Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-06 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися в суд з позовом до відповідача ТОВ «Совр-1», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Перша Тернопільська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно, а саме, кожному по 1/3 частини квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , посилаючись на те, що після його смерті відкрилась спадщина за законом на дану квартиру. Однак, нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на дану квартиру. Позивачі у судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнала та не заперечила проти його задоволення. Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Першої Тернопільської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи. [INFO] помер [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане 17.08.2011 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 1066. До складу спадкового майна, яке залишилося після смерті [PERSON] входить, зокрема, квартира [ADDRESS] . Дана квартира належала йому як члену житлово-будівельного кооперативу, у зв`язку із внесенням у повному обсязі пайового внеску за квартиру, про що свідчать ордер на житлове приміщення в будинку ЖБК № 20 від 03.08.1992 р., квитанцією ВВ № 023646 та довідкою ТОВ «Совр-1» від 05.02.2020 р. за № 19. 15.02.2012 р. Першою Тернопільською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 101/2012. До спадкоємців після смерті [PERSON] входять: [PERSON] - дружина померлого, [PERSON] - син померлого та [PERSON] - дочка померлого, які спадщину після смерті [PERSON] прийняли як спадкоємці першої черги за законом, які вчасно звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. З метою оформлення спадщини позивачі звернулися у Першу Тернопільську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини на квартиру після смерті [PERSON] . Проте, у зв`язку із тим, що померлий за життя не оформив право власності на зазначену квартиру Першою тернопільською державною нотаріальною конторою було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.02.2012 року № 547/02-31. У відповідності до норм Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України), спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст.1268 ЦК України). Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). При цьому, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Згідно з ч. 2-3 ст. 384 ЦК України, член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про власність», що діяв на час виникнення правовідносин, у члена ЖБК виникає право на надану йому квартиру при повному внесенні внеску за неї. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 5-1 постанови № 9 від 18.09.1987 року (із доповненням від 25.12.92 та 25.05.1998) «Про практику застосування судами законодавства про житлово - будівельні кооперативи», судам слід мати на увазі, що згідно зі ст.15 Закону України «Про власність» член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатися нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на жиле приміщення у будинку державного або громадянського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом. Нормами статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, так як в даному випадку мають місце порушення прав позивачів, які підлягають захисту, шляхом визнання за ними по 1/3 частини квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] .

Outcome: approved