Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

Позивачі звернулись з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, посилаючись на те, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 02.10.2002 року № 8-12385 позивачі [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS]. В належній їм квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується довідкою із КП ЖКС «Фонтанський» № 2984 від 30.11.2017 року. Відповідно до акту про непроживання від 08.12.2017 року, засвідченого начальником дільниці № 6 КП ЖКС «Фонтанський» [PERSON] починаючи з 2006 року та по даний час у вказаній квартирі [ADDRESS] не проживає та вселятися не намагається. Формальна реєстрація відповідача в квартирі призводить до значних затрат на оплату комунальних послуг, а також не дає можливості оформити житлову субсидію. Місце перебування відповідачки позивачам невідоме, речей її у квартирі не має, у звязку з чим позивачі звернулися з даним позовом до суду. Ухвалою суду від 21.12.2017 року провадження у справі було відкрито. У судове засідання позивачі не зявились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином. Представник обох позивачів [PERSON] (по ордеру від 05.02.2018 року) надала заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. У судове засідання не зявився відповідач, була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи відповідач не зявився в судове засідання, не надав до суду відзиву на позов, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачі згідно свідоцтва про право власності на житло від 02.10.2002 року № 8-12385 є співвласниками квартири [ADDRESS]. Згідно довідки № 2984 від 30.11.2017 року, окрім позивачів та членів сімї [PERSON], [PERSON], [PERSON], зареєстрована відповідачка [PERSON]. Відповідно до Акту про непроживання, складеного КП ЖКС «Фонтанський» від 8 грудня 2017 року, встановлено, що відповідач [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає, плату та інші послуги не здійснює, жилим приміщенням не користується, особистих речей в квартирі немає з 2006 року, вселятися ніколи не бажала та не намагалась, та позивачі втратили з нею всякий звязок. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що реєстрація і відсутність відповідача у квартирі позивачів створює їм перешкоди у здійсненні правомочностей власника майна. Відповідач відсутній за даним місцем реєстрації понад один рік, ніяких речей відповідача в квартирі не міститься. Відповідний правовий висновок, викладено ВСУ у постанові від 15.05.2017 року по справі № 6-2931цс16. Зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні докази та системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позову щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Відповідно ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно п. 26 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно положень ст. 6 Закону «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» фізичні особи зобов'язані зареєструвати своє місце проживання. Отже, враховуючи, що [PERSON] не проживає у квартирі позивачки більше 3-х років, речей відповідача в квартирі немає, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Оскільки питання щодо стягнення судових витрат позивачами не заявлялось, тому їх вирішення судом не здійснювалось.

Outcome: approved