Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

Позивачі звернулася до Першотравневого районного суду м.Чернівці з позовом до [PERSON] міської ради про визнання права власності на самочинне будівництво. Посилалися на те, що їм на праві спільної сумісної власності належить квартира №2, яка розташована в будинку №2 по вул.Черемошській в м.Чернівці. Вказаний будинок розташований на земельній ділянці, яка на підставі державного акту передана у спільну сумісну власність усім власникам будинку, в тому числі і їм. З метою покращення умов проживання, вони вирішили реконструювати належну їм квартиру, внаслідок чого вона складається: з двох кімнат житловою площею 29,80кв.м., тамбуру площею 2,80кв.м., коридору площею 6,60 кв.м., санвузла площею 4,00кв.м., кухні площею 5,70кв.м., загальною площею 48,90кв.м. Відповідно до виготовленого технічного висновку вказана реконструкція не має ушкоджень та деформацій несумісних з її подальшою експлуатацією, приміщення квартири знаходиться у задовільному технічному стані і забезпечують необхідну міцність і несучу здатність в цілому. Квартира не зазнала фізичного та морального зносу по причині виконаної реконструкції по ремонту; інженерні мережі знаходяться у доброму стані; перепланування квартири не вплинуло на несучу здатність будинку та на будинок в цілому і було виконане для покращення житлових умов. Крім того, квартира відповідає вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил, нормативних актів з пожежної безпеки, санітарному законодавству; квартира придатна до подальшої експлуатації в якості житла. Оскільки на даний час чинним законодавством України не передбачено механізму та умов прийняття в експлуатацію самочинно збудованих обєктів, Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю відмовлено у прийнятті в експлуатацію реконструйованої квартири. Тому, просили визнати за ними право спільної сумісної власності на нерухоме майно квартиру №2, яка знаходиться будинку №2 по вул.Черемошській в м.Чернівці, загальною площею 48,90кв.м., в тому числі і житловою площею 29,80кв.м. 18 жовтня 2018року до суду від відповідача [PERSON] міської ради надійшов відзив. Відповідачем вважає, що належним позивачем по справі є тільки [PERSON], оскільки це вона здійснила реконструкцію, у звязку із чим, її було притягнуто до адміністративної відповідальності. Крім того, реконструкція (добудова) здійснена на земельній ділянці, яка не перебуває у власності чи постійному користуванні позивачів. Більше того, позивачами всупереч вимог ст.40 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», під час виконання робіт з реконструкції квартири не взято участь у розвитку інфраструктури м.Чернівців. Просив у задоволенні позову відмовити. У судовому засіданні, яке відбувалося 03 грудня 2018року, третя особа [PERSON] надала письмові пояснення, у яких посилалася на те, що вона та позивачі є співвласниками багатоквартирного будинку №2 по вул.Черемошській в м.Чернівці. На її думку, позивачами було здійснено реконструкцію з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки вона згоду на таку реконструкцію їм не надавала. Просила у задоволенні позову відмовити. Ухвалами суду від 27.09.2018р. та 03.12.2018р. залучено до участі у справі у якості третіх осіб [PERSON] (власник квартири №1), [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (власники квартири №3), [PERSON] (власник квартири №4) (а.с.66-68, 144-145). У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали та підтвердили викладені у ньому обставини. Просили позов задовольнити. Третя особа [PERSON] не заперечувала щодо задоволення позову. Пояснила, що нею також було здійснено реконструкцію своєї квартири, яка знаходиться у будинку №2 по вул. Черемошській в м.Чернівці. Оскільки з позивачами вони перебували у конфліктних відносинах, спільної думки щодо вирішення питань, які стосуються належної їм на праві спільної сумісної власності земельної ділянки та багатоквартирного будинку №2, вони не можуть. На даний час конфлікт між ними вичерпано. Розгляд справи відбувався у відсутність позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які до суду не зявилися, незважаючи на те, що належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Від них надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити (а.с.117-120). Представник відповідача [PERSON] міської ради для розгляду справи не зявився, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомив. Також судовий розгляд відбувався у відсутність третіх осіб [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Однак у\~підготовчому судовому\~засіданні [PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON]\~не заперечували\~щодо задоволення\~позову (а.с.158-160). Від третіх осіб [PERSON], [PERSON] надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності. Не заперечували щодо задоволення позовних вимог. Крім того, зазначили, що реконструкція квартири №2 не порушує їхні права та інтереси (а.с.122, 154-156). Суд, заслухавши думку присутніх у судовому засіданні учасників справи, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що позивачам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира №2, яка знаходиться по вул.Черемошській,2 в м.Чернівці, загальною площею 48,20кв.м., що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло (а.с.7, 37-38). З метою покращення умов проживання, позивачами було здійснено реконструкцію квартири №2, шляхом здійснення добудови, внаслідок чого загальна площа квартири збільшилася та становить 48,90кв.м. Згідно з даними технічного паспорта, вказана квартира після реконструкції складається: з 2-х кімнат житловою площею 29,80кв.м. (1 кімната - 17,10кв.м., 2 кімната - 12,70кв.м), тамбура площею 2,80кв.м., коридору площею 6,60кв.м., санвузла площею 4,00кв.м., кухні площею 5,70кв.м., загальною площею 48,90кв.м. (а.с.9-11). Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України цивільні права і обов'язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у ст.ст. 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1. ст. 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. За приписами ст. 152 ЖК УРСР виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування\~жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення обєкта в експлуатацію не потребується. З метою дотримання встановленої законом процедури щодо здійснення реконструкції №2 житлового будинку №2 по вул.Черемошській в м.Чернівці позивачі звернулися до Першотравневої районної у м.