Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

Позивачі звернулися до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська із позовною заявою до відповідачів [PERSON], [PERSON] у якій просять суд визнати [PERSON] і [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою за адресою: [ADDRESS]; зобовязати паспортну та міграційну службу - відділ громадянства га реєстрації фізичних осіб Індустріального району м. Дніпропетровська зняти [PERSON], [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS]. Також позивачі просять стягнути з відповідачів на їхню користь судові витрати по справі. В обґрунтування таких позовних вимог [PERSON], [PERSON] посилаються на те, що вони є співвласниками квартири № 66 в будинку № 81, корпус № 2, по вул. Янтарній в м. Дніпропетровську. Квартира належить їм та [PERSON] на праві спільної часткової власності. Після смерті [PERSON] [PERSON] прийняла спадщину. 15 вересня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] відділом РАЦС Індустріального району м. Дніпропетровська був зареєстрований шлюб. 28 лютого 2008 року за згодою [PERSON] та його матері [PERSON], [PERSON] була зареєстрована за адресою: [INFO], корп. № 2[ADDRESS]. 15 серпня 2008 року за адресою реєстрації та постійного проживання позивачів був зареєстрований син [PERSON] - [PERSON]. З лютого 2013 року між [PERSON] та [PERSON] відбулася свара. [PERSON]. забравши всі свої особисті речі виїхала з зазначеної квартири і з того часу більше до неї не поверталася, а її син - [PERSON] в квартирі не проживав з моменту його реєстрації. Станом на цей час у квартирі зареєстровано 4 особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Фактично з моменту реєстрації всіх зареєстрованих, з 2008 року за комунальні послуги сплачує лише позивачка по справі - [PERSON], яка являється пенсіонеркою за віком, що є важким враховуючи розмір її заробітку. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі, в обґрунтування позовних вимог посилалася на викладені у заяві обставини. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але завчасно поданою письмовою заявою сповістила про неявку та можливість розгляду й вирішення справи за її відсутності. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про місце та час розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Представник третьої особи повідомлявся належним чином про місце та час розгляду справи але в судове засідання не з'явився, про причини неявки не сповістив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, зі згоди позивачів, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивачі не заперечують проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного. [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на житло від 17 травня 1994 року, свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.09.2007 року. Як вбачається із довідки житлової організації за місцем проживання Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне підприємство № 21» Дніпропетровської міської ради, у спірній квартирі окрім позивачів також значаться зареєстрованими, в якості членів їхньої сім'ї, відповідачі: невістка [PERSON] та її син [PERSON]. Відповідачі, будучи зареєстрованими за вищевказаною адресою у квартирі позивачів не мешкають. Із наявного в матеріалах справи акту від 01.07.2015 року складеного мешканцями будинку № 81, корп. 1, по вул. Янтарній в м. Дніпропетровську [PERSON] та [PERSON], вбачається, що [PERSON] у квартирі позивачів не проживає з лютого 2013 року, а її син [PERSON] у квартирі взагалі не мешкав з моменту реєстрації. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, що передбачено ст. 391 ЦК України. Статтею 321 ЦК України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи бути обмеженим у його здійсненні. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. З огляду на ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі будучи зареєстрованими за вказаною адресою, фактично не проживають у квартирі, не здійснюють витрат на утримання цього нерухомого майна, та станом на 2015 рік не є членами сім'ї позивачів. Фактично не проживаючи за зазначеною адресою відповідачі, не будучи членами сім'ї позивачів, створюють їм умови, за яких вони змушені сплачувати комунальні послуги у збільшеному розмірі, що ускладнює їхнє матеріальне становище. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані, тому підлягають частковому задоволенню оскільки відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місяця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, що набрало законної сили про позбавлення права користування житловим приміщенням. Згідно із ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок відповідачів.

Outcome: partial