Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

Позивачка 06 серпня 2014 року звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа Головне управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилаються на те, що вона є власником житлового буд. [ADDRESS]. В зазначеному будинку крім неї також зареєстровані [PERSON], [PERSON] та відповідачка [PERSON] 07.09.2012 року шлюб між її сином та відповідачкою [PERSON] розірвано. З березня 2012 року шлюбні відносини між ними припинені, оскільки відповідачка залишили сина та пішла мешкати за іншою адресою. Місце її фактичного проживання їм не відоме. На сьогодні позивачка має намір продати вище зазначений житловий будинок, однак в насідок того, що в будинку зареєстрована відповідачка не має такої можливості. На підставі викладеного, позивачка просить суд визнати відповідачку [PERSON] такою, що втратила право користування будинком [ADDRESS]. Позивачка в судовому засіданні присутня не була, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, з винесенням заочного рішення, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просив суд задовольнити позов. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про день та час слухання справи повідомлялася належним чином, що підтверджується письмовими матеріалами цивільної справи. Представник третьої особи до суду не з»явився, причину неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою сторін до судового засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS], що підтверджено свідоцтвом про право власності на частку в спільному майні подружжя, виданого Державним нотаріусом Сьомої Криворізької нотаріальної контори 06.05.2014 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-759 та свідоцтва про право на спадщину за законом виданого Державним нотаріусом Сьомої Криворізької нотаріальної контори 06.05.2014 року, та зареєстрованого в реєстрі за № 1-760 (а.с.10.11). З домової книги вбачається, в зазначеному будинку зареєстрована [PERSON], що є колишньою дружиною сина позивачки, що підтверджено рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 07.09.2012 року (а.с.16). Однак з акту від 04.08.2014 року підписаного мешканцями [ADDRESS] та завіреного квартальним комітетом № 18 вбачається, що [PERSON] за вказаною адресою не мешкає з 2012 року (а.с.21). Як зазначила позивачка в позовній заяві у зв'язку з тим, що в її будинку зареєстрована [PERSON] вона не має можливості розпоряджатися своїм майном. Зокрема й продати його. Згідно ст.317 ЦК України - власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.383 ЦК України - власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч.2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стосовно вселення членів сім'ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на підставі власності, це є результатом реалізації права власника, тому у них виникає право на користування чужими майно, тобто сервітутне право. Відповідно до ст.405 ЦК України - члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. При цьому, ч. 2 ст. 405 ЦК України передбачені спеціальні підстави для визнання особи такою що втратила право користування житловим приміщенням - член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідачка відсутня в будинку з 2012 року і до цього часу без поважних причин, що є підставою для визнання її такою, що втратила право користування цим будинком. У силу викладеного,

Outcome: approved