Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ «Страхова компанія «Універсальна», [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 28 травня 2009 року відбулась ДТП за участю автомобіля «ГАЗ-33021», н/з [NUMBER], під керуванням [PERSON], що належить на праві власності [PERSON], та автомобіля «Тойота-Карина-Є», н/з [NUMBER] під керуванням [PERSON], який належить на праві власності позивачці. Позивачка вказує, що винним в ДТП було визнано [PERSON], відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення. Постановою Фрунзівського районного суду № 3-503/2009 від 08 вересня 2009 року провадження по даній справі було закрито у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. На місці ДТП з'ясувалось, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в ПАТ «СК «Універсальна», відповідно до полісу ВС/7619271 від 25 квітня 2009 року, страхувальником є [PERSON] З метою отримання страхового відшкодування позивачка звернулась до «ПАТ «СК «Універсальна» із відповідною заявою, проте там їй відмовили посилаючись на відсутність всіх необхідних документів, зазначивши, що не було надано документів в підтвердження правомірності керування [PERSON] автомобілем «ГАЗ-33021». Також на адресу [PERSON] була направлена досудова претензія від 32 лютого 2012 року, проте відповіді позивачка не отримала. З метою визначення завданої їй шкоди, позивачка звернулась до експерта, відповідно до висновку якого № 05/12 від 29 грудня 2011 року вартість відновлюваного ремонту її автомобіля складає 6786, 87 грн. Вартість ремонту складає 10759 грн. Позивачка вказує, що, оскільки коштів у відшкодування нанесеної матеріальної шкоди не отримала, а автомобіль відновлювала за власний рахунок, то вона просить суд стягнути з відповідача ПАТ «СК «Універсальна» на її користь суму страхового відшкодування в розмірі 6786, 87 грн., витрати на проведення експертизи в розмірі 600 грн., пеню в розмірі 1018 грн. та моральну шкоду в розмірі 1000 грн., а з відповідача [PERSON] - суму завданої шкоди в розмірі 3972, 13 грн. Також просить солідарно з відповідачів стягнути судові витрати, в тому числі суму правової допомоги. Від представника позивачки надійшла заява з проханням розглядати справу без участі позивачки та її представника. Вказує, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник відповідача ПАТ «СК «Універсальна» в судове засідання не з'явився, проте подав до суду письмову заяву, в якій пояснив, що позовні вимоги не визнає. Зазначає, що до страхової компанії не було надіслано необхідних документів, що підтверджували б законність керування [PERSON] вказаним автомобілем, також вказує, що відсутні дані про вину [PERSON] у вчиненій ДТП, адже судом справу було закрито за ст. 38 КУпАП, до відповідальності його не притягували. Тобто відповідач просить у задоволенні позову відмовити, справу розглянути за відсутності його представника. Відповідач [PERSON] двічі до суду не з'явився, листи з повістками, направлені йому за зареєстрованою адресою, повернулися з помітками поштового відділення про те, що відповідач не мешкає за даною адресою. Треті особи - [PERSON] та [PERSON] також двічі не з'явилися на розгляд справи, надіслані їм листи з повістками повернулися з відмітками про те, що вони за вказаними адресами не проживають., їх неявка не перешкоджає розгляду справи. У відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємця - за адресою їх місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно довідки № 44/464 від 23 квітня 2014 року Фрунзівського РС ГУДМС України в Одеській області, гр. [PERSON] зареєстрований [ADDRESS]. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Зі змісту ст. 212 ЦПК України вбачається, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Як зазначає в позовній заяві представник позивачки, 28 травня 2009 року відбулась ДТП за участю автомобіля «ГАЗ-33021», н/з [NUMBER], під керуванням [PERSON], що належить на праві власності [PERSON], та автомобіля «Тойота-Карина-Є», н/з [NUMBER] під керуванням [PERSON], який належить на праві власності позивачці. Представник позивачки вказує, що винним в ДТП було визнано [PERSON], відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення. Постановою Фрунзівського районного суду № 3-503/2009 від 08 вересня 2009 року провадження по даній справі було закрито у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Суд, встановлюючи дійсність даної обставини з метою визначення об'єктивних фактів по справі, вирішує дослідити матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно [PERSON], проте, згідно довідки архіваріуса Фрунзівського районного суду, відповідно до Наказу ДСА України № 2 від 06 січня 2006 року матеріали справи про адміністративне правопорушення № 3-503/2009 р. відносно гр. [PERSON] за ст. 124 КУпАП було знищено у зв'язку із закінченням трирічного терміну зберігання. Суд досліджує протокол огляду транспортного засобу від 12 грудня 2011 року та звіт 05/12 від 29 грудня 2011 року, складений ФОП «[PERSON].», згідно якого вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ TOYOTA CARINA E, реєстраційний номер [NUMBER], 1993 р.в., внаслідок пошкодження при ДТП, становить 6786, 87 грн. Тобто встановлено, що дійсно автомобіль позивачки зазнав механічних ушкоджень, проте будь-які дані про саму ДТП, в якій було завдано дані ушкодження, відсутні. Також суд дослідив акт виконаних робіт від 26 грудня 2011 року, висновок (калькуляція) № 118/11 по опису наявних ушкодження автомобіля позивачки від 11 січня 2012 року, фототаблиці, на яких зафіксовані механічні ушкодження від 12 січня 2012 року. Таким чином, судом встановлено, що автомобіль позивачки зазнав ушкоджень, проте наявні матеріали, що підтверджують дану обставину, не містять відомостей про причетність до даних ушкоджень гр. [PERSON] Згідно довідки відділу забезпечення діяльності підрозділів ДПС УДАІ ГУМВС України в Одеській області № 000824 від 28 травня 2009 року, у автомобіля позивачки «Тойота», н/з [NUMBER], наявні механічні ушкодження, у відомостях про інших учасників ДТП вказано гр. [PERSON], мешканця смт. Затишшя Фрунзівського району Одеської області. Згідно копії постанови Фрунзівського районного суду № 3-503/2009 року від 08 вересня 2009 року, до суду надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП. В постанові вказано, що суду не вдалося встановити місце знаходження порушника, тому у зв'язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності в притягненні до відповідальності [PERSON] було відмовлено, а провадження по справі - закрито згідно ст. 38 КУпАП. Дана постанов не була оскаржена, набрала законної сили. З копії постанови не вбачається, що матеріали, розглянуті судом відносно [PERSON] стосовно вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, стосуються саме ДТП за участю позивачки [PERSON] В постанові відсутні будь - які відомості про дату, час та місце вчинення ДТП, не зазначено, які саме автомобілі під керуванням яких саме водіїв були причетні до дорожньо - транспортної пригоди. Таким чином, суд критично оцінює дану копію постанови № 3-503/2009 року від 08 вересня 2009 року з точки зору належності даного доказу до правовідносин що виникли внаслідок подання позивачкою позову. Крім того, в суду немає змоги дослідити інші матеріали справи № 3-503/2009 року про адміністративне правопорушення відносно [PERSON], такі як: протокол про адміністративне правопорушення, схему ДТП, пояснення учасників ДТП, пояснення свідків, рапорт працівника ВДАІ, інші документи, зважаючи на те, що вони були знищені внаслідок закінчення трирічного терміну зберігання. Позивачкою до матеріалів справи не було додано жодного доказу стосовно того, що вона має відношення до справи про адміністративне правопорушення № 3-503/2009 р. відносно [PERSON] Стосовно ж матеріалів даного цивільного позову [PERSON], суд встановлює той факт, що за участю сторін дійсно відбулась ДТП, лише виходячи з наявності ксерокопії довідки відділу забезпечення діяльності підрозділів ДПС УДАІ ГУМВС України в Одеській області № 000824 від 28 травня 2009 року, де вказано, що у автомобіля позивачки [PERSON] - «Тойота», н/з [NUMBER], наявні механічні ушкодження, а у відомостях про інших учасників ДТП вказано гр. [PERSON], мешканця смт. Затишшя Фрунзівського району Одеської області. Дана довідка не може слугувати доказом вини будь - якої зі сторін у вчиненому ДТП, а лише констатує факт самої дорожньо - транспортної пригоди за участю [PERSON] та [PERSON] Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Як зазначено в п.7 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов'язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Інші прийняті в рамках кримінальної справи чи справи про адміністративне правопорушення постанови оцінюються судом згідно з положеннями статті 212 ЦПК. На підтвердження висновку суду щодо розміру відшкодування збитків у рішенні, крім посилання на вирок у кримінальній справі чи постанову у справі про адміністративне правопорушення, необхідно також зазначати докази, подані сторонами при розгляді цивільної справи (наприклад, врахування матеріального становища відповідача або вини потерпілого). Таким чином, позивачкою не наведено аргументованих доводів стосовно того, що її цивільний позов до відповідачів випливає саме зі справи про адміністративне правопорушення № 3-503/2009 року, по якій Фрунзівським районним судом 08 вересня 20098 року було винесено постанову про закриття провадження у відношенні [PERSON] Судом встановлено лише той факт, що 28 травня 2009 року дійсно відбулась ДТП за участю сторін, проте якою саме особою було вчинено дане правопорушення, суду невідомо, адже довідка відділу забезпечення діяльності підрозділів ДПС УДАІ ГУМВС України в Одеській області № 000824 від 28 травня 2009 року не вказує на винуватця ДТП, а лише констатує цей факт та вказує на наявність механічних пошкоджень у автомобіля позивачки. Посилання представника позивача на те, що характер цих пошкоджень нібито побічно вказує на вину [PERSON], не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, адже вищевказана довідка не надає відомостей про винного та потерпілого в даній дорожньо - транспортній пригоді, не вказує на протиправність діяння [PERSON] Відповідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної подія (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплатити страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є пригода, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Так як не встановлено дійсність настання страхового випадку, що тягнув би за собою обов'язок ПАТ «СК «Унівресальна» сплатити страхове відшкодування, адже не було доведено, що 28 травня 2009 року [PERSON] вчинив правопорушення, відомості про заведену справу про адміністративне правопорушення по даній ДТП відносно нього не збереглися, доказів, наданих позивачкою, недостатньо для встановлення причинно - наслідкового зв'язку даної дорожньо - транспортної пригоди та розглянутої Фрунзівським районним судом справи про адміністративне правопорушення № 3-503/2009 відносно [PERSON], суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди з відповідачів необхідно відмовити за відсутністю доказів. Стосовно вимог позивачки щодо стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне. Згідно із п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995, № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, що полягає у душевних стражданнях яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Зважаючи на те, що причетність [PERSON] до скоєння протиправного діяння у ДТП, що відбулась 28 травня 2009 року, не доведена, вимоги про стягнення моральної шкоди також не підлягають задоволенню. Отже, вимоги [PERSON] щодо стягнення з ПАТ «Страхова компанія «Універсальна», [PERSON] страхового відшкодування, витрати на проведення експертизи, пені, моральної шкоди, суми завданої матеріальної шкоди та судових витрат не підлягають задоволенню. На підставі викладеного ст.ст. 23, 979, 1166, 1188 ЦК України, ст.ст. 6, 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995, № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», п.7 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі»,

Outcome: dismissed