Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

Позивачка 22.01.2020 звернулася до суду з даним позовом, просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на спадкове майно, що складається з земельної частки (паю) у землі, яка перебувала у колективній власності ПСП «Мала Березянка» Станишівська сільська рада Таращанського району Київської області, розміром 2,48 в умовних кадастрових гектарах, що належала [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай), серії [NUMBER] , виданого 18 лютого 2000 року Таращанською районною державною адміністрацією Київської області та зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 320. В обґрунтування позову зазначає, що [INFO] помер її брат [PERSON] , який проживав до дня смерті по [ADDRESS] . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі, і на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності ПСП «Мала Березянка» Станишівська сільська рада Таращанського району Київської області, розміром 2,48 в умовних кадастрових гектарах, що належала її брату [PERSON] на підставі сертифікату, який в даний час втрачено і поновити неможливо, оскільки [PERSON] та [PERSON] померли. Позивачка є єдиним спадкоємцем за законом, інші спадкоємці відмовилися від прийняття спадщини. В зв`язку з відсутністю у позивачки правовстановлюючих документів на спадкову земельну ділянку і, як наслідок, неможливості отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, остання звернулася до суду з даним позовом. Позивачка у підготовче судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, оскільки проживає та працює в сільській місцевості, позов підтримує у повному обсязі. В разі неявки в підготовче судове засідання представника відповідача по справі та надання ним листа (заяви) про визнання позову, просить суд ухвалити рішення про його задоволення в підготовчому судовому засіданні на підставі наявних у справі доказів. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, проте через канцелярію суду надав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позов визнає в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що [INFO] помер брат позивачки [PERSON] (а.с.10), який був зареєстрований та проживав одиноко в [ADDRESS] до дня смерті (а.с.16). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі, і на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності ПСП «Мала Березянка» Станишівська сільська рада Таращанського району Київської області, розміром 2,48 в умовних кадастрових гектарах, що належала її брату [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай), Серії [NUMBER] , виданого 18 лютого 2000 року Таращанською районною державною адміністрацією Київської області та зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 320. Оригінал сертифікату, на даний час, втрачений і поновити його не надається можливим, оскільки [PERSON] та [PERSON] померли. Спадкоємцем за законом на спадщину [PERSON] був його брат [PERSON] , який в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом строку встановленого ст. 1270 ЦК України не заявив про відмову від неї, а навпаки в установлений законом шестимісячний строк прийняв на схорону спадкове майно та вступив в управління та володіння ним (а.с.15). За життя брат позивачки заповіту не складав. Позивачка є єдиним спадкоємцем першої черги за законом відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України. Інші спадкоємці за законом та за заповітом відсутні, так як інші сестри спадкодавця [PERSON] та [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини. Будучи спадкоємцем за законом, позивачка 22.10.2019 звернулася до приватного нотаріуса Таращанського районного нотаріального округу Київської області Овраменко Л.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті брата. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначену спадкову земельну частку (пай) приватним нотаріусом Таращанського районного нотаріального округу Київської області Овраменко Л.В, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа та запропоновано звернутися до суду (а.с.21). Факт того, що власником земельної частки (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності ПСП «Мала Березянка» Станишівська сільська рада Таращанського району Київської області, розміром 2,48 в умовних кадастрових гектарах, дійсно був брат спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , підтверджується довідкою № 532 від 17.10.2019, виданою виконавчим комітетом Станишівської сільської ради Таращанського району Київської області (а.с.12-14), копією аркуша Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) (а.с.13), копією договору оренди земельної частки (паю) від 21.03.2000 (а.с.11-12). Спадщину у встановлений законодавством строк позивач прийняла, проте документально не оформила. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до п.11 Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Згідно узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцям з часу її відкриття. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. За ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації . Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа. Згідно зі статтею 68 Закону України «Про нотаріат» та підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно проводиться нотаріусами після надання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. В разі відсутності таких документів нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв`язку з чим особа, яка претендує на зазначене майно повинна встановлювати право власності в судовому порядку. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає прямо із закону або не законність набуття права власності не встановлено судом. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення суду, що набрало законної сили є однією з підстав для реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна. Враховуючи дані обставини та виходячи з того, що позивачка як єдиний спадкоємець за законом після смерті брата фактично успадкувала земельну частку (пай), і відповідно до ст. 392 ЦК України як власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржується або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, суд вважає за необхідне задовольнити даний позов.

Outcome: approved