Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

Позивачка 19.07.2016 звернулась до суду з вищеназваним позовом, посилаючись на те, що з 2006 року по 2010 рік перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу дитина залишилась разом з матір'ю. Карлівським районним судом Полтавської області 15.03.2010 видано виконавчий лист №2-314/2010 про стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON] у розмірі ? частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.01.2010 до досягнення ним повноліття. Відповідач постійно ухиляється від сплати аліментів на утримання дитини. Судом неодноразово приймались рішення про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Після звільнення відповідача з ТОВ «АЛЬФА-ЩИТ» з липня 2015 року аліменти знов сплачувались невчасно, а потім сплата взагалі припинилась. Заборгованість по аліментах станом на 20.06.2016 становить 2 924,61 грн. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України має право на стягнення з відповідачі пені у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з 02.07.2015 по 20.06.2016, яку вирахувала у сумі 3 067,85 грн. Просила суд стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] за період з 02.07.2015 по 20.06.2016 в розмірі 3 067,85 грн. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, надала пояснення, аналогічні викладеному в позові. Відповідач позов не визнав, пояснивши, що аліменти сплачував у розмірі 450 грн. на місяць, так як рахував 25% від отриманих на руки доходів. Вважає, що заборгованість відсутня, так як на цей час все сплатив. Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони від спільного подружнього життя мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7). Згідно копії виконавчого листа №2-314/2010, виданого 15.03.2010 Карлівським районним судом Полтавської області, з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі ? частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.01.2010 до досягнення ним повноліття (а.с.8). З довідки-розрахунку Карлівського районного ВДВС від 15.03.2016 вбачається, що станом на 02.07.2015 заборгованість по аліментах відсутня; станом на 15.03.2016 заборгованість складає 745,19 грн. (а.с.9). З довідки-розрахунку Карлівського районного ВДВС від 21.06.2016 вбачається, що станом на 21.06.2016 заборгованість складає 2 924,61 грн. (а.с.10). Відповідно до ч.1 ст.196 СК України (в редакції станом на день виникнення спірних правовідносин та звернення до суду 19.07.2016) при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження виникнення заборгованості зі сплати аліментів не з його вини. Надані відповідачем довідки про відрахування із заробітної плати у ТОВ «Вікоіл ЛТД», копія меморіального ордеру від 26.04.2016, копії квитанцій про перерахування коштів (а.с.51-60) підтверджують несвоєчасну та не у повному обсязі сплату відповідачем аліментів на утримання сина. Отже, вимоги про стягнення пені є обґрунтованими. Разом з тим, позивачкою помилково визначено розмір пені, яка підлягає відшкодуванню. Так, правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обов'язку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Отже, пеня за прострочення зі сплати аліментів нараховується за кожним періодичним платежем окремо з дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати, після чого розмір нарахованої пені за кожним щомісячним платежем підсумовується та визначається загальна сума пені за порушення аліментних зобов'язань. Виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, то за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Аналогічний висновок міститься й у постановах Верховного Суду України від 1 липня, 25 листопада та 16 грудня 2015 року, 16 березня 2016 року. Відповідно до довідок-розрахунків від 15.03.2016, 21.06.2016 та наданих відповідачем платіжних документів: 02-31 липня 2015 - нараховано 360,91 грн. аліментів, відповідачем не сплачено, заборгованість складає 360,91 грн., пеня (1% за 29 днів) - 104, 66 грн.; серпень 2015 року - нараховано 385,80 грн., відповідачем не сплачено, заборгованість складає 385,80 грн., пеня (1% за 31 день) - 119,60 грн.; вересень 2015 року - нараховано 436,50 грн., відповідачем не сплачено, заборгованість складає 436,50 грн., пеня (1% за 30 днів) - 130,95 грн.; жовтень 2015 року - нараховано 458,49 грн., відповідачем сплачено 900 грн., заборгованість за цей місяць відсутня, пеня не нараховується; листопад 2015 року - нараховано 436,50 грн., відповідачем сплачено 500 грн., заборгованість за цей місяць відсутня, пеня не нараховується; грудень 2015 - нараховано 436,50 грн., відповідачем сплачено 900 грн., заборгованість за цей місяць відсутня, пеня не нараховується; січень 2016 року - нараховано 436,50 грн., відповідачем сплачено 450 грн., заборгованість за цей місяць відсутня, пеня не нараховується; лютий 2016 - нараховано 684,75 грн., відповідачем сплачено 450 грн., заборгованість за цей місяць становить 234,75 грн., пеня (1% за 29 днів) - 68,08 грн.; березень 2016 - нараховано 684,75 грн., відповідачем своєчасно аліменти не сплачено, так як сплатив лише у червні 2016 року, заборгованість за цей місяць становить 684,75 грн. грн., пеня (1% за 31 день) - 212,27 грн.; квітень 2016 - нараховано 684,75 грн., відповідачем сплачено 450 грн. за квитанцією (а.с.57), заборгованість за цей місяць становить 234,75 грн. грн., пеня (1% за 30 днів) - 70,43 грн.; травень 2016 - нараховано 684,75 грн., відповідачем своєчасно аліменти не сплачено, заборгованість за цей місяць становить 684,75 грн. грн., пеня (1% за 31 день) - 212,27 грн.; 01-20 червня 2016 - нараховано 456,50 грн., відповідачем сплачено 490 грн. за квитанцією, заборгованість за цей місяць відсутня, пеня не нараховується. Загальна сума нарахованої пені становить 918,26 грн. При цьому суд зазначає, що з липня 2015 по січень 2016 включно аліменти державним виконавцем нараховувались, виходячи з доходу боржника за місцем роботи, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (436,50 грн.). З лютого 2016 року розмір аліментів нараховано, виходячи з розміру середньої заробітної плати по регіону та склав 684,75 грн. З наданих відповідачем платіжних документів вбачається, що відповідач на цей час сплати заборгованість за період з 02.07.2015 по 20.06.2016, однак вчинив це з простроченням, що не спростовує вимог про стягнення пені. Таким чином, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню пеня за прострочення сплати аліментів у сумі 918,26 грн. Суд також зазначає, що тривалість судового розгляду цієї справи обумовленанеможливістю автоматизованого розподілу справи через відсутність у суді суддів, які б мали повноваження на здійснення судочинства з 23.09.2016 по 16.08.2017. Судові витрати, понесені позивачкою на сплату судового збору, підлягають відшкодуванню відповідачем на її користь пропорційно задоволеним позовним вимогам. На підставі викладеного, ст. 196 ч.1 СК України,

Outcome: partial