Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

Позивачка 19 липня\~2016 року звернулась до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська із даним позовом (а.с. 3-4). В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з липня 2014 року постійно проживаючи в Росії не мала можливості їздити до України, у звязку із матеріальними труднощами. По приїзду на Україну, в червні 2016 року випадково дізналась про смерть своєї бабусі [PERSON], померлої 01 травня 2015 року. Спадщину після смерті якої прийняв її дядько, відповідач по справі, своєчасно не сповістивши її про смерть спадкодавці. Посилаючись на викладені обставини, просила суд визнати поважною причину пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини та встановити їй додатковий строк тривалістю в один місяць для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Позивачка в особі представника за договором адвоката [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Відповідач та його представник за довіреністю [PERSON], в судовому засіданні проти вимог позову заперечували та просили суд відмовити у його задоволенні з підстав необґрунтованості та незаконності. Свідок [PERSON] пояснила, що на похоронах [PERSON] були присутні діти та матір позивачки, яка повідомила, що донька обізнана про смерть бабусі, але у звязку із дальністю приїхати не зможе. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду надав пояснення щодо обставин піклування за померлою відповідачем. Вступна та резолютивна частини рішення проголошені в судовому засіданні. Повний текст складений 31 травня 2017 року. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55, ст.124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Підставою звернення позивача із позовом до суду є захист особистих прав та майнових інтересів, повязаних із правом спадкування, у звязку із пропуском строку для прийняття спадщини. Для встановлення правовідносин між сторонами та при вирішенні спору щодо спірних правовідносин суд застосовує положення Конституції України, Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, практику Верховного Суду України. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є донькою померлого 28.02.2000 року [PERSON] та онукою [PERSON] (а.с.5, 6, 10). 01 травня 2015 року померла [PERSON] (з.а.с.101). Після її смерті відкрилась спадщина, на яку отримав 30.12.2015 року свідоцтво про право на спадщину за законом син померлої [PERSON], відповідач по справі (а.с.99,101, 123). Із матеріалів спадкової справи №04/2015 (а.с. 98-124), що заведена у приватного нотаріуса ДМНО [PERSON] вбачається, що позивачка також зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але постановою від 08 липня 2016 року їй відмовлено у видачі свідоцтва, у звязку із пропуском встановленого шестимісячного строку для прийняття спадщини (а.с.7). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом положень ч.1 ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У відповідності до вимог ст.1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав спільно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто протягом шести місяців з час відкриття спадщини. Згідно ч.3 ст.1268, ст.1270 цього Кодексу спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошена померлою (стаття 1220 ЦК України). За змістом ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини за умови пропуску строку для прийняття спадщини з поважної причини. У відповідності до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Дослідивши та оцінивши надані позивачкою в обґрунтування поважності пропуску строку копію паспорта із відміткою про постійне проживання, реєстрацію за межами території України у Ямало-Ненецькому автономному окрузі, Федерації Росія та довідки за місцем роботи у ТОВ\~«Технострой» про період роботи та надані відпустки (а.с. 138) суд не вбачає об'єктивних, непереборних чи то істотних труднощів, як для спадкоємця, на вчинення дій, повязаних із отриманням спадщини. А доводи позивача щодо необізнаності про смерть спадкоємиці відхиляє з позиції неналежності. Таким чином, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, з позиції належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності звязку у сукупності надані сторонами в обґрунтування доводів та заперечень докази, суд вважає у повному обсязі необґрунтованими доводи позивачкищодо поважності причин пропуску строку для звернення до нотаріальної контори із завою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої 01.05.2015 року, та як наслідок, незаконності вимог. Вирішуючи питання щодо судових витрат, у відповідності до ст.. 88 ЦПК України, суд враховує, що позов не підлягає задоволенню, від оплати судових витрат позивачка не звільнена, у звязку із чим, відшкодуванню за рахунок відповідача не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed