Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою, в якій просять суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням , а саме квартирою , розташованою за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги позивачі мотивували тим, що вони являються співвласниками квартири , розташованої за адресою: [ADDRESS]. Відповідач є чоловіком позивачки [PERSON] та батьком позивачів - [PERSON] та [PERSON] Вказали на те, що шлюбні відносини між відповідачем та позивачкою [PERSON] фактично припинені з 2014 року, однак шлюб не розірвано . Відповідач з 2014 року не проживає в квартирі, спілкування з ним вони (позивачі) не підтримують, є складності вирішення питання про зняття його з реєстрації місця проживання. Реєстрація відповідача в належній позивачам квартирі, є перешкодою позивачам в користуванні власністю та викликає інші незручності , у зв»язку з чим вони (позивачі) і вимушені звернутися до суду із позовом про визнання відповідача таким , що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Позивачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з»явилися, надали суду заяви, відповідно до яких позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять справу розглядати у їх відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явився , хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи , надав суду заяв, відповідно до якої проти задоволення позову не заперечує та просить справу розглядати у його відсутність.. Представник третьої особи Відділ ведення реєстру територіальної громади Крюківської районної адміністрації Кременчуцької міської ради у судове засідання не з»явився, надав суду заяву, відповідно до якої просить справу розглядати у його відсутність , щодо вирішення спору покладається на розгляд суду. Суд, вислухавши позивача [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності , встановив наступне. Відповідно до ст.263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Як вбачається з свідоцтва про право власності на житло , виданого згідно з розпорядженням від 13.05.1997 року № 14344/1 позивачам - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] . Згідно довідки за вих. № 332/36, виданої ТОВ «Місто для людей Кременчук» від 15.02.2018 року за адресою: [ADDRESS] зареєстрований з 08.05.1990 року відповідач [PERSON] Згідно зі статтею 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Відповідно достатті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач по справі у квартирі не проживає з 2014року. Зазначений вище факт підтверджується актом про не проживання ТОВ «Місто для людей Кременчук» б/н від 26 квітня 2018 року, засвідчений громадянами [PERSON] та [PERSON], які підтвердили, що [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] з 2014 року і по теперішній час. Згідно із частиною 1статті 383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. У відповідності до частини 1 статті 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчиненню нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до вимог статті 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 41 Конституції України, статтею 1 Першого протоколу доКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод,до якої України приєдналась 17 липня 1997 року відповідно дозакону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем внаслідок наявності його реєстрації у помешканні, власниками якого є позивачі, порушено право останніх на володіння та розпорядження своїм майном; відповідач , будучи зареєстрованим у квартирі , власниками якої є позивачі, порушує їх права та законні інтереси, в зазначеній квартирі не проживає понад шість місяців. Згідно зістаттею 163 Житлового кодексуУРСР, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертоюстатті 71 цього Кодексу. Так, відповідно до частини 1статті 71 Житлового кодексуУРСР,при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Так, в судовому засіданні достовірно встановлений факт, що відповідач зареєстрований у квартирі 32 будинку 80 по вул. Дніпрова в м. Кременчуці у з 08.05.1990 року , власниками якого є позивачі. Однак, відповідач не проживає у зазначеній квартирі з 2014 року і по теперішній час. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем втрачено право на користування зазначеним житлом, оскільки він відсутній у вказаному помешканні понад шість місяців без поважних причин. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги доведений в судовому засіданні факт не проживання відповідача, в помешканні, власниками якого є позивачі, понад шість місяців без поважних причин, а також ті обставини, що реєстрація відповідача перешкоджає позивачам, як власникам квартири, в повній мірі користуватися та розпоряджатися належними їм правами в зазначеній квартирі , суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог позивачів щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, у зв»язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved