Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачки [PERSON], в якому просить зобов'язати відповідачку не чинити перешкод у спілкуванні з онукою - [PERSON]; встановити час спілкування з онукою без участі відповідачки [PERSON] та її матері [PERSON] в період з 16.00 години кожної п'ятниці по 16.00 годину кожної суботи та в день народження дитини з 16.00 години 25 березня кожного року по 16.00 годину 26 березня кожного року, зобов'язавши відповідачку самостійно приводити та забирати дитину від під'їзду будинку позивачки. Крім того просила встановити місцем зустрічі з онукою за несприятливих погодних умов та у нічний час доби з 20.00 години до 08.00 години у квартирі позивачки без участі відповідачки [PERSON] та її матері [PERSON]; за сприятливих погодних умов та у денний час доби надати можливість проводити з онукою час на свіжому повітрі з можливістю відвідування розважальних закладів, без участі відповідачки [PERSON] та її матері [PERSON] В обґрунтування своїх вимог позивач вказала, що її син [PERSON] та відповідачка [PERSON] з 2011 року по 2012 рік мешкали разом без реєстрації шлюбу, у них народилась донька і її онука - [PERSON], [INFO]. Син позивачки помер [INFO] року, дитина мешкає до теперішнього часу зі своєю матір'ю, стосунки з якою у позивачки погіршились, їй перешкоджали бачитись з онукою. Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 24.05.2013 року за її позовом усунуто перешкоди та встановлено порядок спілкування бабусі з онукою. Зазначене рішення суду відповідачка почала добровільно виконувати лише після звернення позивачки до правоохоронних органів . На теперішній час відповідачка [PERSON] надає можливість бачитись з онукою, але виключно у її присутності, а також її матері [PERSON] з якими у позивачки склались неприязні стосунки. У зв'язку з чим позивачка як рідна бабуся, просить усунути перешкоди у спілкуванні з онукою надати можливість бачитись з дитиною наодинці, залишати її вдома у нічний час та у день її народження. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала свої вимоги у повному обсязі, підтвердила, що на час розгляду вказаного позову відповідачка добровільно надає їй можливість спілкуватись з дитиною, але вона хоче захистити своє право на спілкування з онукою. Рішення суду їй необхідне для того, щоб реалізувати його у майбутньому, якщо відповідач буде знову чинити перешкоди у спілкуванні з онукою, оскільки з відповідачкою склались неприязні стосунки. Відповідач є матеріально не забезпеченою, через відсутність коштів не має можливості купувати якісні речі, їжу. Малолітня [PERSON] сама висловлює прохання щоб залишитись на ночівлю з бабусею, не хоче йти до матері. Представник Виконкому Жовтневої районної у місті ради м. Кривого Рогу - Грабарчук О.М. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення вимог в частині усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, оскільки вказані вимоги позивачкою не доведені. Проте не заперечувала проти вимог щодо встановлення іншого порядку спілкування позивачки з онукою, зокрема і у нічний час без участі матері. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], в судовому засіданні, кожен окремо пояснили, що вони є подругами позивачки, характеризують її з позитивної сторони, як турботливу бабусю, добру господиню, яка хоче більше часу проводити з онукою, яку дуже любить. Вони також присутні у часи спілкування позивачки з онукою, разом п`ють чай, спілкуються, грають в ігри. Свідки вважають, що вихованням дитини , повинна займатись бабуся [PERSON] , оскільки вона має достатньо коштів для утримання дитини, а відповідачка матеріально не забезпечена, не має змоги забезпечити нормально умови проживання дитини. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, про день, місце та час розгляду справи належним чином повідомлена, що підтверджено її особистим підписом, причину не явки не повідомила. Заяви про розгляд справи за її відсутністю суду не надала, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши в судовому засіданні учасників процесу, проаналізувавши обставини справи, суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; Відповідно до ст. 214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Матеріалами справи встановлено та підтверджено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 24.05.2013 року зобов'язано [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у спілкуванні з онукою [PERSON], [INFO]; встановлено [PERSON] час спілкування з онукою у першу та третю неділю кожного місяця та в день народження дитини з 10.00 години до 15.00 години. Вказане судове рішення не оскаржене та набрало законної сили 04.05.2013 року.(а.с.35-37). 24.09.2014 року постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження за виконавчим листом, виданим на підставі рішення суду від 24.05.2013 року (а.с.26). В період часу з жовтня 2014 року по березень 2015 року в порядку виконання судового рішення неодноразово складались акти про неможливість виконання рішення суду, на адресу відповідачки [PERSON] державним виконавцем регулярно направлялись вимоги щодо необхідності виконання рішення суду та накладались штрафи за невиконання без поважних причин рішення (а.с.11-19). Постановою старшого слідчого Жовтневим РВ КМУ УМВС України у Дніпропетровській області від 23.06.2014 року закрито кримінальне провадження за ч.1 ст.382 КК України у зв'язку з відсутністю в діяннях складу кримінального правопорушення(а.с.20-21). 15.01.2015 року було Жовтневим РВ КМУ УМВС України у Дніпропетровській області було розпочате досудове розслідування за заявою [PERSON] від 13.01.2015 року про вчинення [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України (а.с.9-10). Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 257 СК України, баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. З урахуванням наданих позивачкою документів, а також її особистих пояснень, пояснень свідків, думки представника органу опіки та піклування, суд дійшов переконливого висновку, що вимоги щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною - в судовому засіданні не доведені. Суду не надано жодних безсумнівних та переконливих доказів на підтвердження того, що відповідачка [PERSON] чинить перешкоди або у будь-який спосіб намагається уникнути побачень її дитини з бабусею як на час звернення позивачки до суду у вересні 2015 року, так і під час судового розгляду справи. При цьому суд зазначає, що захист порушеного права позивача на майбутній час не відповідає вимогам ст.ст.11,15 ЦПК України та суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно до ст. 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Так в судовому засіданні встановлено, що зі сторони відповідача жодних перешкод у спілкуванні та вихованні онуки позивачу не чиниться, про що сама заявила позивач в судовому засіданні. Відповідно до шостого принципу Декларації ООН прав дитини від 20.11.1959 року, малолітня дитина не повинна, окрім випадків, коли існують виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Відповідно до ч.2 ст.6 Сімейного кодексу України, малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Вирішуючи питання щодо заявлених вимог про встановлення іншого порядку спілкування бабусі з малолітньою дитиною [PERSON], [INFO], зокрема з 16.00 години кожної п'ятниці до 16.00 години кожної суботи, у такому ж порядку кожен день народження дитини, тобто протягом 24 годин, без присутності матері, суд виходить першочергово з інтересів та віку дитини, якій на час розгляду справи виповнилося лише три роки. Таким чином, розумовий розвиток, вікові потреби дитини трирічного віку та її психологічний комфорт тісно пов'язані з необхідністю регулярної присутності поруч її матері. Суд вважає, що знаходження дитини протягом 24 годин на добу кожного тижня, у тому числі у нічний час поза межами свого житла в іншому оточенні, хоча і поряд з рідною бабусею, але без матері, не відповідає інтересам трирічної дитини, принесе дисбаланс у її психологічний спокій та порушить звичайний ритм дитячого життя. Суд відкидає покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], які допитані за клопотанням позивача, оскільки уважає недостатніми доказами для вирішення справи на користь позивача та дані пояснення останніх спростовуються іншими матеріалами справи у сукупності. Враховуючи вищенаведене, відповідачем права позивача щодо спілкування та виховання онуки не порушені, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: dismissed