Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

Позивачі звернулися з даним позовом до відповідача, в обґрунтування якого зазначили, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 03 січня 1997 року, виданого Виконкомом міської Ради народних депутатів, [PERSON] та [PERSON] є власниками по 1/4 частини квартири [ADDRESS] в м. Дніпропетровську. [PERSON] на підставі договору дарування належить 1/2 частина вказаної квартири. Проте відповідач чинить перешкоди в користуванні вказаною квартирою, змінила замки вхідних дверей квартири, у зв'язку з чим останні змушені були звернутися до суду з даним позовом, в якому просили суд встановити порядок користування вказаною квартирою, а саме виділити [PERSON] 1(одну) кімнату літер № 11 загальною площею 14,5 кв.м., виділити [PERSON] 1 (одну) кімнату літер № 12 загальною площею 12,3 кв.м., підсобні приміщення залишити в загальному користуванні, зобов'язати відповідача не чинити перешкоди в користуванні вказаною квартирою. Представник позивача та позивач у судовому засіданні просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити в задоволенні позову. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази суд приходить до наступного. Згідно частин 1-3 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 03 січня 1997 року, виданого Виконкомом міської Ради народних депутатів, [PERSON] та [PERSON] є власниками по 1/4 частини квартири [ADDRESS] в м. Дніпропетровську (а. с. 16, 13-14). Відповідно до пояснень, наданих стороною позивача у судовому засіданні , а також відповідно до листа Комунального підприємства «Дніпропетровського міжміського бюро технічної інвентаризації» від 18 жовтня 2010 року, співвласником 1/2 частин вказаної квартири є [PERSON] З листа начальника Жовтневого РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 23 грудня 2014 року та листа Прокуратури Жовтневого району м. Дніпропетровська від 26 серпня 2010 року вбачається, що позивачі зверталися на адресу правоохоронних органів у зв'язку з чиненням відповідачем перешкод у користуванні зазначеної вище квартирою (а. с. 11, 12). Відповідно до ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом, житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони використовуються проти їх призначення або з порушенням прав інших громадян. Відповідно до ст. 150 ЖК Української РСР жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не можуть бути у них вилучені, власника не може бути позбавлено право користування жилим будинком (квартирою). Володіння, користування і розпорядження майном при спільній частковій власності відповідно до вимог ст. 358 ЦК України проводиться за згодою всіх учасників, а при відсутності згоди спір вирішується судом. Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права відповідно до ст. 391 ЦК України. Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності непорушно, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні, власник може бути позбавлений права власності або обмежений в його здійсненні тільки у випадках і в порядку, встановленому законом, примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване тільки як виняток по мотивах суспільної необхідності на підставах і в порядку, встановленому законом, і за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що право позивачів на користування його власністю було порушено відповідачем шляхом створення перешкод у користуванні частиною спірної квартирою і підлягає судовому захисту, з огляду на що суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати у справі покладаються на сторону, проти якої ухвалене рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved