Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись до суду із позовною заявою до відповідачів в якій з врахуванням змінених позовних вимог просять скасувати державний акт на право колективної власності на землю серії [NUMBER] від 12.12.1995 року, що зареєстрований в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 9, виданий КСП ім. Кутузова с. Українське та запис про його державну реєстрацію у Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю в частині 6,0 га не розпайованих земель, що залишились в колективній власності та перевести до земель запасу державної форми власності Української сільської ради Талалаївського району земельні ділянки площею 6,0 га, що увійшли до складу земель, на які видався даний державний акт на право колективної власності на землю. В обґрунтування своїх вимог позивачі вказали, що у серпні 2017 року вони звернулися із заявами до Головного управління Держгеокадастру в Чернігівській області про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею по 2 га кожному у власність для ведення особистого селянського господарства, розташованих на території Української сільської ради Талалаївського району Чернігівської області. В ході розроблення позивачами документації із землеустрою було встановлено, що дані земельні ділянки входять до Державного акту на право колективної власності на землю серії [NUMBER] від 12 грудня 1995 року, зареєстрованого з № 9 та вданого КСП «Кутузова» с. Українське, якому в колективну власність передано землі площею 2137,9 га для виробництва товарної сільськогосподарської продукції. У 2000 році КСП ім. Кутузова реорганізоване в ТОВ «Ярошівське». У 2004 році ТОВ «Ярошівське» визнано банкрутом і ліквідоване, правонаступників немає. На даний час чинність Державного акту на право колективної власності за землю серії [NUMBER] від 12.12.1995 року позбавляє позивачів отримати у власність земельні ділянки площею по 2,0 га для ведення особистого селянського господарства. Дані ділянки на території Української сільської ради розташовані у межах земель, що не були розпайовані. Тому позивачі просять суд скасувати державний акт на право колективної власності на землю серії [NUMBER] від 12.12.1995 року, що зареєстрований в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю № 9, виданий КСП «Кутузова» с. Українське та запис про його державну реєстрацію у книзі записів державних актів на право колективної власності на землю в частині 6,0 га не розпайованих земель, що залишились в колективній власності; та перевести до земель запасу державної форми власності Української сільської ради земельні ділянки площею 6 га, що увійшли до складу земель, на які видавався державний акт на право колективної власності на землю серії [NUMBER] від 12.12.1995 року. В судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] та представник позивача [PERSON] - [PERSON] не з'явились, надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі і просять задовольнити. Представник відповідача - Української сільської ради Талалаївського району - в судове засідання не з'явився, через канцелярію надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, змінені позовні вимоги визнають в повному обсязі і не заперечують проти їх задоволення. Представник відповідача - ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області - в судове засідання не з'явився, хоча були повідомлені належним чином, в матеріалах справи є поштове повідомлення про направлення відповідачу заяви про зміну позовних вимог та судового виклику, про причини неявки суд не повідомили, заяви про відкладення розгляду справи та заперечення на уточнену позовну заяву до суду не надали. Представники третьої особи відділу у Талалаївському районі ГУ Держгеокадастру в Чернігівській області - в судове засідання не з'явились, надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, у вирішенні справи покладаються на розсуд суду. Суд, розглянувши заяви учасників справи, приходить до наступного висновку. 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. У відповідності до п.п. 9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України (2017 року) учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з'явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України (2017 року) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, зваживши доводи позовної заяви, з'ясувавши обставини справи в межах заявлених позовних вимог, а також дослідивши представлені сторонами докази, приходить до наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні, 12 грудня 1995 року КСП ім. Кутузова с. Українське було видано Державний акт на право колективної власності на землю серії ІІ-[NUMBER], яким у колективну власність вказаному власнику землі передається 2137,9 га землі у межах згідно з планом для виробництва товарної сільськогосподарської продукції відповідно до рішення Талалаївської районної ради від 12 грудня 1995 року № 102. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 9. (а.с.15-18). Згідно довідки архівного сектору Талалаївської РДА від 17.10.2017 року про утворення та діяльність КСП ім. Кутузова Талалаївського раойну - згідно рішення загальних зборів колгоспників колгоспу ім. Кутузова (протокол № 1 від 17.02.1994 р.) колгосп ім. Кутузова реорганізовано в КСП ім. Кутузова, яке рішенням загальних зборів членів КСП (протокол № 1 від 04.02.2000 р.) реорганізовано в ТОВ Ярошівське. У 2003 році ТОВ Ярошівське визнано банкрутом і ліквідовано у 2004 році (ухвала Чернігівського господарського суді від 29.10. 2004 р.) (а.с.9). Позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], розглянувши їх заяви про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га на території Української сільської ради, листами від 20.09.2017 року ГУ Держгеокадастру в Чернігівській області повідомлено, що земельна ділянка, яку вона бажають отримати у власність, включена до державного акту на право колективної власності колишнього КСП «Кутузова» серії ІІ-ЧН №000025 від 12.12.1995 року. Державний акт на сьогоднішній день не скасований, право колективної власності не припинено. Оскільки на сьогодні законодавством не врегульовано питання повноважень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування в частині розпорядження землями колективної власності, надання земельних ділянок із земель колективної власності не входить до компетенції ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області (а.с.12-14). Листами відділу у Талалаївському районі ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області від 18.10.2017 року позивачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] повідомлено, що земельна ділянка відноситься до земель колективної власності на землю колишнього КСП ім. Кутузова на території Української сільської ради. відповідно до державного акта на право колективної власності на землю серії ІІ-[NUMBER] від 12.12.1995 року виданого КСП «Кутузова» с. Українське, у колективну власність було передано 21327,9 га сільськогосподарських угідь. Згідно матеріалів інвентаризацій (горизонтальна зйомка) уточнена площа сільськогосподарських угідь складає - 1912,60 га, в тому числі 1850,34 га ріллі, 6,20 га сіножаті, 56,06 га пасовища. Решта земель буди не розпайованими, оскільки не підлягали приватизації. Земельна ділянка площею 2,0 га, яка відводиться їм у власність, розташована в межах земель, що не були розпайовані (а.с.23-25). З встановленого в судовому засіданні випливають наступні правовідносини. Між сторонами виникли правовідносини з припинення права колективної власності на землю, які регулюються нормами ЗК України у редакції 1990 року, який втратив чинність з 01.01.2002 року і ЗК України у редакції 2001 року, Законом України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» від 14.02.1992 року, Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям від 08.08.1995 року. Згідно зі статтями 3, 5 ЗК України у редакції 1990 року, власність на землю в Україні має такі форми: державну, колективну, приватну. Усі форми власності є рівноправними. Земля може належати громадянам на праві колективної власності. Суб'єктами права колективної власності на землю є сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Розпорядження земельними ділянками, що перебувають у колективній власності громадян, здійснюється за рішенням загальних зборів колективну співвласників. У колективну власність можуть бути передані землі колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, землі садівничих товариств за рішенням загальних зборів цих підприємств, кооперативів, товариств. Земля передається у колективну власність безплатно. Об'єктами права колективної власності підприємства є земля, інші основні та оборотні засоби виробництва. Майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам. Суб'єктом права власності у підприємстві є підприємство як юридична особа, а його члени - в частині майна, яку вони одержують при виході з підприємства. Підприємство самостійно володіє, користується і розпоряджається належними йому об'єктами власності. Право колективної власності здійснюють загальні збори членів підприємства, збори уповноважених або створений ними орган управління підприємства, якому передано окремі функції по господарському управлінню колективним майном. Право власності підприємства охороняється законом. Належне йому майно може бути передано державним, кооперативним та іншим підприємствам, організаціям і громадянам за рішенням загальних зборів членів підприємства або зборів уповноважених, як це передбачено статтями 7,8 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство від 14.02.1992 року. Відповідно до п.1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» від 08.08.1995 року, визначено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. До земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо). Підставами припинення права власності на земельну ділянку є: а) добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; б) смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; в) відчуження земельної ділянки за рішенням власника; г) звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; ґ) відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; д) конфіскація за рішенням суду; е) не відчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених ЗК України. Власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. У випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами України, допускається викуп земельної ділянки. При цьому власникові земельної ділянки відшкодовується її вартість (ст. ст. 22, 140, 153 ЗК України у редакції 2001 року). Відповідно до ч.1 ст. 10 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» земля може належати підприємству на праві колективної власності, а також може бути надана у постійне або тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, а право тимчасового користування землею, в тому числі на умовах оренди, оформляється договором. На підставі діючих норм права 12 грудня 1995 року колективному сільськогосподарському підприємству «Кутузова» був виданий державний акт на право колективної власності на землю площею 2137,9 гектарів землі в межах згідно планів. Відповідно до ст. 23 ЗК України у редакції 1990 року, право власності або право постійного користування землею посвідчувались державними актами, які видавались і реєструвались, у тому числі, сільськими Радами народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видавався колективному сільськогосподарському підприємству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства і у колективній власності громадян, до державного акта додавався список цих громадян. Але як було встановлено в ході судового розгляду на даний час не існує ні підприємства, якому видавався зазначений державний акт - КСП ім. Кутузова, ні його правонаступника - ТОВ «Ярошівське». Причиною виникнення даного спору є наявність державного акту на право колективної власноті на землю, невизначеність статусу земельних ділянок, що перешкоджає забезпеченню охорони земель, позбавляє можливості реалізувати право на отримання вказаних земельних ділянок у власність чи користування фізичним та юридичним особам, що є наслідком неотримання місцевими бюджетами належної плати за землю. Відповідно до ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства в розмірі не більше 2,0 гектара. З матеріалів справи вбачається, що позивачі в серпні 2017 року звернулись із заявою до ГУ Держгеокадастру в Чернігівській області про надання їм дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею по 2, 0 га у власність для ведення особистого селянського господарств, як це передбачає ст. 121 ЗК України. Однак їм було у цьому відмовлено, так як зазначені земельні ділянки включені до державного акту серії [NUMBER] від 12.12.1995 року, виданого КСП «Кутузова» с. Українське, у колективну власність якому було передано 21327,9 га сільськогосподарських угідь. Частиною 4 ст. 91 ЦК України закріплено, що цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Відповідно до п.11 ч.1 ст. 346 ЦК України у разі припинення юридичної особи припиняється і її право власності. Стаття 30 ЗК України передбачає порядок розподілу земель несільськогосподарських угідь при ліквідації сільськогосподарських підприємств, однак діючим ЗК України не передбачено порядок розподілу земель сільськогосподарського призначення в разі ліквідації сільськогосподарських підприємстві, якщо такі належали їм на праві колективної власності. Частиною 2 ст. 30 ЗК України закріплено лише те, що земельні ділянки державної і комунальної власності, які перебували у користуванні сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, що ліквідуються, включаються до земель запасу або передаються у власність чи користування відповідно до ЗК України. Згідно ч.4 ст. 122 ЗК України центральному органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальним органам - у даному випадку ГУ Держгеокадастру в Чернігівській області - надано повноваження щодо передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або користування для всіх потреб. Статтею 14 Конституції Украй гарантується право власності на землю, а відповідно до ст. 121 ЗК України на підставі цієї конституційної гарантії громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства до 2,0 га із земель державної або комунальної власності. Набувається ж і реалізується право власності на землю на підставі Конституції України, ЗК України, а також інших законів, що видаються відповідно до них, як це передбачено ч.2 ст. 78 ЗК України. Таким чином, перебування земельних ділянок у колективній власності та відсутність правового механізму повернення земельної ділянки до державної форми власності порушує та охоронювані законом інтереси позивачів, оскільки КСП ім. Кутузова ліквідоване, а право власності на землю до цього часу значиться за ним, в зв'язку з чим на даний час ні ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області не може належним чином реалізувати свої повноваження по розпорядженню землею, ні позивачі не можуть скористатися своїм конституційним правом на отримання земельної ділянки. Зважаючи на те, що наявність Державного акту на землю від 12.12.1995 року та колективної форми власності, яка на даний час відсутня в законі, є перешкодою позивачам реалізувати їх право на безоплатну приватизацію земельної ділянки, суд визнає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved