Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, завданої залиттям квартири. В обґрунтування позову вказує, що 13.05.2018 року під час зливи була затоплена належна їй квартира, що знаходиться на 9-му поверсі 9-ти поверхового будинку. Обслуговування будинку, де знаходиться пошкоджена квартира позивачки, здійснює «ЖБК-99», яким керує відповідач [PERSON] . Також, позивачка зазначає, що факт затоплення її квартири голова правління «ЖБК-99» [PERSON] визнала, про що вказано в акті № 5 від 15.05.2018 року. Однак, причина затоплення, зазначена в акті, не відповідає дійсності, оскільки зливна труба не була пошкоджена монтажниками ПрАТ «Київстар», а була забита камінням та сміттям, а на технічному поверсі було багато павутиння та бруду. Крім того, до складу комісії, якою був складений акт № 5 від 15.05.2018 року, не увійшли працівники ПрАТ «Київстар» та мешканці квартири [ADDRESS] . Вказаний акт був підписаний лише оточенням голови правління «ЖБК-99». Аналогічна ситуація повторилась 06.06.2018 року, тому 26.09.2018 року позивачка поштою направила голові правління ЖБК-99 розрахунок заподіяної їй (позивачці) майнової шкоди. Проте, відповідачкою [PERSON] вказаний лист був залишений без реагування. Разом з тим, позивачка вважає, що їй також була заподіяна і моральна шкода. Тому, просить повністю їй відшкодувати майнову шкоду, розмір якої має бути визначений судом, а також судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.02.2019 року відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. 13.03.2019 року відповідачем [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого вона просить відмовити в позові, оскільки він пред`явлений до неналежного відповідача, так як ніяких неправомірних дій вона особисто не вчиняла та була лише головою правління «ЖБК-99» і до адміністративної чи до кримінальної відповідальності за затоплення квартири позивачки не притягувалась. Також, в наданому відзиві зазначає, що позивачка [PERSON] сам акт № 5 від 14.05.2018 року, в якому вказано, що причиною затоплення квартири позивачки було пошкодження працівниками ПрАТ «Київстар» труби зливної каналізації, не оскаржувала, а отже із зазначеною причиною затоплення її квартири погодилась. Твердження позивачки про те, що причиною залиття є бездіяльність ЖБК -99 стосовно прочистки труби зливної каналізації не відповідають дійсності і ніякими доказами не підтверджені. Разом з тим, позивачка не надала висновку судової будівельно-технічної експертизи, в якому була б визначена вартість відновлювального ремонту чи розмір матеріальних збитків. 15.04.2021 року позивачка [PERSON] надала суду уточнену позовну заяву, в якій просить відшкодувати заподіяну їй майнову шкоду в розмірі 13 079 грн., моральну шкоду в сумі 5 000 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп. покласти на відповідачку [PERSON] 19.06.2019 року відповідачкою [PERSON] подано до суду відзив на уточнену позовну заяву, аналогічний наданому нею відзиву від 13.03.2019 року. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання від 11.06.2019 року, замінено неналежного відповідача у справі [PERSON] на належного відповідача - ОК «ЖБК-99». 08.07.2019 року ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси за клопотанням позивачки [PERSON] призначено по цивільній справі за позовом [PERSON] до ОК «ЖБК-99», в особі голови [PERSON], про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири судову будівельно - технічну експертизу. На час проведення експертизи провадження у справі №711/559/19 зупинено. 31.07.2020 року завідувачем ЧВ КНДІСЕ [PERSON] цивільна справа № 711/559/19 була повернута без виконання ухвали суду від 08.07.2019 року в зв`язку з ненаданням доступу до об`єкта дослідження та ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.08.2020 року провадження у справі було поновлено. 07.09.2020 року ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси за клопотанням позивачки [PERSON] повторно призначено по цивільній справі за позовом [PERSON] до ОК «ЖБК-99», в особі голови [PERSON], про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири судову будівельно - технічну експертизу. На час проведення експертизи провадження у справі № 711/559/19 зупинено. 17.03.2021 року до суду надійшов висновок експерта від 15.03.2021 року № 1186/20-23, в зв`язку з чим ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.03.2021 року провадження у справі було поновлено. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала частково та просила стягнути з відповідача ОК «ЖБК-99» на її користь матеріальну шкоду, завдану залиттям квартири, відповідно до висновку експерта в сумі 7 428 грн., моральну шкоду в сумі 5 000 грн. та судові витрати, які складаються зі сплати судового збору та оплати за проведення експертизи. В судовому засіданні представник відповідача - голова ОК «ЖБК-99» [PERSON] позовні вимоги визнала частково, а саме в частині матеріальної шкоди на суму 3 000 грн. В іншій частині позову просила відмовити. Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). В судовому засіданні встановлено, що позивачці [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що знаходиться на 9-му поверсі будинку. Вказаний будинок [ADDRESS] перебуває на обслуговуванні Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив 99», керівником якого є [PERSON] . Відповідно доЗакону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач повинен забезпечити належну експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі, а споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг. Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.08.2005 року № 927/11207, передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил). В додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до акту № 5 від 15.05.2018 року (а.с. 3), складеного комісією в складі голови правління ОК «ЖБК-99» [PERSON], паспортиста ОК «ЖБК-99» [PERSON] , бухгалтера ОК «ЖБК-99» [PERSON] , слюсаря-сантехніка ОК «ЖБК-99» [PERSON] та членів правління [PERSON] і [PERSON] , залиття в під`їзді № 9 електрощитових шаф по стояках 1-х і 3-х кімнатних квартир з 9 до 1 поверху і сходові клітини теж з 9 до 1 поверху, а також квартири (в тому числі і квартира позивачки) по [ADDRESS] , сталося 13.05.2018 року під час злив внаслідок пошкодження труби зливної каналізації, яке виникло під час монтажних робіт працівниками ПрАТ «Київстар». Також, у вказаному акті зазначено, що представники цієї організації визнали, що їх працівники дійсно працювали 12.05.2018 року за викликом мешканців кв. [ADDRESS] , які і надали доступ до техповерху без відома голови правління, і під час виконання робіт пошкодили зливну трубу. Однак, вказаний акт складений без участі потерпілих осіб (в тому числі і позивачки [PERSON] ) та самих представників ПрАТ «Київстар». Тому, враховуючи відсутність доказів вини працівників ПрАТ «Київстар» у пошкодженні зливної труби, суд критично оцінює акт в частині причини залиття під`їзду. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про те, що майнова шкода завдана позивачці знаходиться у причинному зв`язку із бездіяльністю відповідача - ОК «ЖБК-99» внаслідок утримання зливних труб житлового будинку у пошкодженому стані, що в результаті призвело до його затоплення, в тому числі і квартири позивачки. 20.09.2018 року позивачкою [PERSON] на адресу правління ЖБК-99 була направлена заява про відшкодування завданих їй (позивачці) збитків, в якій був зазначений розрахунок збитків, в цінах станом на 01.10.2021 року, в сумі 13 079 грн. (а.с. 4). Однак, до даного часу збитки позивачці не відшкодовані. Згідно висновку № 1186/2023 від 15.03.2021 року будівельно-технічної експертизи вартість відновлювальних робіт належної позивачці [PERSON] квартири [ADDRESS] в цінах березня 2021 року становить 7 428 грн. (а.с. 97-107) У відповідності до положень ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Положеннями ст. 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльність особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6 вказав на те, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. У деліктних правовідносинах обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою покладається на позивача. Натомість відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди. Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги. Отже, цивільне законодавство в делікатних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, тож якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З наведених обставин справи вбачається, що квартира позивачки була пошкоджена внаслідок залиття, яке відбулось 13.05.20218 року. Вказана обставина підтверджується матеріалами справи, зокрема актом про залиття № 5 від 15.05.2018 року і не спростовується сторонами у справі. Крім того, голова правління ОК «ЖБК-99» частково визнала позов, а саме в частині майнової шкоди на суму 3 000 грн., що відповідно вказує і на визнання вини відповідача в заподіянні такої шкоди. При цьому, суд зазначає, що відповідач не надав суду доказів на спростування того, що залиття відбулося не з його вини, а також доказів на спростування розміру заподіяної шкоди. Таким чином, на підставі викладеного вище суд приходить до висновку про задоволення позову в частині відшкодування за рахунок відповідача збитків, завданих залиттям належної позивачці квартири в розмірі 7 428 грн., відтак, вказана сума підлягає до стягнення з відповідача - ОК «ЖБК-99» на користь позивачки [PERSON] . Що стосується моральної шкоди, то, відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її задала. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршенням здібностей потерпілого або позбавленням його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються принципи розумності і справедливості. Як встановлено в судовому засіданні така шкода позивачці [PERSON] була завдана, оскільки залиття квартири позбавило її можливості нормального проживання у належному їй помешканні та повноцінно здійснювати належне їй право власності на вказану квартиру. Через відмову відповідача добровільно відшкодувати завдану позивачці шкоду, остання позбавлена можливості зробити повноцінний ремонт в квартирі та змушена проживати у квартирі із залитою та пошкодженою стелею. Неможливість зробити ремонт в квартирі, через відсутність коштів, спричиняє позивачці душевні страждання, які вона несе від самого факту ушкодження її майна та від небажання відповідача відшкодувати шкоду в добровільному порядку. А тому, суд вважає позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди обґрунтованими, однак, виходячи із принципів розумності та справедливості, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в цій частині частково, стягнувши з відповідача на користь позивачки моральну шкоду в розмірі 2 000 грн., оскільки саме ця сума, на думку суду, відповідає рівню душевних страждань позивачки та принципам розумності і справедливості. Щодо відшкодування позивачці [PERSON] понесених нею судових витрат, слід зазначити наступне. Позивачка [PERSON] просила стягнути з відповідача понесені нею судові витрати, що складаються зі сплати судового збору при подачі даного позову до суду та витрат по оплаті за проведення судової будівельно-технічної експертизи. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи (п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що, у разі задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача. Позивачкою при зверненні до суду з даним позовом за вимогу майнового характеру було сплачено судовий збір в сумі 767 грн. 60 коп., що підтверджується квитанціями від 21.01.2019 року та від 06.02.2019 року (а.с. 1, 12). Враховуючи, що суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] в частині відшкодування майнової шкоди в розмірі, визначеному висновком експерта від 15.03.2021 року № 1186/20-23, відповідно і судовий збір, який був сплачений позивачкою при подачі даного позову до суду, а саме 767 грн. 60 коп., підлягає до стягнення з відповідача на користь позивачки. Разом з тим, слід зазначити, що станом на день звернення позивачки [PERSON] до суду з даним позовом, а саме станом на 21.01.2019 року, статтею 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року (в редакції чинній на момент подачі позову) було передбачено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1-ого відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (768 грн. 40 коп.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відтак, суд приходить до висновку, що з відповідача ОК «ЖБК-99» слід достягнути у прибуток держави судовий збір в сумі 80 коп. Крім того, в судовому засіданні вставлено, що позивачкою [PERSON] були понесені витрати на оплату послуг експерта в розмірі 4 553 грн., в зв`язку з необхідністю проведення будівельно-технічного дослідження, що стверджується рахунком № 262 від 24.01.2020 року за оплату експертизи та квитанцією від 17.02.2020 року (а.с. 123-124). Відтак, вказана сума за оплату послуг експерта та надання висновку судової будівельно-технічної експертизи від 15.03.2021 року в розмірі 4 553 грн. також підлягає до стягнення з відповідача на користь позивачки. Враховуючи наведене вище та

Outcome: partial