Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

Позивачі звернулися до суду вказаним позовом в якому просили визнати за [PERSON], як за спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0.0600 га, для ведення садівництва, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. кадастровий номер земельної ділянки №5123783200010030334, та визнати за [PERSON], як за спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], право власності на: 1/2 частку земельної ділянки площею 0.0600 га. для ведення садівництва, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. кадастровий номер земельної ділянки №5123783200010030334 Представник позивачів у судове засідання не з'явився, надав заяву в якій позов підтримав у повному обсязі, справу просив розглядати без його участі, не заперечував проти заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки невідомі. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, ознайомившись та дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню на підставі фактичних обставин. По справі встановлені наступні фактичні обставини. « 03» червня 2013 року померла [PERSON] (копія свідоцтва про смерть додається), яка приходилась матірю [PERSON] та [PERSON]. Спадкодавець заповіту не залишала. Діти померлої є спадкоємцями за законом першої черги. До складу спадкового майна входить: - садовий будинок з господарчими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Який належав спадкодавцеві па підставі договору дарування №85 від 20.01,2009р. - земельна ділянка площею 0.0600 га. для садівництва, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. яка належала спадкодавцеві на підставі договору дарування №87 від 20.01,2009р. (копія договору додасться). « 17» червня 2014 року позивачі звернулися до приватного нотаріуса Овідіопольського нотаріального округу [PERSON] із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на садовий будинок і земельну ділянку. Нотаріусом були видані два свідоцтва на право на спадщину на 1/2 частку садового будинку кожний на ім'я [PERSON] і [PERSON] та зареєстровані належним чином в Державному реєстрі РПННМ про реєстрацію права власності, про що свідчать витяги із вказаного реєстру. Також нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку в зв'язку із тим що позивачами не були надані документи, що підтверджують право власності на спадкове майно, оскільки згідно законодавства, яке діяло на момент посвідчення договору дарування земельної ділянки, померла повинна була отримати державний акт на право власності на земельну ділянку на своє ім'я, але вона не встигла цього зробити. Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, а відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права. Одним із способів захисту цивільних прав є, зокрема, визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України у разі відсутності документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. Відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом та за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на момент відкриття спадщини, а також ті особи, які були зачаті за життя спадкодавця та народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З наведених підстав суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки в матеріалах справи є документи які підтверджують що померла дійсно є матір'ю позивачів, а позивачі є безпосередньо батьками [PERSON] та [PERSON] відповідно.

Outcome: approved