Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом про визнання права спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] в порядку набувальної давності, посилаючись на те, що рішенням виконкому Волочиської міської ради №325 від 27.07.2000 року їх сім'ї в складі 4-х чоловік було видано ордер на проживання в цій квартирі. Вказана квартира розташована у будинку, який згідно акта державної приймальної комісії по прийняттю в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта від 30.12.1999 року належав управлінню МВС України у Хмельницькій області. Позивачі в липні 2015 року звернулися до управління МВС України у Хмельницькій області по питанню отримання дозволу на приватизацію займаної квартири, однак їм було відмовлено в зв'язку з тим, що будинок №17 по вул.Фридрихівській в м.Волочиськ на їх балансі не перебуває, як потім встановлено, він не перебуває і на балансі Волочиської міської ради та Волочиського КП ЖЕК. Позивачі вказують, що оскільки з серпня 2000 року по теперішній час вони відкрито, безперервно, добросовістно володіють даною квартирою, проживають у ній, тому набули право власності на неї за набувальною давністю. Ухвалою суду від 01.10.2015 року первісного відповідача управління МВС України у Хмельницькій області замінено належним відповідачем відділом капітального будівництва управління МВС України у Хмельницькій області (а.с.62). У судовому засіданні позивачі свої вимоги підтримали повністю, додатково пояснили, що просять визнати за ними право спільної часткової власності в рівних частках, оскільки в прохальній частині позовної заяви помилково вказано сумісної власності. Представник відповідача [PERSON] міської ради у судове засідання не з'явився, подавши заяву про слухання справи у його відсутності, не заперечує проти задоволення позову (а.с.45). Представник відповідача відділу капітального будівництва управління МВС України у Хмельницькій області у судове засідання не з'явився вдруге, повідомлений своєчасно про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, що є підставою для розгляду справи без його участі на підставі наявних у справі матеріалів та наданих суду доказів. Вислухавши позивачів, дослідивши матеріали справи, надані докази, суд приходить до наступного. Актом державної приймальної комісії по прийняттю в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта на підставі розпорядження Волочиської райдержадмінстрації від 30.12.1999 року №558, будинок по вул.Фридрихівській,17 в м.Волочиськ був прийнятий в експлуатацію. На підставі рішення виконкому Волочиської міської ради №325 від 27.07.2000 року сім'ї позивача в складі 4-х чоловік позивачів по справі було видано ордер на проживання в квартирі №26 у вказаному будинку. Згідно довідки Волочиського КП БТІ від 13.08.2015 року ця квартира не приватизовувалася, свідоцтво про право власності не видавалося, реєстрація не проводилася. Згідно листів відповідачів таВолочиського КП ЖЕК вказана квартира на їх балансі не перебуває. Згідно ст.344 ЦК України, особа, яка добросовістно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлене цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. З цієї норми випливає, що набувальна давність, як спосіб набуття права власності на житло, застосовується лише в разі добросовістного заволодіння чужим майном, відкритість та безперервність володіння нерухомим майном з моменту державної реєстрації, тобто це обов'язкові вимоги, які необхідно виконати для набуття права власності. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ пунктами 11, 12, 13, 14 своєї Постанови від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснив, що положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 01 січня 2001 року. До строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 01 січня 2001 року. Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статтей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК. Відповідачами за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Виходячи із змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку із спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Враховуючи, що позивачі добросовістно заволоділи чужим майном, отримавши ордер на квартиру у встановленому законом порядку, продовжують відкрито та безперервно володіти нерухомим майном починаючи з серпня 2000 року, тобто протягом більше 10 років та проживають там, що підтверджується матеріалами справи, будинок, в якому знаходиться вказана квартира був на балансі відділу капітального будівництва управління МВС України у Хмельницькій області, а на данний час на їх балансі не перебуває, як і не перебуває і на балансі Волочиської міської ради та Волочиського КП ЖЕК, тобто фактично на час звернення до суду нікому не належить, тому вимоги позивачів є обгрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved