Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-08 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вони є власниками житлового будинку № 14 по вул. Жайворонкова у м. Хуст Закарпатської області. Відповідач є їх сином. У 2000 році вони зареєстрували його у будинку, але він не проживає за місцем реєстрації на протязі 10 років. Остання відома адреса його проживання - це м. Хуст, вул. Керамічна, 72. Відповідач не виконує обовязки, повязані з утримання житлового будинку та оплатою комунальних послуг. У добровільному порядку знятися з реєстрації відмовляється. Реєстрація відповідача у будинку створює позивачам незручності у користуванні їх власністю, позбавляє їх можливості оформити субсидії та користуватися пільгами. Просять суд винести рішення, яким визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком № 14 по вул. Жайворонкова у м. Хуст Закарпатської області.\~ Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд позов задовольнити, посилаючись на наведені в заяві обставини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, суду пояснив, що зареєстрований у батьківському будинку, але проживає разом з жінкою за іншою адресою біля 10 років. Знятися з реєстрації він не бажає, оскільки це може вплинути у майбутньому на його спадкові права. Заяв та клопотань від сторін до суду не поступало. Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не проводилося. Заслухавши доводи сторін, всебічно зясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. В судовому засіданні встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є власниками будинку № 14 по вул. Жайворонкова у м. Хуст Закарпатської області, який належить їм на підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння від 20.12.1999 року та договору купівлі-продажу від 07.02.2000 року. Згідно записам у будинковій книзі, крім позивачів, у будинку зареєстрований також відповідач [PERSON], який є їх сином. Як вбачається з акту обстеження житлово-побутових\~ і матеріальних умов від 26.06.2018 року, проведеного депутатом Хустської міської ради [PERSON], відповідач [PERSON] є зареєстрованим у [INFO], але у будинку не проживає. Адреса його проживання [INFO]. Дану обставину в судовому засіданні ствердив і сам відповідач. Як зясовано у ході судового розгляду, реєстрація місця проживання відповідача у даному будинку створює для позивачів\~ перешкоди у користуванні майном. Так, позивачі вимушені нести додаткові витрати зі сплати комунальних послуг, а також\~ дана обставина позбавляє їх можливості отримати соціальні пільги, які передбачені законом. Суд вважає, що наявність реєстрації місця проживання відповідача у будинку позивачів порушує права та інтереси останніх, повязані з розпорядженням та користуванням належним їй майном, але жодним чином впливає та не буде впливати у майбутньому на збільшення або зменшення спадкових прав відповідача. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Частиною 2 ст. 107 ЖК України визначено, що у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті, договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Оскільки відповідач [PERSON] у будинку, належному позивачам, не проживає тривалий період (більше 10 років), не сплачує комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню будинку, не приймає участі у спільному побуті, а його реєстрація порушує права та інтереси позивачів, повязані з розпорядженням та користуванням належним їм майном, суд приходить до висновку, що відповідача слід визнати таким, що втратив право користування належним позивачам житловим будинком. Судові витрати по справі у виді сплаченого позивачем [PERSON] судового збору відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved