Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-12 00:00:00

Позивачка 04.04.2019 р. звернулася в суд з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей до 2500 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Після зменшення розміру позову 18.11.2019 р. просила змінити спосіб стягнення аліментів з частки від заробітку на тверду грошову суму та стягувати з відповідача на її користь аліменти у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісчно на утримання двох дітей. Заявлений позов обґрунтовувала тим, що у шлюбі з відповідачем народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 01.11.2012 р. шлюб з відповідачем розірвано, малолітніх дітей залишено проживати з нею. Згідно рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 19.12.2012 р. з відповідача стягнуто аліменти у її користь на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів, що їх відповідач сплачує згідно рішення суду, є меншим від мінімального розміру аліментів, який встановлений у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не може забезпечити гармонійний розвиток дітей. Діти стали старшими і їх потреби значно зросли. Відповідач має змогу платити аліменти в більшій сумі. Позивачка у судове засідання не з`явилася, у поданій суду заяві просила справу розглянути в її відсутності, позов у зменшеному розмірі підтримала і просила його задовольнити, просила розглянути справу в її відсутності. Відповідач у судове засідання не викликався. Згідно ухвали суду від 12.08.2019 р. про судове доручення відповідач допитаний за місцем фактичного проживання Бобровицьким районним судом Чернігівської області, позов визнав частково, згідний сплачувати аліменти на користь позивачки у розмірі 1000 грн. на кожну дитину, оскільки він не працює, має на утриманні спільну із співмешканкою дочку [PERSON] , 2013 року народження, хоча не зареєстрований офіційно батьком дитини, та маму-пенсіонерку. Просив розгляд справи проводити у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов у зменшеному розмірі підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони перебували у шлюбі, у якому народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 19.12.2012 р. з відповідача стягнуто аліменти у користь позивачки на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ч.1 ст.192 СК України визначений за рішенням суду розмір аліментів може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника чи одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною 1 ст.184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При вирішенні спору суд враховує наступні обставини: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дітей сторін, зокрема те, що діти здорові, фактично знаходяться на утриманні матері; 2) стан здоров`я відповідача, що є задовільним (жодних письмових доказів на підтвердження наявності у нього хвороби відповідач суду не надав), та матеріальне становище відповідача, який працює неофіційно, фактичний розмір його доходу невідомий; 3) інших неповнолітніх дітей не має, має матір-пенсіонерку; 3-1) відсутність даних щодо наявності у відповідача рухомого і нерухомого майна, грошових коштів. При вирішенні спору суд також застосовує наступні норми права. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 р.), ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимог ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. З урахуванням викладеного суд погоджується із заявленим позивачкою розміром аліментів та визначає до стягнення з відповідача щомісячний розмір аліментів у твердій грошовій сумі, що становить 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. При цьому слід припинити стягнення за виконавчим листом № 0915/3909/12 Тисменицького районного суду Івано-Франківської області, відкликавши вказаний виконавчий лист з Ружинського РВ ДВС ГТУЮ у Житомирській області. З урахуванням вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з огляду на те, що позивачка звільнена від сплати судового збору згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача слід стягнути 768,40 грн. судового збору в дохід державного бюджету. На підставі наведеного, відповідно до ст. 3, 27 Конвеції ООН про права дитини від 20.11.1989 р. (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 р.),ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 р., ст. 181, 182, 184, ч.1 ст.192 СК України, ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»

Outcome: approved