Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Позивачі звернулись з позовом до відповідача у якому, згідно уточнених позовних вимог, просили стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 22185,00 грн., 700,00 грн. оплати за обстеження і визначення шкоди, 56,40 грн. витрат на оплату телеграми та 13000,00 грн. моральної шкоди. Стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 22185,00 грн., 400,00 грн. оплати за обстеження і визначення шкоди та 13000,00 грн. моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовують тим, що вони є власниками квартири [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] проживає у квартирі поверхом вище. Позивачі з 28.08.2013 року по 09.09.2013 року перебували за межами України та 03.09.2013 року, у їх відсутність, сталося залиття належної квартири з винити відповідача [PERSON] Причиною залиття квартири позивачів, згідно акту обстеження від 24.12.2013 року відділення №1 КП «Житло-сервіс» є одноразове залиття з вище розташованої квартири №118, власником якої є відповідач. Для встановлення пошкоджень квартири позивачів, [PERSON] та [PERSON] звернулись до Центру експертної оцінки майна, згідно висновку якого розмір завданої матеріальної шкоди, внаслідок залиття квартири становить 45526,40 грн. За проведення вказаного дослідження позивачами також понесені витрати на загальну суму 1100,00 грн. Крім того, внаслідок залиття квартири, позивачам була завдана і моральна шкода, яку вони оцінюють в сумі 26000,00 грн. На підставі вищевикладеного просили позов задовольнити. Позивачі та їх представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував посилаючись на те, що будь-яких доказів, що залиття сталося внаслідок протиправних дій відповідача не надано, так само як і не надано обґрунтованого розрахунку завдання матеріальної шкоди. На підставі викладеного просив у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Вислухавши думку позивачів та їх представника, представників відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного. Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], яка знаходиться поверхом вище ніж квартира позивачів. 03.09.2013 року у квартирі позивачів [ADDRESS] сталося залиття. Як пояснили в судовому засіданні позивачі, залиття сталося з вищерозташованої квартири №118, власником якої є відповідач [PERSON], про що комісією в складі представників Комунального підприємства «Житло-Сервіс» було складено акт. Однак, у зв'язку з тим, що акт не в повній мірі відповідав вимогам чинного законодавства, 24.12.2013 року представниками балансоутримувача будинку було складено повторний акт та надано письмову відповідь про підтвердження факту залиття квартири позивача. Для встановлення пошкоджень, внаслідок залиття у квартирі [ADDRESS] позивачі звернулись до «Центру експертної оцінки майна, та згідно висновку якого від 08.09.2014 року матеріальна шкода за поточними цінами завдана внаслідок залиття квартири становить 44370,00 грн. За проведення вказаного дослідження позивачами сплачено 1100,00 грн. Позивачі просили стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 22185,00 грн., 700,00 грн. оплати за обстеження і визначення шкоди, 56,40 грн. Та на користь [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 22185,00 грн., 400,00 грн. оплати за обстеження і визначення шкоди. Однак, суд не погоджується з такими твердженнями позивачів з огляду на наступне. Встановлено, що позивач [PERSON] звертався до [PERSON], третя особа: КП «Житло-Сервіс» з позовом про відшкодування збитків, завданих залиттям квартири та моральної шкоди. Справа розглядалася Солом'янським районним судом м. Києва та їй було присвоєно номер 760/23840/13-ц. Як пояснив в судовому засіданні представник відповідача, після допиту в якості свідків у справі №760/23840/13-ц працівників КП «Житло-Сервіс», які складали акт про залиття від 23.09.2013 року позивач залишив позовну заяву без розгляду, адже зрозумів, що акт складний з порушеннями законодавства, підписаний особами, які не проводили обстеження квартир. Встановлено, що після цього працівниками КП «Житло-Сервіс» було складено новий акт про залиття від 24.12.2013 року, в якому зазначені інші причини залиття. Слід зазначити, що акт про залиття від 24.12.2013 року складений комісією працівників відділення №1 КП «Житло-Сервіс» є неналежним доказом і не може бути прийнятим судом до уваги як доказ вини відповідача, оскільки він складався формально через 3 місяці і 20 днів після події, про яку йде мова, з встановленням інших причин залиття ніж у акті від 23.09.2013 року з метою уникнення відповідальності посадових осіб КП «Житло-Сервіс». Позивачі в обґрунтування розміру своїх позовних вимог, посилаються на звіт №135/14 оцінки збитків, завданих власнику квартири внаслідок залиття від 08.09.2014 року. Відповідно до вказаного звіту вартість майнової шкоди, завданої [PERSON] в результаті залиття 03.09.2013 року його квартири [ADDRESS] становить 44370,00 грн. Проте, слід звернути увагу на те, що при складанні звіту, на який посилаються позивачі використовувався акт про залиття від 23.09.2013 року, відповідно до якого встановлено, що залиття відбулося «у зв'язку з несанкціонованим втручанням власників вище розташованої квартири №118 в систему ГВП», внаслідок чого була залита квартира №115, а саме вітальня, ванна, а в позові позивачі посилаються на акт від 24.12.2013 року З метою з'ясування обставин, за яких було складено акти про залиття від 23.09.2013 року та 24.12.2013 року в яких зазначені різні причини залиття, судом були допитані в якості свідків особи, які складали ці акти. Допитаний в якості свідка [PERSON] пояснив, що він працює сантехніком у відділені №1 КП «Житло-Сервіс» і обслуговує будинок в якому сталося залиття. Саме він виїхав 03.09.2013 року на місце аварії з метою встановлення причин залиття. Приїхавши на місце аварії він намагався провести обстеження квартир [ADDRESS] на предмет залиття. [PERSON] повідомив, що потрапивши до квартири №109 він побачив, що квартиру №109 заливає вище розташована квартира №112. Піднявшись до квартири №112 він побачив, що квартиру №112 заливає вище розташована квартира №115. Далі він піднявся до квартири №115, але потрапити до неї не зміг, адже мешканців квартири №115 дома не було. Потім, він піднявся до квартири №118, яка належить відповідачу [PERSON] з метою обстеження на предмет залиття. Квартиру відчинив чоловік відповідача і пояснив, що у квартирі все сухо і слідів залиття не має. [PERSON] зазначив, що провівши обстеження квартири №118 жодних слідів залиття виявлено не було. Далі він піднявся до квартири №121 з метою обстеження на предмет залиття. Провівши обстеження квартири №121 слідів залиття він не виявив. Після проведення обстеження вищеперерахованих квартир, свідок [PERSON] зазначив, що він дійшов висновку, що залиття квартир №109, 112 відбувається з вищерозташованої квартири №115, квартири позивачів, до якої він потрапити не зміг. У зв'язку з цим він перекрив стояк ХВП до моменту потрапляння до квартири №115. Також, він пояснив, що після перекриття стояка ХВП і незмігши потрапити до квартири №115 він ще раз піднявся до квартири №118 та провів обстеження на предмет залиття. Провівши огляд квартири №118 він не виявив жодних пошкоджень сантехнічного обладнання (воно знаходилося в справному стані) та не виявив жодних слідів намокання підлоги чи перекриття, які б свідчили про протікання води саме з квартири відповідача. До того ж він зазначив, що при обстежені місць де знаходяться труби був пил та павутина, що є свідченням того, що слідів затікання не було. Зазначив, що жодних слідів затікання через вентиляційні отвори не було. Свідок [PERSON] зазначив, що залиття відбулося по стояку ХВП, а стояк ГВП знаходився у справному стані. Проте, свідок [PERSON] не зміг пояснити чому в акті від 23.09.2013 року відсутній його підпис, хоча він був при обстеженні квартири №115, а в акті від 24.12.2013 року в якому зазначено інші причини залиття вже стоїть його підпис. Допитана в якості свідка [PERSON] пояснила, що працює майстром у відділені №1 КП «Житло-Сервіс». Вона зазначила, що на місце залиття прибула 10.09.2013 року і провівши обстеження квартири №115 вона побачила сліди залиття на стелі. Піднявшись до квартири №118 слідів залиття (протікання) вона не побачила, проте побачила, що у квартирі №118 встановлено підігрів підлоги, про що і було зазначено в акті від 23.09.2013 року. Пояснила, що не встановивши дійсну причину залиття квартири №115 працівники відділення №1 КП «Житло-Сервіс» вирішили написати в акті про одноразове залиття та несанкціоноване втручання в систему ГВП, при цьому свідок [PERSON] чітко зазначила, що залиття відбулося по стояку ХВП. Пояснити пов'язаність системи ГВП до залиття по стояку ХВП свідок [PERSON] не змогла. Також, свідок [PERSON] не змогла пояснити чому в акті від 23.09.2013 року відсутній її підпис, хоча вона була при обстеженні квартири №115, а в акті від 24.12.2013 року в якому зазначено інші причини залиття вже стоїть її підпис замість підпису [PERSON] Допитаний в якості свідка [PERSON] повідомив, що працює головним інженером у відділенні №1 КП «Житло-Сервіс» і що він безпосередньо на місці залиття не був, а акт від 23.09.2013 року та акт від 24.12.2013 року підписав. Чітких відповідей на поставленні запитання свідок [PERSON] не надав, повідомити про обставини та причини залиття не зміг. Допитаний в якості свідка [PERSON] повідомив, що проживає в квартирі [ADDRESS] і що у день аварії 03.09.2014 року був дома. Зазначив, що в обідній час до нього прийшов сантехнік [PERSON] з метою встановлення обставин залиття у квартирі №109, 112. Переконавшись, що у квартирі №121 сухо та жодних слідів залиття не має, він разом з [PERSON] спустився до квартир №109, 112, 115, 118. Також, він зазначив, що в той день сантехнік дійшов до висновку, що залиття квартир №109, 112 відбувається з вище розташованої квартири №115 (квартири позивачів) до якої він потрапити не зміг. У зв'язку з цим сантехнік перекрив стояк