Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

Позивачка 24.07.2013 року звернулася до відповідача з зазначеним позовом посилаючись на те, що між сторонами 10.08.2007 року було укладено кредитний договір №HES0GA00000129, за умовами якого позивачка отримала кредит у розмірі 56487,50 грн., з яких на ремонт будинку в розмірі 50750 грн., а також 5737,50 грн. на сплату страхових платежів. В подальшому відповідач 11.10.2008 року неправомірно підвищив розмір процентної ставки за користування кредитом з 1,17% до 1,26% на місяць не повідомивши про це позивачку. Потім 01.02.2009 року відповідач знову неправомірно підвищив розмір процентної ставки за користування кредитом з 1,26% до 2,24% на місяць не повідомивши про це позивачку. Грошові кошти, які сплачувалися позивачем за користування кредитом відповідач направляв на погашення підвищених відсотків. У серпні 2009 року, в зв'язку з наявною простроченою заборгованістю, під погрозами відповідача забрати житловий будинок, що перебував у іпотеці, позивачка, яка мала на той час хвору матір, змушена була укласти додаткову угоду від 17.08.2009 року до вказаного кредитного договору. Позивачка стверджує, що відповідач під час дії договору та додаткової угоди неправомірно нараховував та погашав заборгованість з прострочених відсотків з 11.07.2008 року по 10.10.2008 року у розмірі 34,80% на рік, відсотків на прострочену заборгованість за період з 11.10.2008 року по 31.01.2009 року у розмірі 36,59% на рік та відсотків на прострочену заборгованість за період з 01.02.2009 року по теперішній час у розмірі 60,11% на рік. Грошових коштів, які були включені у додаткову угоду як отримані позивачкою вона фактично не отримувала, це була її прострочена заборгованість на час укладення додаткової угоди, яка була включена до суми кредиту. Крім того, внесення змін у кредитний договір відбулося всупереч умовам вказаного договору без анулювання заставної, видача якої була передбачена договором про іпотеку. На підставі викладеного позивачка вважає, що відповідач скористався нечесною підприємницькою практикою, ввів її в оману та, скориставшись її юридичною необізнаністю і важкими обставинами, змусив підписати додаткову угоду, яка лише збільшує розмір заборгованості позивачки. Позивачка просила визнати протиправними дії відповідача по нарахуванню і сплаті відсотків на прострочену заборгованість позивачки з 11.07.2008 року по теперішній час; визнати протиправним одностороннє підвищення банком відсоткової ставки за кредитним договором; визнати недійсною додаткову угоду до кредитного договору; зобов'язати банк зробити перерахунок заборгованості за кредитним договором, відповідно до редакції чинної на час його укладення; стягнути з відповідача на користь позивачки 10000 грн. моральної шкоди. В судовому засіданні представник позивачки та позивачка позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позові. Просили визнати поважними причини пропуску строку позовної давності та поновити вказаний строк. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив, що можливість підвищення процентної ставки була погоджена сторонами під час укладення договору. Повідомлення про підвищення процентної ставки направлялося на адресу позивача. З приводу укладення додаткової угоди пояснив, що вона була укладена позивачем вільно без будь-якого тиску з боку відповідача та відповідала інтересам позивачки, оскільки збільшувала строк кредитування. Заявив про застосування до спірних правовідносин позовної давності. Просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Заслухавши пояснення представників сторін та позивачки, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. 10.08.2007 року між [PERSON] та ЗАТ КБ «Приватбанк» правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір №HES0GA00000129. За умовами вказаного договору п. 2.2.5 позичальник доручає банку списувати кошти із всіх своїх поточних рахунків у валюті кредиту або у валюті відмінної від валюти кредиту, при наявності на них необхідної суми коштів не наданих у кредит у межах сум, які підлягають сплаті банку за цим договором при настанні строків платежів (здійснювати договірне списання). Списання коштів здійснюється відповідно до встановленого законодавством порядку. У випадку недостатності чи відсутності у позичальника коштів у національній валюті України для погашення заборгованості за кредитом у національній валюті України і/чи відсотків у валюті України для погашення заборгованості за кредитом у національній валюті України і/чи відсотків за його користування, і/чи винагороди, і/чи штрафів (пені) банк має право на списання коштів в іноземній валюті, у розмірі, еквівалентному сумі заборгованості по даному договору в національній валюті України на дату погашення і продаж стягненої іноземної валюти на міжбанківському валютному ринку України (за курсом МВРУ для цієї операції на дату її проведення) з відшкодуванням банку витрат на сплату зборів комісій і вартості наданих послуг. При цьому позичальник доручає банку оформити заявку на продаж іноземної валюти на МВРУ від імені позичальника. Пункт 2.2.7 позичальник надає банку належним чином оформлені, згідно п. 7.3 цього договору договори іпотеки, який передбачає видачу заставною (надалі Заставна). Пункт 2.3.1 Банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом при зміні кон'юнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше ніж 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні встановленого НБУ на момент укладення даного договору; зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ). При цьому банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки. Збільшення процентної ставки банком у вищевказаному порядку можливо в границях кількості пунктів, на яке збільшилася ставка НБУ, розмір відрахувань у страховий фонд, середньозважена ставка по кредитах або пропорційно збільшенню курсу долара США. Пункт 5.2 Договір може бути змінено у встановленому цим договором порядку. Після видачі Заставної зміни і доповнення можуть вноситись до цього договору лише після анулювання Заставної і видачі нової Заставної, а також реєстрації нової Заставної у Державному реєстрі іпотек. У випадку односторонньої зміни умов цього договору Банком, як передбачено цим договором, та за умови, що Банк залишається власником Заставної, позичальник та іпотекодавець протягом 5 робочих днів з дати отримання відповідного повідомлення банку укладають договір про анулювання Заставної та видачу нової Заставної. Одночасно з підписанням також договору позичальник та іпотекодавець видають нову Заставну відповідно до вимог договору іпотеки. Банк реєструє нову Заставну у Державному реєстрі іпотек. Внесення змін до цього Договору за згодою банка та позичальника здійснюється у вказаному вище порядку. При цьому укладення договору про внесення змін до цього договору відбувається після реєстрації банком нової заставної у Державному реєстрі іпотек. Пункт 7.1 банк зобов'язується надати позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 10.08.2007 року по 10.08.2017 року включно у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 56487,50 грн. на наступні цілі ремонт будинку у розмірі 50750 грн., а також у розмірі 5737,50 грн. на сплату страхових платежів зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,17% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту 0,20% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати. Періодом сплати вважати період з 03 по 10 число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 896,67 грн. Пункт 7.4 згідно ст. 212 ЦК України при порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту передбачених пп. 1.1, 2.2.4, 2.3.3 цього договору позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 2,66% на місяць розраховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом. З додаткової угоди без номера від 17.08.2009 року до вказаного кредитного договору вбачається, що у договір були внесені зміни, зокрема, збільшено строк не поновлювальної кредитної лінії з 10.08.2007 року по 10.08.2027 року, збільшено розмір кредиту до 64253,31 грн. з яких 58515,81 грн. на ремонт будинку, 5737,50 грн. на сплату страхових платежів, збільшено розмір відсотків до 2,24% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту. Щомісячний платіж збільшений до 1361,81 грн. Договір іпотеки від 14.08.2007 року укладений між [PERSON] та ЗАТ КБ «ПриватБанк» посвідчений приватним нотаріусом Скадовського районного нотаріального округу [PERSON] реєстровий №3895 передбачає видачу заставної та передачу в іпотеку житлового будинку [ADDRESS]. Відповідно до ст. 627 ЦК України (в редакції яка діяла на час укладення кредитного договору), відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 654 ЦК України, зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч. 4, 5, п. 4 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах. Споживач не зобов'язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. При цьому кредитодавцю забороняється, зокрема, вимагати стягнення будь-яких сум, не зазначених у договорі про надання споживчого кредиту. Суд вважає необґрунтованими позовні вимоги в частині визнання недійсними підвищень відсоткової ставки відповідачем з 11.10.2008 року до 15,12% на рік та з 01.02.2009 року до 26,88% на рік. Дії відповідача по підвищенню процентної ставки за кредитним договором на думку суду є правомірними, оскільки таке підвищення передбачене умовами договору (п. 2.3.1) з якими сторони погодилися. При цьому відповідач надсилав позивачці письмові повідомлення №3571 від 20.10.2008 року та №5433 від 27.12.2008 року, в яких обґрунтував те, що підвищення відсоткової ставки обумовлене зміною курсу долара США до гривні. З реєстрів №107 та №165ip вбачається, що вказані повідомлення були направлені на адресу позивачки рекомендованою кореспонденцією. Суд не приймає до уваги посилання представника позивача на те, що повідомлення не було отримане позивачкою, оскільки кредитний договір не передбачає направлення такого повідомлення рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення. В зв'язку з цим, суд вважає, що вимоги договору в цій частині були банком дотримані, а позичальник повідомлений про підвищення відсоткової ставки у встановленому договором порядку. Позивачка у разі незгоди з підвищенням відсоткової ставки не була позбавлена права, у будь-який час відмовитися від договору та повернути банку кредитні кошти. Частина 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» також не містить положення про обов'язковість отримання споживачем такого повідомлення, а лише зазначає про необхідність письмового повідомлення споживача про підвищення процентної ставки. Також суд вважає необґрунтованими позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивачки моральної шкоди, оскільки така шкода не витікає з договірних правовідносин. Разом з тим суд вважає обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню решту позовних вимог. З п. 7.4 Кредитного договору, до якого не було внесено жодних змін до теперішнього часу вбачається, що сторони погодили розмір процентів на прострочену заборгованість по кредиту у розмірі 2,66% на місяць (2,66% на місяць х 12 місяців = 31,92% на рік) Разом з тим, як вбачається з розрахунку заборгованості по кредиту [PERSON], наданого відповідачем, останній нараховувалися відсотки на прострочену заборгованість за кредитом з 11.07.2008 року по 10.10.2008 року у розмірі 34,80% на рік, з 11.10.2008 року по 31.01.2009 року у розмірі 36,59% на рік та з 01.02.2009 року по теперішній час у розмірі 60,11% на рік. Вказане не відповідає положенням укладеного між сторонами кредитного договору та порушує права позивачки як споживача. Належних та допустимих доказів протилежного відповідачем в порядку ст.ст. 10, 60 ЦПК України суду не надано. В судовому засіданні позивачка стверджувала, що фактично додаткові грошові кошти нею за додатковою угодою не отримувалися, а банк включив заборгованість, яка виникла на час укладення додаткової угоди до суми заборгованості. Представник відповідача вказаних обставин не заперечував. Відповідні розрахунки суду надані не були. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про іпотеку» згідно якої зміни і доповнення до іпотечного договору підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідні відомості про зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою підлягають державній реєстрації у встановленому законом порядку. Після видачі заставної зміни і доповнення до іпотечного договору і договору, яким обумовлене основне зобов'язання, можуть вноситися лише після анулювання заставної і видачі нової заставної в порядку, встановленому частиною четвертою статті 20 цього Закону. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Враховуючи, що фактично додаткові грошові кошти позивачкою за додаткової угодою отримані не були, до складу заборгованості, яка увійшла до додаткової угоди увійшла і заборгованість з відсотків нарахованих на прострочену заборгованість за кредитом неправомірно нарахована банком з 11.07.2008 року на час укладення додаткової угоди 17.08.2009 року, а також положення п. 5.2 Кредитного договору суд вважає, що додаткова угода має бути визнана недійсною на підставі вищевикладеного. Доводи позивачки про укладення додаткової угоди під впливом тяжких обставин суд до уваги не приймає, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами. Враховуючи вказані висновки суду, також підлягають задоволенню і вимоги в частині зобов'язання відповідача здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором з урахуванням підвищення відсоткової ставки 11.10.2008 року до 15,12% на рік та підвищення відсоткової ставки з 01.02.2009 року до 26,88% на рік та відсотків на прострочену заборгованість за період з 11.07.2008 року в розмірі 31,92% на рік, відповідно до п. 7.4 умов Договору. Доводи позивачки та її представника про те, що з урахуванням видачі заставної і її чинності до теперішнього часу банк взагалі не мав права вносити будь-які зміни у кредитний договір в т.ч. і підвищувати відсоткову ставку судом до уваги не приймаються, оскільки вказана ситуація чітко регламентована у п. 5.2 Кредитного Договору і наявність не анульованої заставної в даному випадку не впливає на чинність зобов'язань позивачки за кредитним договором в частині підвищення відсотків. Щодо пропуску позивачкою строку позовної давності суд зауважує, що вказаний строк підлягає поновленню. При цьому суд виходить з того, що порушення прав позивачки носить триваючий характер. Також суд враховує висновки викладені у рішенні Конституційного Суду України №15рп/2011 від 10.11.2011 року. Згідно цих висновків споживачу, як правило, об'єктивно бракує знань, необхідних для здійснення правильного вибору товарів (робіт, послуг) із запропонованих на ринку, а також для оцінки договорів щодо їх придбання, які нерідко мають вид формуляра або іншу стандартну форму (частина перша статті 634 Кодексу). Також, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки мають бути стягнуті витрати на правову допомогу у розмірі 1000 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial