Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до Яхниківської сільської ради Лохвицького району про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на наступні обставини. 14.07.2016 року помер [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно, в склад якого входить садибний (індивідуальний) житловий будинок з господарчими побудовами, який знаходиться за адресою: село Яхники, вул. Шевченка, буд. 39, Лохвицького району Полтавської області. Заповіти спадкодавцем не посвідчувалися, а вони є спадкоємцями за законом першої черги, дружиною та донькою відповідно. Вони прийняли спадщину, подавши відповідні заяви в Першу Лохвицьку державну нотаріальну контору. Державний нотаріус своєю постановою від 01.11.2017 року відмовив у вилачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказаний спадковий будинок на підставі того, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майнап спадкодавцеві. Домоволодіння належало [PERSON] відповідно до запису в по господарській книзі № 04 за 2016-2023 роки Безсалівської сільської ради. На час завершення будівництва спадкового будинку (1960 рік) правовстановлюючі документи на житлові будинки в сільській місцевості не видавалися та за життя спадкодавець оформити належним чином своє майно не встиг. Просили визнати за кожною право власності на ? частину садибного (індивідуального) житлового будинку з відповідною частиною господарчих побудов, що розташований за адресою: с. Яхники, вул. Шевченка, буд. 39. В судове засідання позивачі не зявилися, були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача в судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, надано заяву за підписом сільського голови про розгляд справи за відсутності їхнього представника, позовну заяву підтримали. Представник 3-ої особи в судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне. 14.07.2016 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КЕ № 323993 від 15.07.2016 року (а.с. 5). Позивач [PERSON] є дружиною померлого [PERSON] (свідоцтво про одруження серії І-КЕ № 499298 від 18.05.1988 року а.с. 15), а позивач [PERSON] є донькою померлого [PERSON] (свідоцтво про народження серії ІІІ-КЕ від 07.06.1991 року, свідоцтво про шлюб серії І-КЕ № 107118 від 26.07.2013 року а.с. 19,20). Таким чином, позивачі по справі є спадкоємцями за законом першої черги у відповідності до положень ст. 1261 ЦК України. Позивачі належним чином прийняли спадщину, подавши заяви про прийняття спадщини до Першої Лохвицької державної нотаріальної контори (а.с. 40). 09.10.2017 року [PERSON] та [PERSON] видані свідоцтва про право на спадщину за законом, згідно яких кожна успадкувала після смерті [PERSON] по ? частки житлового будинку з допоміжними господарчими побудовами, розташованого за адресою: село Яхники, вул. Шевченка, буд. № 104, Лохвицького району, Полтавської області (а.с. 53, 56). Як вбачається з постанови державного нотаріуса Першої Лохвицької державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.11.2017 року, до складу спадкового майна входить житловий будинок з допоміжними господарськими прибудовами, що розташований в с. Яхники, вул. Шевченка, буд. 39, Лохвицького району, Полтавської області, на який відсутні правовстановлюючі документи та право власності не зареєстроване відповідним чином (а.с. 4). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно технічного паспорту спадковий будинок побудований в 1960 році, в той час як померлий [PERSON] народився в 1970 році. На запит суду Яхниківською сільською радою надано копію договору купівлі-продажу будинку від 24.08.1991 року, відповідно до якого [PERSON] купив жилий будинок, сарай, що знаходиться в с. Яхниках, Лохвицького району. Таким чином, судом встановлено, що спадковий будинок належав померлому [PERSON] на підставі правочину, в той час як позивачі вказують підставою позову відсутність правовстановлюючих документів в звязку з тим, що на час завершення будівництва (1960 рік) такі документи в сільській місцевості не видавалися. Суд вважає за необхідне зазначити, що у випадку втрати документа, що посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно, спадкоємець для оформлення своїх спадкових прав отримує дублікат необхідного документа. На підставі отриманого дубліката документа, з дотриманням інших вимог пункту 66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 р., в редакції постанови КМУ від 23.08.2016 р. № 553, можливо здійснити реєстрацію права власності спадкодавця за заявою спадкоємця. Згідно п. 66 Порядку № 1127 для державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця подаються документи, необхідні для відповідної реєстрації, передбачені\~статтею 27\~Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та цим Порядком, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на нерухоме майно, витяг із Спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи та документ, що містить відомості про склад спадкоємців, виданий нотаріусом чи уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, якими заведено відповідну спадкову справу. Державна реєстрація права власності на підставі заяви спадкоємця проводиться шляхом внесення до Державного реєстру прав відомостей про субєкта права власності - спадкодавця з обовязковим зазначенням відомостей про смерть такої особи. Суди не вправі втручатись в повноваження та діяльність суб'єктів владних повноважень, або ж підміняти їх. Така позиція суду щодо неможливості підміняти собою органи владних повноважень, повністю узгоджується із позицією Верховного Cуду України, викладеною в постанові Пленуму № 13 від 24.10.2008 року, згідно з якою суд не може підміняти державний орган, приймаючи замість нього рішення та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень, так само й з позицією Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що завдання суду при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи влади держави, і суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed