Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] просять скасувати усиновлення [PERSON], [INFO], уродженця с. Титусівка, Козятинського району, Вінницької області, актовий запис про народження №17, здійснений виконкомом Сокілецької сільської ради Козятинського району Вінницької області 11 жовтня 2010 року, якому було змінено прізвище на [PERSON], усиновителями [PERSON] і [PERSON], що було проведено рішенням Козятинського міськрайонного суду від 16 січня 2012 року. Позивачі посилаються на те, що на час усиновлення вони були ознайомлені з медичною документацією, згідно з якою дитина була здорова. З мсоменту усиновлення дитина проживала з ними, вони опікувались нею та займались її вихованням. Через деякий час вони стали помічати, що дії та вчинки дитини стали неадекватними. У 2013 році вони звернулися до лікаря-психіатра та отримали направлення у лікарню ім. Ак. Ющенка. Дитині було встановлено діагноз «шифр по МКХ 10» та призначено лікування. Зазначене лікування нічого не змінило в поведінці дитини, і у липні 2014 року дитина знову перебувала на лікуванні в вищевказаній лікарні. Після цього поведінка дитини також не змінилась. Позивачі вважають, що психічна хвороба дитини є невиліковною. В домашніх умовах вони не можуть забезпечити йому необхідний догляд. На час усиновлення вони не знали і не могли знати про хворобу дитини, а тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 238 СК України просять скасувати усиновлення. В судовому засіданні позивачі свої вимоги підтримали та підтвердили зазначені вище обставини, просять позов задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги не визнала і пояснила, що усиновителі під час проведення усиновлення були ознайомлені зі станом здоров'я дитини, їх попереджали про можливу негативну спадковість, так як мати дитини зловживала спиртними напоями, однак вони наполягали на усиновленні. В даний час підстави для скасування усиновлення відсутні. На її думку, позивачі просто не бажають здійснювати належний догляд за усиновленою дитиною, так як мають власну дитину. Допитаний у судовому засідання есперт [PERSON] пояснив. що він у складі експертної комісії проводив судово-психіатричну експертизу стосовно [PERSON], [INFO]. Експерти дійшли висновку, що [PERSON] у листопаді 2011 - січні 2012 року та у даний час на хронічне душевне захворювання не страждає, у нього виявлений гіперкінетичний розлад поведінки з синдромом дефіциту уваги, затримкою мовного та психічного розвитку. Дитина лікувалась у лікарні ім. Ак. Ющенка у 2014 році, у 2015 році експертами була виявлена позитивна динаміка розвитку дитини. Дитина не страждає недоумством чи на іншу психічну тяжку невиліковну хворобу. Однак дитина хвора, потребує лікування та постійного догляду батьків, її хвороба може бути вилікувана за умови належного догляду, виховання та лікування. Заслухавши пояснення сторін, експерта, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Рішенням Козятинського міськрайонного суду від 16.01.2012 було проведено усиновлення [PERSON], [INFO], усиновителями [PERSON] і [PERSON]. При цьому дитині було змінено прізвище на [PERSON](а.с.14). Рішенням суду, яке набрало чинності 27.01.2012, було встановлено, що з правовими наслідками усиновлення [PERSON] та [PERSON] були ознайомлені, суд не встановив перешкод для усиновлення заявниками малолітнього [PERSON] і погодився з висновком органу опіки і піклування про доцільність усиновлення, оскільки особи заявників, їх матеріально-побутове становище, стан здоров'я, вік відповідають вимогам закону, що ставляться для усиновителів(а.с.14). Відповідно до п.2 ч.1 ст. 238 СК України, усиновлення може бути скасованим за рішенням суду, якщо дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення. Згідно з висновком судово-психіатричного експерта №2п від 22.01.2015 [PERSON] на хронічне душевне захворювання не страждає, у нього виявлений гіперкінетичний розлад поведінки з синдромом дефіциту уваги, затримкою мовного та психічного розвитку. У листопаді 2011 - січні 2012 року [PERSON] на хронічний стійкій психічний розлад не хворів. Відмічені відхилення у психіці не мають різко вираженого характеру, не супроводжується значною затримкою розумового розвитку, психотичною симптоматикою. Для позитивної динаміки відмічених відхилень [PERSON] потребує періодичного оздоровлення в психіатричній лікарні з проведенням лікувальних, психокорекційних заходів, що зменшить прояви його розумового недорозвитку, покращить інтелектуальні здібності, поведінку (а.с.61-64). Оцінюючи наведені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що будь-які докази того, що дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювачі не знали і не могли знати на час усиновлення, в матеріалах справи відсутні, у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed