Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача, в якому прохають: визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, що знаходиться по вул. Набережна Псла, 23А, с. Малі Будища Гадяцького району, у вигляді домоволодіння, яке складається з житлового будинку - А-1,а загальною площею 75,7 кв. м, житловою площею 42,5 кв. м, літньої кухні - Б,б, сараю - В,в, сараю - Г, вбиральні - Д, погреба - Е, огорожі - №1, колодязя - №2, в розмірі 1/2 частини вказаного домоволодіння, яке залишилося після смерті [PERSON], який помер 17 червня 2013 року; визнати за [PERSON] право власності на майно, що знаходиться по вул. Набережна Псла, 23А, с. Малі Будища Гадяцького району, у вигляді домоволодіння, яке складається з житлового будинку - А-1,а загальною площею 75,7 кв. м, житловою площею 42,5 кв. м, літньої кухні - Б,б, сараю - В,в, сараю - Г, вбиральні - Д, погреба - Е, огорожі - №1, колодязя - №2, в розмірі 1/2 частини вказаного домоволодіння, яке належить їй фактично, але на яку відсутня документація. У судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не зявилась, надавши заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують повністю. Представник відповідача - територіальної громади Сарівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи без участі представника, проти позову не заперечує. Третя особа приватний нотаріус Гадяцького районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надавши суду письмову заяву про розгляд справи без її участі представника. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно копій свідоцтва про одруження серії І-ЯР № 365514 від 29.01.1957 року, [PERSON] 29.01.1957 року зареєстрував шлюб із Дундич (після реєстрації шлюбу [PERSON]) [PERSON]. Відповідно копії свідоцтва про смерть серії І-КЕ № 241642 від 17.06.2013 року, [PERSON] помер 17.06.2013 року. Померлий [PERSON] був зареєстрований та проживав станом на 17.06.2013 року за адресою: вул. Н.Псла, 23А, с. Малі Будища Гадяцького району Полтавської області разом з дружиною - [PERSON], сином [PERSON] та невісткою [PERSON]. Інших зареєстрованих станом на 17.06.2013 року не значилось, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Сарівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області № 1467/02-46 від 04.07.2017 року. 31.03.2008 року [PERSON] залишив заповітне розпорядження, згідно якого все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, все те ,шо буде належати йому на час моєї смерті, заповів [PERSON]. Заповіт нотаріально посвідчений секретарем виконкому Сарської сільської ради Гадяцького району Полтавської області та зареєстровано в книзі для запису нотаріальних дій під № 202. Із довідки виконавчого комітету Сарівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області № 2087/02-46 від 17.11.2016 року вбачається, що будинковолодіння в с. Малі Будища, Гадяцького району Полтавської області, по вул. Набережна Псла, 23А, станом на 01.07.1990 року згідно по господарської книги № 20, особовий рахунок № 1614, відносилося до типу колгоспного двору. Членами колгоспного двору станом на 01.07.1990 року були: Голова домогосподарства [PERSON] - 1/2частина, дружина [PERSON] - 1/2 частина. Згідно копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, що знаходиться за адресою: вул. Набережна Псла, 23А,с. Малі БудищаГадяцького району Полтавської області, дане домоволодіння складається з житлового будинку - А-1,а загальною площею - 75.7 кв. м, житловою площею - 42.5 кв. м, літньої кухні - Б,б, сараю - В,в, сараю - Г, вбиральні - Д, погреба - Е, огорожі - №1, колодязя - №2. Відповідно копії державного акта на право приватної власності на землю серії І-ПЛ № 023069 від 30.12.1996 року, [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,44 га, розташовану на території с. Малі Будища Сарської сільської ради, для обслуговування житлового будинку 0,16 га та ведення підсобного господарства 0,28 га. 22.02.2017 року приватним нотаріусом Гадяцького районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, який розташований за адресою: вул. Набережна Псла, 23А,с. Малі БудищаГадяцького району Полтавської області, що належав померлому 17.06.2013 року [PERSON], у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане майно. Із повідомлення приватного нотаріуса Гадяцького районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] № 235 від 14.09.2017 року, копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 14.09.2017 року вбачається, що 10 жовтня 2013 року відкрита спадкова справа щодо померлого 17 червня 2013 року [PERSON]. Із заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON], заяву про відмову від спадщини подала [PERSON]. 28 грудня 2015 року було видано свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовану на території Сарівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області на ім'я [PERSON]. Як вбачається з ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. За правилами ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР, розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Із вимог ч. 2, 3 ст. 1225 ЦК України вбачається, що до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Із ч.ч. 1, 3 ст. 1235 ЦК України вбачається, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1241 ЦК України передбачено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Відповідно абз. 17 ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону. Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Отже, факт належності на праві власності [PERSON] та [PERSON]по 1/2 частині домоволодіння, розташованого по вул. Набережна Псла, 23А, с. Малі Будища Гадяцького району Полтавської області, підтверджено належними доказами. 17.06.2013 року [PERSON]помер. Спадщину за заповітом після його смерті, до складу якої входить, зокрема, право власності на 1/2 частину вищевказаного домоволодіння згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, прийняв [PERSON] [PERSON], яка має право на обовязкову частку у спадщині, відмовилась від неї. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги повністю знайшли своє підтвердження належними доказами по справі, є законними та обґрунтованими, тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved