Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду із позовом до [PERSON] про виселення із квартири [ADDRESS]. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач систематично порушує правила співжиття, безпричинно влаштовує сварки та скандали, неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім»ї та кримінальної відповідальності за заподіяння умисних легких тілесних ушкоджень [PERSON] Крім того, на підставі рішення суду від 01.12.2014 р. до відповідача застосовано заходи впливу і попереджено його про недопустимість порушення правил співжиття по відношенню до [PERSON] та [PERSON] Позивачі та його представник у судове засідання не з»явилися, проте останній подав заяву про розгляд справи у його та позивачів відсутності. Відповідач у судове засідання не з»явився з невідомої суду причини, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи. Із свідоцтва про право власності на квартиру виданого 22.03.2004 р.Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації вбачається, що квартира №16 по вул.[PERSON]Тарнавського, 2а належить на праві приватної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Технічний паспорт на квартиру №16 по вул.[PERSON]Тарнавського, 2а видано на ім»я її власників [PERSON], [PERSON], [PERSON] (арк.9). На підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду від 26.12.2011 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Також вказаним рішення встановлено, що у [PERSON] та [PERSON] є дитина [PERSON] Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 20.11.2013 р. у справі №607/20150/13-п, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 грн. Вироком Тернопільського міськрайонного суду від 17.03.2014 р. у справі №607/20175/13-к [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України за заподіяння [PERSON] тілесних ушкоджень, які за ступенем тяжкості належать до легких та призначено йому покарання у виді громадських робіт на строк 100 годин. Вироком Тернопільського міськрайонного суду від 20.03.2015 р. у справі №607/14808/14-к [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України за заподіяння [PERSON] тілесних ушкоджень, які за ступенем тяжкості належать до легких та призначено йому покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 01.12.2014 р. по справі №607/9389/14-ц відмовлено у позові [PERSON], [PERSON] до [PERSON]С про виселення із квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення та застосовано до [PERSON] заходи впливу і попереджено його про недопустимість порушення правил співжиття по відношенню до [PERSON] та [PERSON] жителів квартири [ADDRESS]. Судом встановлено, що відповідач вчиняє сімейні скандали та насильство над [PERSON] і [PERSON], що доводиться вироком Тернопільського міськрайонного суду від 30.03.2015 року. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена пава власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. (ч.1, ч.2 ст.321 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 9 ЖК УРСР, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше, як з підстав і в порядку, передбачених законом. Аналогічна норма закріплена в ст.41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності та право приватної власності є непорушним. Враховуючи викладенні обставини, беручи до уваги той факт, що відповідач [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS], з якої його просять виселити інші співвласники квартири позивачі [PERSON] та [PERSON] за систематичне порушення правил співжиття; зважаючи на те, що право власності є непорушним та охороняється законом, а примусове позбавлення відповідача права проживати у квартирі, співвласником якої він є, по своїй правовій природі буде обмеженням його права вільно користуватись своєю власністю, що суперечить Конституції України, тому суд вважає, що у задоволенні позову [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про виселення із квартири [ADDRESS] слід відмовити. Водночас суд вважає за необхідне попередити відповідача про недопущення ним порушень правил співжиття. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed