Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житловою площею у квартирі [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що вони є власниками зазначеної квартири. У квартирі зареєстрований вони та відповідачі, які були попередніми власниками, та які не проживають у вказаній квартирі з 1998 року. В зв'язку з наведеним, просить позов задовольнити. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, дав пояснення аналогічні вищенаведеному, просить позов задовольнити. Суд ухвалив справу розглядати без участі відповідачів, який будучи належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи через оголошення в пресі, у судове засідання не з'явилися без поважних на те причин, однак матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності позивачам - [PERSON], [PERSON] /а.с.10/. Зазначена квартира була придбана позивачами на підставі договору купівлі-продажу від 20.03.1998 року, укладеного між ними та відповідачами, зареєстрованого у АТ «Львівська товарно-фондова біржа», зареєстровано в реєстрі за № 1-318 від 20.03.1998 року /а.с.7/. Згідно Довідки ЛКП «Скнилівок» від 01.04.2015 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровано чотири особи, а саме; позивачі та відповідачі /а.с.8/. Проте, фактично у спірному житлі проживають лише позивачі. Відповідачі не проживають у будинку з 1998 року, і тому втратили право на користування спірним жилим приміщенням. Такий висновок суду ґрунтується на поясненні представника позивача та акті, який складений 22.05.2001 року та 22.04.2015 року працівниками ЛКП «Скнилівок» /а.с.11,12/. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право вико\-ристовувати помешкання для власного прожи\-вання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 156 ЖК Української РСР передба\-чено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх все\-ленні не було іншої угоди про порядок користу\-вання цим приміщенням. Аналогічну норму містить також ст. 405 ЦК України. Аналіз наведених вище правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якої вони є; з припиненням права власності особи втрачається й право користу\-вання жилим приміщенням у членів його сім'ї (аналогічна правова позиція міститься у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 5 листопада 2014р. у справі № 6-158цс14). Беручи до уваги, що відповідачі не проживають у спірній квартирі без поважних причин з 1998 року, а також те, що їх право власності на цю квартиру припинилося, то суд приходить до висновку, що відповідачі втратили право користування на жиле приміщення у цій квартирі. Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню.

Outcome: approved