Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

Позивачі звернулися з позовом до відповідача в якому просять визнати в порядку спадкування за законом першої черги право власності кожного на Ѕ частку земельної ділянки загальною площею 4,9144 га, яка розташована на території Мирненської сільської ради Горохівського району Волинської області та призначена для ведення особистого селянського господарства відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №909431, як на спадкове майно, що лишилося після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Мотивують свій позов тим, що [INFO] померла їхня мама [PERSON] . Позивачі є її спадкоємцями за законом першої черги, прийняли спадщину, однак оформити її в нотаріальному порядку не можуть. Враховуючи вищенаведене, просять поданий позов задовольнити. Позивачі в заявах до суду просили розглядати справу у їхній відсутності, позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити. Представник відповідача в заяві до суду просить розглядати справу у відсутності їхнього представника, позовні вимоги визнає повністю. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. А відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. А відповідно до ч.2 ст.1258 ЦК України, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно з статтею 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з свідоцтвом про смерть, [PERSON] померла [INFO] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07 жовтня 2020 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я позивачів [PERSON] та [PERSON] після смерті [PERSON] було відмовлено. Документами про родинні відносини стверджується, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є дочками померлої [PERSON] . Довідкою Мирненської сільської ради Горохівського району Волинської області від 30 вересня 2020 року №498 стверджується, що спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є її дочки [PERSON] та [PERSON] , які прийняли спадщину шляхом спільного проживання. Заповіт померлої в сільській раді не посвідчувався. Відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №909431, [PERSON] належала земельна ділянка відповідних розмірів. Відповіддю приватного нотаріуса Голодевич Г.С. №01-09/7 від 12 січня 2021 року стверджується, що спадкова справа після померлої [PERSON] не заводилась. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після померлої матері [PERSON] , є її спадкоємцями за законом першої черги. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судовому практику в справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Аналогічна думка викладена в роз`ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. За змістом ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України у випадку визнання відповідчем позову, суд ухвалює рішення в порядку встановленому статтею 206 цього Кодексу. Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи вищевикладене, те, що представлені позивачами докази на підтвердження своїх позовних вимог щодо визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом першої черги в контексті положень ст.ст.76-80 ЦПК України є належними та допустимими, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] та [PERSON] слід задовольнити повністю. Суд звертає увагу позивачів на дотримання вимог ст.ст.162, 164, 167, 174 Податкового кодексу України.

Outcome: approved