по 1/3 за кожною. В судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON] підтримали позов із зазначених підстав. В судовому засіданні відповідач [PERSON] не заперечував проти задоволення позову. В той же час пояснив, що він не має можливості користуватися квартирою. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав: Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 28.12.1998 року (а.с.3) квартира [ADDRESS] (колишня Червоногвардійська) в м.Суми належить на праві власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Право власності на дану квартиру зареєстроване обласним бюро технічної інвентаризації і записано у реєстрову книгу за реєстраційним № 302. При цьому, право власності на вищевказане житло позивачі і відповідач набули в порядку приватизації жилого приміщення згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», однак частки у спільній власності між співвласниками не були визначені. Квартира [ADDRESS] (колишня Червоногвардійська) в м.Суми розташована на шостому поверсі дев`ятиповерхового будинку та складається з трьох кімнат житловою площею 37,9 кв.м., в тому числі: перша кімната 17,3 кв.м., друга кімната 8,5 кв.м., третя кімната 12,1 кв.м., кухні, площею 9,5 кв.м., ванної кімнати площею 2,6 кв.м., вбиральні площею 1,0 кв.м. Квартира обладнана балконом 2,3 кв.м., лоджією 3,4 кв.м. Загальна площа квартири 63,09 кв.м., що пітверджується технічним паспортом на квартиру (а.с.4-5). Між сторонами склалися цивільно-правові відносини, що витікають із здійснення права спільної сумісної власності і регулюються Цивільним кодексом України. Згідно з довідкою ТОВ «Керуюча компанія «Коменерго - Суми» від 06 лютого 2017 року в зазначеній житловій квартирі зареєстровані три особи, а саме: позивачі та член їх сім'ї - бабуся [PERSON], так як відповідач [PERSON] у липні 2016 року знявся з реєстрації і мешкає в іншому місці (а.с.6). За відсутності згоди між сторонами не був укладений договір про визначення часток у праві спільної сумісної власності у нотаріуса. Згідно з ст.ст.319, 358 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо здійснення права спільної сумісної власності. Володіння, користування і розпорядження сумісною власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Згідно з ст.368 ЦПК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст.370 ч.2, ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. З урахуванням викладеного, суд вважає необхідним визначити частки у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] (колишня Червоногвардійська) в м.Суми по 1/3 частині квартири за [PERSON], [PERSON] за кожною з них.

Outcome: approved