Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], який вподальшому уточнила та просить стягнути з останнього на її користь: аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] щомісячно в розмірі 1/3 частини його заробітку починаючи з дати подання позову і до досягнення дитиною повноліття; аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] щомісячно в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з дати подання позову на період навчання і до досягнення донькою двардцятитрьохрічного віку; 1/2 витрат на навчання, а саме 13500 гривень . Свої вимоги мотивує тим, що відповідач відмовляється у добровольному порядку матеріально допомагати дітям, не зважаючи на те, що він працездатний, офіційно працює, а саме перебуває на військовій службі у Білгород-Дністровському прикордонному загоні. У звязку з викладеним, позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом. Ухвалою суду відкрито провадження за вказаним позовом та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Одночасно запропоновано відповідачу у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Тарутинського районного суду Одеської області заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам. Позивачка [PERSON] отримала копію ухвали 10 лютого 2018 року, про що свідчить зворотнє поштове повідомлення (а.с.22). Відповідач [PERSON] отримав копію ухвали 01 березня 2018 року, про що свідчить його підпис на довідковому листі до справи. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, у зв'язку з чим згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Оскільки розгляд справи здійснюється судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частина 2 статті 184 СК України регламентує, що розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно положень ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Частина 2 статті 199 Сімейного кодексу України регламентує, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно зі ч. 3 ст. 199 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року, обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Отже, навчання у вищому учбовому закладі є правовою підставою для стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги на період навчання, проте тільки до досягнення нею двадцяти трьох років. Частиною 1 статті 200 Сімейного кодексу України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182цього Кодексу. Так, з матеріалів справи вбачається, що: 11 квітня 1999 року народилась [PERSON], батьками якої є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД №281513, виданим 11 червня 1999 року Рибальською сільською радою Татарбунарського району Одеської області (а.с.7). 20 жовтня 2005 року народився [PERSON], батьками якого є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД №028826, виданим 11 листопада 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тарутинського районного управління юстиції Одеської області (а.с.8). З довідки виконавчого комітету Березинської селищної ради Тарутинського району Одеської області від 22 січня 2018 року №102 вбачається, що до складу сімї позивачки [PERSON] входять: донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], які перебувають на її утриманні (а.с.5). З договору про надання освітніх послуг укладеного 05 серпня 2016 року між ОКУ «Білгород_дністровське медичне училище» в особі директора [PERSON] та [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON] вбачається, що останню зараховано на навчання у вказаному закладі на період з 12 серпня 2016 року по 30 червня 2019 року (а.с.14). Пунктом 5.2. розділу Vдоговору про надання освітніх послуг від 05 серпня 2016 року встановлена загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання в розмірі 26700 гривень. Згідно довідки про доходи позивачки [PERSON] №3 від 17 січня 2018 року, остання прибиральницею службових приміщень у КУ «Тарутинська районна центральна лікарня МСД» та розмір її заробітної плати за друге півріччя 2017 року дорівнює 21872 гривні 28 копійок (а.с.6). Відповідач відмовляється у добровольному порядку матеріально допомагати дитині, не зважаючи на те, що він працездатний, офіційно працює, а саме перебуває на військовій службі у Білгород-Дністровському прикордонному загоні, що підтверджується довідкою начальника відділу кадрів Білгород-Дністровського прикордонного загону №58 від 17 січня 2018 року (а.с.3). Відповідачем не були вказані підстави та не були надані відповідні їм докази, що унеможливлюють стягнення з нього аліментів в розмірі, який вказала позивачка. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/3 частки його заробітку щомісячно до досягнення ним повноліття та на утримання доньки [PERSON] у твердій грошової сумі у розмірі 1500 гривень щомісячно, на період навчання і до досягнення дитиною двадцяти трьох років. Що стосується вимог позивачки про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання доньки [PERSON], а саме 1/2 частки плати за навчання в розмірі 13500 гривень, суд прийшов до наступного. Частина 1 статті 185 Сімейного кодексу України передбачає, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Згідно зі ч. 2 ст. 185 Сімейного кодексу України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Позивачкою [PERSON] внесено плату за навчання доньки [PERSON] в розмірі 13450 гривень, що підтверджується квитанціями (а.с.15). Враховуючи те, що позивачка фактично понесла додаткові витрати, а саме сплатила за навчання доньки, що підтверджується вказаними вище квитанціями, суд вважає за можливо разово стягнути з відповідача суму додаткових витрат в розмірі 13500 гривень. Крім того, згідно п. 3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, вони стягуються з другої сторони пропорційно до задоволеною чи відхиленої частини вимог. Позтвачка звернулась до суду з зазначеним позовом 30 січня 2018 року (а.с.1). Згідно п.п.2 п. 1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» станом на 30 січня 2018 року за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою справляється судовий збір в розмірі 0.4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» передбачено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2018 року в розмірі 1762 гривні 00 копійок. Враховуючи вище викладене розмір судового збору по даній категорії справ складає 704 гривні 80 копійок. Частиною 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі коли в в позовній заяві обєднано дві і більше вимоги немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Тож, враховуючи, що позивачкою заявлено до відповідача три вимоги, з відповідача [PERSON] в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 2114 гривень 40 копійок. На підставі викладеного ст.ст. 182, 183, 184, 185, 191, 199, 200 СК України,

Outcome: approved