Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з указаним позовом, який обґрунтовували тим, що вони є спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] у м.Київ. До спадкового майна після смерті [PERSON] входять земельні\~ ділянки, площею\~0,4600 га, кадастровий номер [NUMBER] та площею\~0,3900 га, кадастровий номер [NUMBER] , для ведення особистого селянського господарства, що розташовані на території с.Мазівка Путивльського району Сумської області. Посилаючись на те, що отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на це майно вони не можуть у зв`язку з наявністю розбіжностей в зазначенні місцезнаходження та цільового призначення земельних ділянок у державному акті на право власності на земельну ділянки та у витягах з державного земельного кадастру про земельну ділянку, позивачі просили визнати за ними, по 1/2 частині за кожним, право власності на зазначені земельні ділянки в порядку спадкування за законом, а судові витрати покласти на них. Позивачі в судове засідання не з`явилися, надали суду письмові заяви в якій позов підтримали, просили справу розглядати за їх відсутності (а.с.47,48). Представник відповідача надав суду письмову заяву про визнання позову,\~просив справу розглянути за його відсутності (а.с.41). Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, подала письмову заяву, в якій проти задоволення позову не заперечувала, просила справу розглядати за її відсутності (а.с.43). У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у \~разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.1225\~ЦК України та ст.131\~ЗК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Підтверджується матеріалами справи те, що на підставі ст.1222 ЦК України позивач [PERSON] є дружиною, а позивач [PERSON] є сином та спадкоємцями за законом, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] у м.Київ (а.с.8,11-13). Відповідно до довідки Мазівської сільської ради Путивльського району Сумської області №107 від 25 лютого 2019 року, [PERSON] на день смерті був зареєстрований та проживав у с.Мазівка Путивльського району Сумської області разом з [PERSON] та [PERSON] Заповіт від імені [PERSON] Мазівською сільською радою Путивльського району Сумської області не посвідчувався (а.с.10). Згідно з витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 12 вересня 2012 року відбулась реєстрація спадкової справи №220/2012 після смерті [PERSON] (а.с.14). Згідно з копією державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 10 лютого 1996 року, виданого на підставі рішення Мазівської сільської Ради народних депутатів від 27 грудня 1995 року, зареєстрованого Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №142, [PERSON] є власником двох земельних ділянок, загальною площею\~0,85 га, наданих для\~обслуговування житлового\~будинку та\~розширення особистого\~підсобного господарства,\~що розташовані\~на території\~Мазівської сільської\~ради Путивльського\~району Сумської\~області(а.с.9). Однак, відповідно до витягів з Державного земельного кадастру про земельні ділянки від 13 лютого 2019 року [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 10 лютого 1996 року є власником земельних ділянок, площею\~0,4600 га, кадастровий номер [NUMBER] та площею\~0,3900 га, кадастровий номер [NUMBER] , для ведення особистого селянського господарства, що розташовані\~на території\~с.Мазівка\~Путивльського району\~Сумської області(а.с.15-17,18-20). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій державного нотаріуса від 25 лютого 2019 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв на право на спадщину після смерті [PERSON] на земельні ділянки у зв`язку з наявністю розбіжностей в місцезнаходженні та цільовому призначенні земельних ділянок у державному акті на право власності на земельну ділянку та у витязі з державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.33). Як роз`яснено в п.10\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~30\~травня 2008\~року №7\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» відповідно до статті 1225\~ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. \~Відповідно до роз`яснень, викладених в абзаці 3 пункту 6 постанови Пленуму ВССУ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав», якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Оскільки право власності померлого [PERSON] на зазначені земельні ділянки знайшло своє підтвердження під час розгляду справи, але позивачі у зв`язку з наявністю розбіжностей в зазначенні місцезнаходження та цільового призначення земельних ділянок у державному акті на право власності на земельну ділянку та у витягах з державного земельного кадастру про земельні ділянки не можуть отримати свідоцтва про право на спадщину, то відповідно до ст.392 ЦК України, право власності\~ позивачів підлягає захисту, що не буде суперечити закону та\~ при цьому не будуть порушені права, свободи чи інтереси інших осіб. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved