Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просили ухвалити рішення про перепланування квартири [ADDRESS] на дві окремі квартири 13 та 13а, згідно якого вхід у квартири будуть здійснюватися зі сходової клітки будинку, інженерні мережі електропостачання, водопостачання, каналізації залишаються існуючими; позивачі займають квартиру №13а, яка складається з кухні 4,10 кв.м., шлюзу -1,70 кв.м., вбиральні 1,00 кв.м., житлової кімнати 29,80 кв.м., балкону 0,60 кв.м. Загальна площа квартири 37,20 кв.м.; відповідачі займають квартиру №13, яка складається з коридору 3,9 кв.м., вбиральні 0,80 кв.м., кухні 8,70 кв.м., житлової кімнати 16,20 кв.м., душової 1,20 кв.м., балкону 1,40 кв.м. Загальна площа квартири 32,20 кв.м. Надалі позивачами неодноразово подавалися уточнення до позовних вимог, відповідно до яких просять: постановити рішення, яким захистити їх житлові права, визнавши за ними право на поділ квартири [ADDRESS] у відповідності до технічних висновків «НДІПРОЕКТ»; рекомендувати ГРА ЛМР надати дозвіл на поділ квартири [ADDRESS]; визнати [PERSON] наймачем квартири [ADDRESS] за раніше укладеним договором найму жилого приміщення. В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що вони та відповідачі зареєстровані в [INFO]. З відповідачів у квартирі проживає [PERSON] Відповідач [PERSON] з сином [PERSON] проживають у фактичного чоловіка. У квартирі створились неможливі умови для спільного проживання із-за поведінки [PERSON], який вчиняє сварки, бійки, внаслідок чого є численні акти судово-медичного обстеження, офіційні застереження про [PERSON] та [PERSON], кримінальні справи. Вважають, що конфліктну ситуацію можна вирішити шляхом поділу жилого приміщення в окремі квартири. Є технічні висновки про стан основних конструкцій та можливість проведення перепланування. Також вказують на те, що вони зверталися в ГРА ЛМР із заявою про надання дозволу на перепланування квартири у відповідності до проекту поділу квартири, та із заявою щодо погодження поділу квартири на дві окремі, однак було відмовлено, оскільки немає звернень усіх дорослих наймачів, та не переоформлено ордер після смерті основного квартиронаймача [PERSON], яка померла 14.11.2007 року. Позивач [PERSON] вважає, що відповідно до ст.106 ЖК України вона зі згоди інших мешканців має право вимагати визнати її наймачем за раніше укладеним договором найму житлового приміщення, однак відповідачі заперечують, хоча не є членами сімї. За таких обставин, просять захистити їх житлові права, передбачені Конституцією України. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник позовні вимоги підтримали з мотивів, викладених у фабулі позову та уточненнях до позову. Просили позов задоволити. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, однак подали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують (т.1 а.с.139,191). Відповідачі [PERSON] та [PERSON], та їх представник в судовому засіданні проти позову заперечили з підстав, викладених у письмових запереченнях (т.1 а.с. 75-76, т.2 а.с. 33-34, 46). Просили у задоволенні позову відмовити. Представник ГРА ЛМР у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог до ГРА ЛМР з мотивів безпідставності. Представник третьої особи ЛКП «Айсберг» в судове засідання не зявився, причини неявки не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про судове засідання, томусуд вважає за можливим розглядати справу у його відсутності, згідно ст.169 ЦПК України, на підставі наявних у справі даних та доказів. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову [PERSON], [PERSON], [PERSON] слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (ст.21 Конституції України). Права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (ст.22 Конституції України). Згідно довідки з місця проживання про склад сімї і прописки №2917 від 03.12.2012р., в квартирі №13 на вул.Городоцькій, 3 в м.Львові зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] /а.с.15/. Основним квартиронаймачем була померла [PERSON], яка є матірю [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст.63 ЖК України, предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (частина перша статті 48), частина кімнати або кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення ( кухня, коридор, комора тощо). Норма жилої площі в Українській РСР встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу (ст.47 ЖК України). Відтак, суд не бере до уваги наданий позивачами проект перепланування квартири №13 на вул.Городоцькій, 3 в м.Львові та технічні висновки про можливість розподілу вказаної квартири на дві окремі, так як такі не відповідають вимогам Закону, а саме ст.47 ЖК України, оскільки при переплануванні та розподілі квартири норма жилої площі на кожного із мешканців буде меншою, встановленої Законом. Згідно зі ст.51 ЖК України, жилі приміщення в будинках житлового фонду місцевих Рад народних депутатів надаються громадянам виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті з депутатів Рад, представників громадських організацій, трудових колективів. Частинами 1, 2 ст.61 ЖК України передбачено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Статтею 64 ЖК України встановлено, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. З матеріалів видно, що позивачі звертались в Галицьку районну адміністрацію Львівської міської ради з приводу погодження розділу квартири №13 на вул.Городоцькій, 3 на дві окремі, однак таке не розглядалось по суті у звязку із поданням позивачами неповного пакету документів /а.с.198/. У відповідності до положень ст.104 ЖК України, член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу.У разі відмовлення членів сім'ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішено в судовому порядку. Згідно ч.ч.1, 2 ст.106 ЖК УРСР повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім'ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку. Таким чином, після смерті основного квартиронаймача [PERSON] право на визнання наймачем за договором найму квартири №13 на вул.Городоцькій, 3 в м.Львові виникло у всіх повнолітніх членів сімї померлої, які проживали з нею. Зміна договору найму можлива за їх спільної згоди. Отже, існує спеціально визначена Законом процедура на укладення чи зміну договору найму жилого приміщення. У випадку відмови наймодавця, таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку. Разом з тим, рішення про відмову в зміні договору найму Галицькою районною адміністрацією Львівської міської ради не приймалось. Сторони визнають можливість вирішення конфлікту шляхом поділу квартири, проте не бажають цього робити, перекладаючи вирішення сімейного конфлікту на суд, при цьому, не надаючи жодних правових доказів в обґрунтування своїх позицій. На вимогу наймача та інших осіб, які постійно проживають разом з ним, та за згодою наймодавця наймач у договорі найму житла може бути замінений однією з повнолітніх осіб, яка постійно проживає разом з наймачем. У разі смерті наймача або вибуття його з житла наймачами можуть стати усі інші повнолітні особи, які постійно проживали з колишнім наймачем, або, за погодженням з наймодавцем, одна або кілька із цих осіб. У цьому разі договір найму житла залишається чинним на попередніх умовах (ст.824 ЦК України). В судовому засіданні встановлено, що позивачі не отримували дозвіл Галицької районної адміністрації ЛМР на розділ квартири №13 на вул.Городоцькій, 3 в м.Львові або відмову в такому розділі, а також не звертались до наймодавця з приводу визнання [PERSON] наймачем вказаної квартири та не отримували відмову в укладенні договору найму з останньою, а відтак не скористались способами реалізації своїх житлових прав, визначеними Законом. Таким чином, зясувавши обставини справи, аналізуючи надані суду докази, суд приходить до переконання про необґрунтованість позовних вимог, оскільки житлові праві позивачів жодним чином не оспорюються чи не визнаються, позивачі належним чином не реалізували свої житлові права у спосіб, визначений Законом, обраний позивачем спосіб захисту є невірним, тобто не доведено обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх позовних вимог, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed