Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою до Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю. Свої позовні вимоги позивачі обґрунтовують наступним. [INFO] року помер їхній батько - [PERSON]. Після його смерті залишилося наступне спадкове майно: житловий будинок [ADDRESS], Михайлівського району, Запорізької області та житловий будинок [ADDRESS] Право власності на житловий будинок [ADDRESS], Михайлівського району Запорізької області вони набули в порядку спадкування за законом, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом від 09 липня 2015 року та витягами з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.07.2015 року. У видачі свідоцтва про право власності на право спадщини за законом, на житловий будинок [ADDRESS] їм було відмовлено, оскільки ними не було надано правовстановлюючого документу, який би підтверджував право власності на вищевказаний будинок за спадкодавцем [PERSON] Згідно даних КП «Михайлівське районне архітектурно - планувальне та техінвентаризаційне бюро», власником житлового будинку [ADDRESS] являється [PERSON]. Згідно ст. 1261 ЦК України, вони являються спадкоємцями першої черги за законом оскільки є дітьми [PERSON] Починаючи з 1993 року спадкодавець [PERSON] добросовісно, відкрито та безперервно володів житловим будинком [ADDRESS], в смт. Михайлівка, що підтверджується документами на вказаний будинок, які знаходились у спадкодавця, договорами про надання комунальних послуг та платіжними квитанціями по їх оплаті. З моменту смерті спадкодавця вони також добросовісно та відкрито володіють вказаним будинком. Просять суд визнати за ними право спільної сумісної власності по ? частці кожному на житловий будинок [ADDRESS], Запорізької області - за набувальною давністю. В судовому засіданні, представник позивача [PERSON] - [PERSON] наполягав на задоволенні позовних вимог та пояснив суду, що починаючи з 1993 року спадкодавець [PERSON] до самої смерті, більше 20 років відкрито, безперервно володів та користувався житловим будинком. [PERSON] Він купив вказаний житловий будинок у громадянки [PERSON], але договір купівлі продажу не оформив. Після смерті їхнього батька - [PERSON], позивачі [PERSON] та [PERSON] продовжили володіти вказаним будинком, то відповідно до положень ч. 2 ст. 344 ЦК України вони набули право власності на житловий будинку [ADDRESS] Запорізької області - за набувальною давністю. Факт безперервного володіння та користування житловим будинком [PERSON], підтверджується договорами про надання комунальних послуг, квитанціями про сплату ним комунальних послуг, а також поясненнями свідків. Просить суд позов задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] - [PERSON] наполягала на задоволенні позовних вимог та пояснила, що згідно ст. 1261 ЦК України [PERSON] та [PERSON] являються спадкоємцями першої черги за законом оскільки є дітьми [PERSON], який починаючи з 1993 року добросовісно, відкрито та безперервно володів житловим будинком [ADDRESS], в смт. Михайлівка та набув на нього право власності за набувальною давністю. Тому позивачі також мають право на вказаний житловий будинок за набувальною давністю, оскільки до них переходять права та обов'язки спадщини від спадкодавця. Просить суд позов задовольнити. В судове засідання представник відповідача Михайлівської селищної ради не з'явився, але надав на адресу суду заяву, у відповідності до якої просить суд розглянути справу без його участі, жодних заперечень за позовною заявою не має. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що знала [PERSON]. Рік тому він помер. Знає, що [PERSON] купив в однієї бабусі житловий будинок в смт. Михайлівка, по [ADDRESS] і проживав там з 1993 чи 1994 року, по день смерті. Сам провів в будинок газ, користувався електроенергією, сплачував комунальні платежі, обробляв город. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що вона знала [PERSON], вони проживали в житлових будинках напроти. [PERSON] проживав в житловому будинку по [ADDRESS] в смт. Михайлівка з 1993 року, який купив в однієї бабусі. [PERSON] в будинку провів газ, платив за користування електроенергією, садив город, поставив забор. Суд, вислухавши в судовому засіданні пояснення представників позивачів [PERSON] та [PERSON], свідків, ознайомившись з заявою представника відповідача, вивчивши докази по цивільній справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до положень ст. 344 Цивільного Кодексу України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безпреривно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває права власності на це майно (набувальна давність). Право власності за набувальною давністю може бути набутим, як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Перебіг строку набувальної давності починається від моменту виникнення володіння. Набувальна давність поширюється на випадки фактичного володіння чужим майном. Той факт, що [PERSON], який помер [INFO] року, відкрито користувався та володів майном, а саме: житловим будинком [ADDRESS] в смт. Михайлівка, підтверджується наданими позивачами доказами, а саме: договорами про надання комунальних послуг, квитанціями про сплату комунальних послуг за користування житловим будинком, поясненнями свідків, наданими ними в судовому засіданні. Так, свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт відкритого користування та володіння [PERSON] житловим будинком [ADDRESS] в смт. Михайлівка, Михайлівського району, Запорізької області. Як було встановлено в судовому засіданні, з пояснень свідків, [PERSON] купив житловий будинок, [ADDRESS] Запорізької області у громадянки [PERSON], але договір купівлі продажу не оформив. Згідно даних КП «Михайлівське районне архітектурно - планувальне та техінвентаризаційне бюро», власником житлового будинку [ADDRESS] являється [PERSON]. У відповідності до наданого на адресу суду запису акту про смерть № 113 від 27.12.1993 року, [PERSON] померла [INFO] року. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві до моменту відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно ст. 1261 ЦК України позивачі [PERSON] та [PERSON] являються спадкоємцями першої черги за законом на спадщину, яка залишилася після смерті [PERSON] оскільки є його дітьми. Враховуючи те, що [PERSON] з 1993 року відкрито, постійно, безпреривно володів житловим будинком [ADDRESS] тобто більш ніж 20 років, суд вважає, що позивачі [PERSON] та [PERSON] набули права власності на вказаний житловий будинок у відповідності до положень ст. 1216 ЦК України. Згідно вказаної норми Закону, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Судом встановлено, що іншого способу оформити про власності на вказаний житловий будинок, у позивачів [PERSON] та [PERSON] - немає. На підставі викладеного

Outcome: approved