Чернівці ради для надання дозволу на таку реконструкцію. Так, згідно рішення Виконавчого комітету Першотравневої районної у м.Чернівці ради від 18 січня 2012 року позивачам дозволено здійснити реконструкцію з прибудовою до належної їм на праві власності квартири (а.с.152-153). Разом з тим, будівельні роботи з реконструкції вказаного житла\~проводились без належних дозволів та затвердженого проекту. Остільки механізм та умови прийняття в експлуатацію самочинно реконструйованих обєктів чинним законодавством не передбачено, Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю було відмовлено позивачам у прийнятті в експлуатацію квартири №4 (а.с.14). У зв»язку із цим, позивачі змушені були звернутися до суду із вказаним позовом. Так, поняття «будівництво» включає в себе нове будівництво, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт об'єктів будівництва (частина третя\~статті 10 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»,\~стаття 4 Закону України «Про архітектурну діяльність»). Для визнання будівництва самочинним воно має бути пов'язане з об'єктом нерухомості й порушувати одне з положень\~статті 376 ЦК України. У положеннях спеціальної матеріально-правової норми, що міститься в частині першій\~статті 376 ЦК України, поняття самочинного будівництва визначено через сукупність його основних ознак, які виступають умовами або підставами, за наявності яких об'єкт нерухомості може бути визначений самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об'єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) об'єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. За загальним правилом, закріпленим у частині другій\~статті 376 ЦК України, особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Водночас згідно з частиною третьою\~статті 376 ЦК України\~право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки в установленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Зазначена норма поширюється на випадки, коли самочинне будівництво здійснено на ділянці, що не була відведена для цієї мети (для будівництва відповідного об'єкта) незалежно від того, хто є власником цієї земельної ділянки (особа, яка здійснила самочинне будівництво, чи інша особа). Суд може визнати право власності на самочинне будівництво тільки за умови надання земельної ділянки особі, що здійснила самочинне будівництво, у встановленому порядку, зокрема, у випадках: безоплатної передачі земельної ділянки громадянину із земель державної або комунальної власності (стаття 121 Земельного кодексу України); набуття особою, що здійснила самочинне будівництво, земельної ділянки, що надана для даної цілі іншій особі, у власність; укладення договору оренди, іншого цивільно-правового договору, що дає право забудови земельної ділянки; прийняття відповідним органом виконавчої влади чи місцевого самоврядування рішення про зміну цільового призначення земельної ділянки тощо. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (частина четверта\~статті 376 ЦК України). Так, судом встановлено, що відповідно до державного акту на право власності на землю від 29 березня 2001 року, виданого на підставі рішення виконкому [PERSON] міської ради народних депутатів №738/19 від 03.12.2000 року передано у спільну сумісну власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, загальною площею 0,0759га., яка розташована на території м.Чернівці вул.Черемошська, 2 (а.с.8). Згідно проекту розподілу земельної ділянки по вул.Черемошській, 2 [PERSON] виділено для обслуговування житлового будинку 0,0041га. та ведення садівництва 0,0054 (а.с.63). Отже, наведені письмові докази свідчать про те, що позивачі здійснили реконструкцію та добудову свого житла на належній їм на праві власності земельній ділянці. Разом з тим, суд не приймає до уваги твердження представника відповідача [PERSON] міської ради у своєму відзиві про те, що будівництво, яке є предметом спору. доказів не перебуває у власності чи постійному користуванні позивачів, оскільки жодних доказів на підтвердження вказаного ним не надано. \~ \~ \~ \~Як вбачається із технічного висновку, здійсненого експертом [PERSON] в 2018р. при візуальному обстеженні основних конструктивних елементів та інженерних мереж квартири №2 та будинку в цілому по вулиці Черемошській, 2 у м.Чернівці та матеріалів технічного обстеження, обстежені приміщення (квартири №2) не мають ушкоджень та деформацій несумісних з їх подальшою експлуатацією; приміщення квартири знаходяться в задовільному технічному стані і забезпечують необхідну міцність і несучу здатність в цілому. Квартира не зазнала фізичного та морального зносу по причині виконаного перепланування та ремонту; інженерні мережі знаходяться в доброму стані; перепланування квартири №2 не вплинуло на несучу здатність будинку та на будинок в цілому, і було виконане для покращення житлових умов; квартира відповідає вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил, нормативних актів з пожежної безпеки, санітарному законодавству; квартира придатна до подальшої експлуатації в якості житла (а.с.16-35). Отже, вказана реконструкція квартири відповідає встановленим будівельним, санітарним, пожежним нормам та правилам. Крім того, судом встановлено, що здійснена позивачами реконструкція не порушує права інших співвласників будинку та земельної ділянки, оскільки вони не заперечували щодо задоволення позову. При цьому судом не встановлено обставин, які могли б свідчити про порушення прав третіх осіб, внаслідок самочинного будівництва (реконструкції) здійсненого позивачами. Що ж стосується посилань представника [PERSON] міської ради з приводу того, позивачі при виконанні робіт з реконструкції квартири не взяли участь у розвитку інфраструктури м.Чернівців, то з цього приводу слід зазначити наступне: Так, дійсно частиною 1, 2 статті 40 Закону «Про регулювання містобудівної діяльності» порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону. Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною 4 цієї статті. Однак не внесення позивачами пайової участі\~ у\~розвитку інфраструктури\~ міста\~Чернівці не може бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки відповідач не позбавлений права звернутися до суду із позовом про\~ відшкодування\~ збитків у формі упущеної вигоди. Аналізуючи всі обставини справи з посиланням на докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, у звязку із чим позов підлягає задоволенню. На підставі вище\~ викладеного так

Outcome: approved