Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

Позивачі звернулися до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом про визнання за ними права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом на квартиру [ADDRESS] по ? частині квартири за кожним. Вимоги мотивують тим, що [INFO] помер їхній батько [PERSON], після смерті якого вони прийняли спадщину. Вони є єдиними спадкоємцями, оскільки на день смерті [PERSON] в шлюбі не перебував, заповіту не залишав. Спадковим майном є квартира [ADDRESS] ордер на яку було видано їхній матері [PERSON] на сім'ю із трьох осіб: чоловіка [PERSON] та доньку [PERSON]. [PERSON] була членом Житлово-будівельний кооперативу «Домобудівельник-2» з травня 1968 року та сплатила пай за квартиру в повному обсязі в сумі 4 487 крб. 33 коп., що підтверджується довідкою ЖБК від 28.11.1991 р. Їхні батьки [PERSON] та [PERSON] перебували з зареєстрованому шлюбі з 08.05.1964 року., тому спірна квартира була у їхній спільній сумісній власності, як подружжя. [INFO] [PERSON] померла, після її смерті [PERSON] фактично прийняв спадщину на ? частину спірної квартири, проте належним чином не оформив. На момент відкриття спадщини після [PERSON] [PERSON] проживав разом зі своєю дружиною у квартирі [ADDRESS], сплачував комунальні послуги, проводив ремонти, тобто вступив в управління майном. Тому спірна квартира належала на праві власності [PERSON], а саме ? її частина як спільне майно подружжя, а ? частина прийнята у спадок за законом після смерті [PERSON] Ними були подані відповідні заяви про прийняття спадщини, при цьому постановами від 10.06.2015 року та від 22.09.2015 року державним нотаріусом Десятої Київської державної нотаріальної контори Домашенко В.В. їм було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] на тій підставі, що право власності на житло не зареєстроване, правовстановлюючий документ у матеріалах спадкової справи відсутній, у зв'язку з чим вони завернулися до суду за захистом права власності. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] підтримав позов та викладені у заяві обставини. Представник відповідача Київської міської ради та представник третьої особи Житлово-будівельного кооперативу «Домобудівельник-2» в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи відповідач та третя особа були повідомлені належним чином, про причини неявки представників не повідомлено, у зв'язку з чим суд з урахуванням думки представника позивачів вважає за можливе розглянути справу у відсутності представників відповідача та третьої особи та відповідно до ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши представника позивачів, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Згідно свідоцтва про смерть, [PERSON] помер [INFO] (а.с. 10). Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 Цивільного кодексу України). Батьками позивачів [PERSON] та [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження та свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 14, 19, 20). Отже, позивачі являються спадкоємцями першої черги за законом, як діти спадкодавця [PERSON], відповідно до положень ст. 1261 ЦК України. Спадкова справа № 253/2015 до майна померлого 09.11.2014 р. [PERSON] була відкрита 05 березня 2015 року Десятою Київською державною нотаріальною конторою за нотаріально посвідченими заявами позивача [PERSON] та позивача [PERSON] про прийняття спадщини від 20.02.2015 року. Тобто, позивачі подали заяви про прийняття спадщини у визначений законом шестимісячний строк з часу відкриття спадщини. Позивач [PERSON] 10 червня 2015 року та позивач [PERSON] 22 вересня 2015 року до Десятої Київської державної нотаріальної контори подавали заяви про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на спадкове майно - квартиру [ADDRESS] Постановою державного нотаріуса Десятої Київської державної нотаріальної контори від 10.06.2015 року [PERSON] та постановою державного нотаріуса від 22.09.2015 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на вищевказану квартиру у зв'язку з відсутністю державної реєстрації права власності на квартиру та відсутністю у матеріалах спадкової справи правовстановлюючого документу на квартиру (а.с. 18, 18 зв., 25, 25 зв.). Відповідно до ст. 1296 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відповідно до п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 р. за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За повідомленням КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» від 26.05.2015 року № КВ-2015 № 15452, квартира [ADDRESS] на праві власності не зареєстрована. Ордер № 91772 на спірну квартиру було видано 08.05.1968 р. виконавчим комітетом Київської міської ради депутатів трудящих на ім'я [PERSON] та членів її сім'ї: чоловіка [PERSON] та доньку [PERSON] (а.с. 11). Відповідно довідки Житлово-будівельного кооперативу «Домобудівельник-2» від 25.11.1991 р. № 134, [PERSON] була членом ЖБК з травня 1968 року, являлась власником квартири [ADDRESS], в повному обсязі внесла пайовий внесок за квартиру у квітні 1983 року, сума паєнакопичення складає 4487 крб. 33 коп.; квартира складається із двох кімнат житловою площею 30,94 кв.м., корисною площею 46,60 кв.м. (а.с. 12). [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.05.1964 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження, у зв'язку з чим спірна квартира, яка була отримана та кошти за якою сплачені у період шлюбу, була спільним майном подружжя, тому кожному з них належало по ? частці зазначеної квартири (а.с. 9). Відповідно ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Згідно ст. 28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Відповідно пп. а) п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» від 18 вересня 1987 р. № 9 зі змінами, пай, внесений подружжям у ЖБК у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, а також за рахунок коштів, подарованих подружжю або одержаних ним у позичку, а після повної сплати пайового внеску - квартира є їх спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах. [INFO] [PERSON] померла (свідоцтво про смерть - а.с. 8). Згідно довідки ЖБК «Домобудівельник-2» № 211 від 03.06.2015 року, [PERSON] був зареєстрований у квартирі [ADDRESS] з 27.05.1968 року по день смерті [INFO] та виписаний 25.11.2014 року (а.с 13). Відповідно до ст. 549 ЦК України у ред. від 18.07.1963 р., визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Оскільки з часу відкриття спадщини після смерті [PERSON] [PERSON] проживав зі спадкодавцем у квартирі [ADDRESS] та продовжував там постійно мешкати у подальшому, тому він фактично прийняв у спадок ? частини спірного нерухомого майна. З матеріалів спадкової справи убачається, що будь-які інші спадкоємці, окрім позивачів, із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори не зверталися. За викладених обставин, позов знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, у зв'язку з чим підлягає задоволенню, тому за позивачами слід визнати у рівних частках право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, яким є квартира [ADDRESS] після смерті [PERSON], оскільки позивачі позбавлені можливості надати нотаріусу правовстановлюючий документ на спірне нерухоме майно для отримання свідоцтв про право на спадщину за законом, так як спадкодавцем не було зареєстроване право власності на належну йому кооперативну квартиру за яку у повному обсязі у період перебування у шлюбі спадкодавця та матері позивачів [PERSON] сплачено суму пайового внеску у квітні 1983 року.

Outcome: approved