ХВП до моменту потрапляння до квартири №115. Оцінюючи покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], суд вважає їх достовірними і такими, що не викликають сумніву в їх правдивості, оскільки свідки не заінтересовані в справі і підстав для обмови позивачів або відповідача у них немає, їх покази не суперечать іншим матеріалам справи. Тому і підстав для сумніву у правдивості пояснень відповідача [PERSON], що залиття сталося не з її вини, у суду немає. Таким чином покази вище зазначених свідків спростовують інформацію зазначену в актах від 23.09.2013 року та від 24.12.2013 року. Що стосується пояснень свідка [PERSON], то суд не приймає їх до уваги, оскільки вони є такими, що не розкривають об'єктивної картини справи, а тому суд критично ставиться до даних ним пояснень і бере їх до уваги лише в частині загального опису подій, які передували зверненню до суду. Крім того, позивачі як на підставу своїх позовних вимог посилались на лист КП «Житло-Сервіс» від 16.12.2013 року №10-02/240. Однак, вказаний лист не містить жодних доказів, які б свідчили, що затікання в квартирі №115 виникло з квартири №118, а навпаки містить інформацію з якої видно, що залиття квартир №109, 112 відбулося з квартири №115. З матеріалів справи вбачається, що позивачами були надані два звіти по одному об'єкту, перший від 24.10.2013 року за №149/13 на суму 32790,00 грн., а другий від 08.09.2014 року №135/14 на суму 44370,00 грн. Однак, враховуючи суму матеріальної шкоди, яку позивачі просили стягнути з відповідача, вони посилаються на звіт від 08.09.2014 року №135/14. Проте, вказаний звіт не може бути належним доказом у справі з огляду на наступне. З матеріалів звіту вбачається, що він складений без проведення технічного огляду об'єкта, по матеріалам річної давнини, а саме 23.08.2013 року. Звіти від 24.10.2013 року за №149/13 та від 08.09.2014 року №135/14 різні за сумою та роботами, а також за матеріалами. Також, слід звернути увагу на те, що в кошторисі робіт пошкодження повинні відповідати пошкодженням вказаним в акті ЖЕКу, який підписаний позивачем без будь яких доповнень, чи застережень і на який спираються оцінювачі, проте розмір пошкодження зазначений в акті та об'єм робіт зазначений в кошторисі зовсім різні і не відповідають один одному. Виходячи з викладеного, та враховуючи той факт, що в звіті оцінювачі посилаються на акт ЖЕКу від 23.09.2013 року №149/13, а в якості доказу позивачі надають акт ЖЕКу від 24.12.2014 року, вказаний звіт підлягає обґрунтованому сумніву, та не може бути прийнятим судом до уваги, як належний доказ по справі. Відповідно до висновку №ЕД-1-1-66/13 будівельно-технічного експертного дослідження від 26.11.2013 року пошкоджень конструктивних елементів та оздоблювальних покриттів приміщень квартири [ADDRESS], що характерні для дії рідини на опоряджувальні матеріали (наслідки залиття), на момент проведення обстеження не виявлено, вищевказана квартира знаходиться у доброму технічному стані - пошкоджень та деформацій немає. Пошкоджень інженерних комунікацій (систем водовідведення та водопостачання) на момент обстеження не виявлено, вищевказані системи знаходяться у справному стані, без ознак протікань. Вказаний експертний висновок повністю узгоджується з показами свідків та спростовує доводи позивачів, що протікання мало місце з квартири №118 і повністю підтверджує доводи відповідача про механізм залиття, пов'язаний із зривом однієї з підвідних труб у квартирі №115, через яку відбулося тривале залиття квартири №115 (стін, стелі, підлоги) та квартир №109 та №112 до перекриття стояка холодної води аварійною службою. Отже, будь - яких доказів які б викликали сумнів у повності, ясності, правильності висновку №ЕД-1-1-66/13 будівельно-технічного експертного дослідження від 26.11.2013 року, чи доказів пов'язаних з недостатньою професійною кваліфікацією особи, що його складала, сторонами надано не було, а тому суд вважає його вірним та обґрунтованим і таким, що не суперечить матеріалам справи, поясненням сторін і може бути взятим до уваги судом при винесенні рішення. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачі зазнали збитків не внаслідок протиправних дій зі сторони відповідача, у зв'язку з чим позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиттям та стягнення витрат пов'язаних із проведенням дослідження задоволенню не підлягають. Позивачі також просили стягнути моральну шкоду в сумі 26000,00 грн., на що слід зазначити наступне. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Ст. 23 ЦК України, встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. П.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. У зв'язку з тим, що суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок залиття, не вбачається підстав і для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки позивачі не надали суду доказів, які підтверджують факт заподіяння [PERSON] моральних страждань або втрат немайнового характеру. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed