Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 16.11.1991 року в Дашавській селищній раді Стрийського району Львівської області, актовий запис № 37. В обґрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що з початку їх подружнього життя з відвідачем вони жили добре. Від шлюбу у них народилося двоє дітей, які на даний час є повнолітніми. Однак, з часом наші подружні стосунки значно погіршилися. Причиною тому послужило те, що відповідач почав зловживати спиртними напоями. Приходив додому пізно в нетверезому стані і влаштовував конфлікти, сварки і скандали, ображав її, не поважав як жінку. У квітні 2014 року, після чергової сварки, відповідач забрав свої особисті речі і перейшов жити до своїх батьків. З того часу вони не підтримують жодних стосунків, живуть окремо, кожен своїм життям. Вони навіть не спілкуються. За таких обставин їх сімя розпалася і поновити подружні стосунки неможливо. Оформити розлучення в органах РАЦСу відповідач не бажає, тому звернулася до суду з даним позовом. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак подав суду заяву, в якій просить слухати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що неявка сторін не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, визнання позову відповідачем слід прийняти, позов задовольнити. В судовому засіданні встановлено, що сторони вступили в шлюб 16.11.1991 року, який було зареєстровано в Дашавській селищній раді Стрийського району Львівської області, актовий запис № 37, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії ІІ-СГ №490651 від 16.11.1991 року. Від даного шлюбу в них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], які є повнолітніми. З квітня 2014 року сторони проживають окремо один від одного. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, аналізуючи наведені докази, встановивши дійсні мотиви розлучення та зясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що в подальшому недоцільно надавати сторонам строк на примирення, оскільки не бачить можливості такого примирення між ними, цей строк не змінить відношення відповідача до шлюбу, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і недоцільним, суперечило б інтересам сторін, тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved