Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-09 00:00:00

Позивачі звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням посилаючись на те, що позивачі є власниками квартири [ADDRESS]. У 2007 році у вказаній квартирі було зареєстровано відповідача [PERSON], який проживав разом однією сім'єю з позивачем - 1 [PERSON] без реєстрації шлюбу. Відносини між позивачем - 1 та відповідачем припинені вже два роки. Відповідач в квартирі [ADDRESS] не проживає з 2016 року, що підтверджується актом про не проживання. В добровільному порядку відповідач знятись з реєстраційного обліку не бажає. Тому просили суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Позивачі в підготовче судове засідання не з'явились, надійшли заяви в яких просять суд слухати справу без їх участі, позов підтримують, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач у підготовче судове засідання не з`явився, надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Відповідно до дублікату копії свідоцтва про право власності та згідно до копії витягу № 35570602 від 20.02.2012 про державну реєстрацію прав Комунального підприємства Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна квартира [ADDRESS] належить на праві приватної, спільної сумісної власності громадянину [PERSON] та членам його сім'ї [PERSON], [PERSON] (позивач - 2), [PERSON] (позивач - 1), [PERSON] (позивач - 3) в рівних долях (а.с. 3,4, 4 зворот.) Відповідно до Договору дарування 2/5 частини квартири від 22 грудня 2012 року [PERSON] та [PERSON] передали, а [PERSON] прийняла у власність 2/5 частини квартири [ADDRESS]. (а.с. 5) Крім того, на даний час у [ADDRESS] відповідно до відповіді № 002786639 від 10.04.2018 року з Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб зареєстрованого 5 осіб. (а.с. 9) Актами про не проживання від 28.03.2018 року, 25.04.2018 року підтверджується факт того, що відповідач [PERSON] з 2016 року за адресою: [ADDRESS] не проживає. (а.с. 7-8) Відповідно до вимог ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Також у статті 41 Конституції України вказано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Таким чином, суд приходить до висновку, що реєстрація відповідача у спірній квартирі, дійсно перешкоджає позивачам здійснювати її право власності, а позивачі мають право вимагати усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні своїм майном, у зв'язку з чим, суд, вважає за необхідне визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Як визначено в статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. (ч. 1 ст. 95 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до вимог ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України, Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини третьої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved