Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей: синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі по 2500 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше ніж розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Позовну заяву обґрунтовує тим, що вона з відповідачем перебували у шлюбі з 12 липня 2014 року. Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 28 липня 2020 року їх шлюб розірвано. У шлюбі в них народилося двоє дітей: сини [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу їх малолітні діти залишилися проживати разом з позивачкою та перебувають на її постійному матеріальному утриманні. Відповідач жодним чином не допомагає утримувати їх дітей, які потребують матеріальної допомоги для сприяння їх повноцінного фізичного, духовного, інтелектуального розвитку. [PERSON] після розлучення не цікавиться життям своїх синів, не проявляє ініціативу у зустрічі з ними. Всі її прохання до відповідача щодо надання фінансової допомоги дітям, останнім ігноруються. Хлопцям необхідні кошти для купівлі одягу, продуктів харчування, засобів гігієни та додаткові кошти для проведення дозвілля. Вона самостійно оплатити такі витрати не може. Вважає, що позаяк батько дітей є молодим, здоровим та працездатним, тому він зможе сплачувати щомісячно аліменти у твердій грошовій сумі на кожну дитину окремо. Однак вона не володіє інформацією щодо розміру його заробітної плати. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася. У позові просила про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся. Про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення про заочний розгляд даної справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Заяв та клопотань від сторін до суду не поступало. Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не проводилось. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвали, згідно рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 28 липня 2020 року. (а.с.13-15). У шлюбі в сторін народилося двоє дітей: сини [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . (а.с.8, 9), які за рішенням суду від 28 липня 2020 року залишені на вихованні біля матері [PERSON] . Відповідач [PERSON] свої зобов`язання по утриманню дітей належно не виконує. Малолітні діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , проживають разом з позивачкою та перебувають на її повному утриманні, що стверджується довідкою про склад сім`ї та зареєстрованих у житловому приміщенні від 07.10.2020 року №10019. Відповідач матеріальної допомоги на утримання синів добровільно не надає та зовсім про них не цікавиться. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 pоку, батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Позивачка не надала суду доказів про наявні доходи відповідача та розмір таких доходів, тому суд позбавлений можливості вирішувати питання присудження аліментів у розмірі не меншому ніж розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та може гарантувати їй стягнення аліментів у розмірі не меншому ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач належним чином матеріально не утримує своїх дітей, враховуючи матеріальне становище дітей, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, доказів про заробіток (дохід) якого суду не надано, суд приходить висновку, що з [PERSON] слід щомісячно стягувати на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей: синів [PERSON] та [PERSON] у розмірі по 1800 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягення дітьми повноліття. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 908 грн.

Outcome: partial