Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду і остаточно уточнивши свої позовні вимоги 13 квітня 2016 року мотивують тим, що вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 грудня 2012 року [PERSON], директора ТОВ «Севаш», було визнано винним та засуджено за скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України. Крім того, стягнуто з ТОВ «Севаш» на їх користь завдану матеріальну шкоду у розмірі 53459 грн. 96 коп., та моральну шкоду по 10000 грн. на кожного. Відповідно до вироку суду [PERSON] був визнаний винним у тому, що він, будучи службовою особою ТОВ «Севаш», 02.08.2005 року на виконання умов усного договору щодо виконання робіт по утепленню належного їм будинку за адресою: м. Суми, вул. Баумана, 128/2, проявив службову недбалість, що виразилось у неотриманні відповідних дозволів, вважаючи, що тих документів, що були в нього в наявності у виді технічних робіт достатньо для проведення теплоізоляційних робіт, доручив працівникам провести вказані роботи. Виконані працівниками товариства теплоізоляційні роботи в належному їм будинку без відповідного технологічного регламенту на проведення таких робіт та висновків державної санітарно-епідеміологічної експертизи призвели до зараження атмосферного повітря в будинку формальдегідом, концентрація якого в спальній кімнаті перевищувала гранично допустиму норму в 120 разів, а у великій кімнаті в 113,33 рази, що спричинило нам середньої тяжкості тілесні ушкодження. Однак, стягнута судом на їх користь матеріальна шкода на відшкодування вартості ремонтно-будівельних робіт не в повній мірі покривала завдану шкоду. Як вбачається з вироку суду, вартість будівельно-монтажних робіт була стягнута судом в цінах на день заподіяння нам шкоди, тобто станом на серпень 2005 року. 12 квітня 2013 року позивачі звернулися до Зарічного районного суду м. Суми з позовом про стягнення з відповідача на їх користь матеріальної шкоди з урахуванням росту цін на будівельні роботи та матеріали станом на день звернення до суду. Заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 04 вересня 2013 року з відповідача на користь кожного з позивачів стягнуто по 34418 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином. Дане рішення суду було фактично виконане 18 червня 2015 року Після фактичного виконання рішення суду від 04 вересня 2013 року відповідач в особі його ліквідатора (рішення про ліквідацію прийняте засновниками товариства згідно протоколу № 01/02-15 від 17 лютого 2015 року) оскаржив дане рішення в апеляційному порядку. Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області від 18 листопада 2015 року змінене заочне рішення Зарічного районного суду м. Суми від 04 вересня 2013 року, а саме змінена його мотивувальна частина. В іншій частині рішення суду залишено без змін. Зокрема вбачається, що сума інфляційних втрат на користь кожного з позивачів становила на час фактичної сплати їм в червні 2015 року коштів, стягнених за рішенням суду від 04 вересня 2013 року, 131845 грн. : 2 = 65922,76 грн., що більше, ніж стягнено за оскаржуваним відповідачем рішенням суду. З урахуванням того, що за рішенням суду від 04.09.2013 року на їх користь стягнуто та фактично виплачено 68836 грн., різниця складає 63009 грн. /131845 грн. 68836 грн./, а тому просять суд стягнути з відповідача на користь кожного з них по 31504 грн. 50 коп. завданих матеріальних збитків з урахуванням суми інфляційних витрат станом на червень 2015 року, коли фактично було виконане рішення суду. Позивач [PERSON], їх представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали повністю, просять суд його задоволити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, вважає що відсутні підстави для задоволенню позову. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного: Судом встановлено, що вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 грудня 2012 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області від 28 лютого 2013 року, [PERSON] (директора ТОВ «Севаш») було визнано винним та засуджено за скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України. Крім цього, стягнуто з ТОВ «Севаш» на користь [PERSON] та [PERSON] завдану матеріальну шкоду у розмірі 53459 грн. 96 коп., та моральну шкоду по 10000 грн. на кожного (а.с.8-11, 25-26). Вказаним вироком суду встановлено, що [PERSON], будучи службовою особою ТОВ «Севаш», 02.08.2005 року на виконання умов усного договору, укладеного між ТОВ «Севаш» та [PERSON], щодо виконання робіт по утепленню будинку за адресою: м. Суми, вул. Баумана, 128/2, проявив службову недбалість, що виразилось у неотриманні відповідних дозволів, вважаючи, що тих документів, що були в нього в наявності у виді технічних робіт достатньо для проведення теплоізоляційних робіт, доручив працівникам провести вказані роботи. Виконані працівниками товариства теплоізоляційні роботи в приватному будинку [PERSON] та [PERSON] без відповідного технологічного регламенту на проведення таких робіт та висновків державної санітарно-епідеміологічної експертизи призвели до зараження атмосферного повітря в будинку формальдегідом, концентрація якого в спальній кімнаті перевищувала гранично допустиму норму в 120 разів, а у великій кімнаті в 113,33 рази, що спричинило нам середньої тяжкості тілесні ушкодження. Крім того, згідно висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи вартість ремонтно-будівельних робіт по переобладнанню приміщень за адресою: м. Суми, вул. Баумана, 128/2 складає 63049 грн., що в 250 разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Як вбачається з вироку суду, вартість будівельно-монтажних робіт була стягнута судом на користь позивачів в цінах на день заподіяння шкоди, тобто станом на серпень 2005 року. В подальшому у квітні 2013 року позивачі звернулися до Зарічного районного суду м. Суми з позовом про стягнення з відповідача на їх користь матеріальної шкоди з урахуванням росту цін на будівельні роботи та матеріали станом на день звернення до суду. Заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 04 вересня 2013 року з ТОВ «Севаш» на користь [PERSON] та [PERSON] стягнуто по 34418 грн. на користь кожного у відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином ( а.с.12-13). Дане рішення суду було фактично виконане 18 червня 2015 року, що підтверджується постановами державного виконавця ВДВС СМУЮ від 19 червня 2015 року про закінчення виконавчого провадження (а.с.20). Після фактичного виконання рішення суду від 04 вересня 2013 року відповідач в особі його ліквідатора (рішення про ліквідацію прийняте засновниками товариства згідно протоколу № 01/02-15 від 17 лютого 2015 року) оскаржив дане рішення в апеляційному порядку. Відповідно до рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області від 18 листопада 2015 року змінено заочне рішення Зарічного районного суду м. Суми від 04 вересня 2013 року, змінена його мотивувальна частина. В іншій частині рішення суду залишене без змін ( а.с.14-18). З вказаного рішення Апеляційного суду Сумської області вбачається, що сума інфляційних втрат на користь кожного з позивачів становила на час фактичної сплати їм в червні 2015 року коштів, стягнених за рішенням суду від 04 вересня 2013 року, 131845 грн. : 2 = 65922,76 грн., що більше, ніж стягнено за оскаржуваним відповідачем рішенням суду. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обстави. Відповідно до ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. А тому, враховуючи, що відповідач сплатив позивачам стягнену вироком суду суму лише в червні 2015 року, індекс інфляції за вказаний період станом на час фактичної сплати в червні 2015 р.оку становить: 2005 р. 1,004 х 1,009 х 1,012 х 1,009 = 1,034419 2006 р. 1,1241024 2007 р. 1,166 2008 р. 1,2304827 2009 р. 1,1264751 2010 р. 1,1074814 2011 р. 1,0636284 2012 р. 1,010039 2013 р. 1,0140731 2014 р. 1,249 2015 р. 1,031 х 1,053 х 1,108 х 1,140 х 1,022 = 1,4014658. Загальний індекс інфляції за вказаний період становить 3,9689588. На час фактичної виплати позивачам стягненої вироком суду суми інфляційні втрати становлять 44408 грн. х 3,9689588 44408 грн. = 176253,52 грн. 44408 грн. = 131845 грн.. Врахувавши те, що за рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 04.09.2013 року на користь [PERSON] та [PERSON] стягнуто та фактично виплачено 68836 грн., різниця складає 63009 грн. /131845 грн. 68836 грн./. Таким чином, на користь кожного з позивачів підлягає стягненню по 31504,50 грн. /63009 грн. :2/ завданих матеріальних збитків з урахуванням суми інфляційних втрат станом на червень 2015 р., коли фактично було виконане рішення суду. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користьдержави необхідно стягнути 630 грн. 09 коп. судового збору.

Outcome: approved