Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із позовом до ТОВ «Спецоборудкомплект», ПАТ «Страхова Група «ТАС», [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування позову позивачі зазначили, що 05 липня 2014 року приблизно о 12.40 год. на 66 км.+459 м., автодороги Дніпропетровськ -Царичанка - Решетіловка сталося ДТП за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON], в результаті чого водій автомобіля «Фольцваген» та два пасажира отримали тілесні ушкодження. Автомобіль «МАН» д.н. [NUMBER] належить ТОВ «Спецоборудкомплект». Відповідно до висновку експерта від 29.07.2014 року у [PERSON] виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забою поверхневих ран мяких тканин голови, зовнішнього носа, які відносяться до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоровя. Відповідно до висновку експерта [PERSON] виявлені тілесні ушкодження у вигляді садна лівого плечового суглобу, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень, що має незначні скороминущі наслідки. 29 листопада 2014 року відносно [PERSON] був складений адміністративний протокол за ст.124 КУпАП, але 05 грудня 2014 року провадження закрито, у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. На його думку, під час руху, він виконав усі необхідні умови Правил дорожнього руху, а саме п.10.1 та п.10.4 ПДР України. Вважає, що з вини відповідача [PERSON], який порушив п.12.1, 12.3, 13.3, 14.2 ПДР України, була вчинена ДТП. Так, внаслідок ДТП вони отримали тілесні ушкодження, а також матеріальні збитки, які викликані пошкодженням автомобіля та витратами на лікування, а також й моральні страждання. Тому, просить суд стягнути солідарно з ТОВ «Спецоборудкомплект», ПАТ «Страхова Група «ТАС», [PERSON] суму збитків внаслідок пошкодження майна в розмірі 128 687,87 грн., суму витрат на проведення дослідження в розмірі 800 грн., суму витрат на послуги евакуатора в розмірі 800 грн., витрати на лікування 1 722,39 грн., компенсацію моральної шкоди в розмірі 15 000 грн., всього 147 010,26 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги, посилався на обставини викладені в позові. Просив суд стягнути солідарно з ТОВ «Спецоборудкомплект», ПАТ «Страхова Група «ТАС», [PERSON] суму збитків внаслідок пошкодження майна в розмірі 128 687,87 грн., суму витрат на проведення дослідження в розмірі 800 грн., суму витрат на послуги евакуатора в розмірі 800 грн., витрати на лікування 1 722,39 грн., компенсацію моральної шкоди в розмірі 15 000 грн., всього 147 010,26 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги, посилалась на обставини викладені в позові. Просила суд стягнути солідарно з ТОВ «Спецоборудкомплект», ПАТ «Страхова Група «ТАС», [PERSON] суму збитків внаслідок пошкодження майна в розмірі 128 687,87 грн., суму витрат на проведення дослідження в розмірі 800 грн., суму витрат на послуги евакуатора в розмірі 800 грн., витрати на лікування 1 722,39 грн., компенсацію моральної шкоди в розмірі 15 000 грн., всього 147 010,26 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги, посилався на обставини викладені в позові. Просив суд стягнути солідарно з ТОВ «Спецоборудкомплект», ПАТ «Страхова Група «ТАС», [PERSON] суму збитків внаслідок пошкодження майна в розмірі 128 687,87 грн., суму витрат на проведення дослідження в розмірі 800 грн., суму витрат на послуги евакуатора в розмірі 800 грн., витрати на лікування 1 722,39 грн., компенсацію моральної шкоди в розмірі 15 00 грн., всього 147 010,26 грн. В судовому засіданні представник ТОВ «Спецоборудкомплект» [PERSON] заперечував щодо задоволення позову та просив суд відмовити, посилався на обставини викладені в запереченні на позов. Суду зазначив, що вина відповідача [PERSON] у вчиненні ДТП, яка відбулася 05 липня 2014 року за участю останнього та відповідачів не доведена в судовому засіданні. В судовому засіданні представник ПАТ «Страхова Група «ТАС» [PERSON] заперечувала щодо задоволення позову та просила суд відмовити, у звязку з тим, що вина відповідача [PERSON] у вчиненні ДТП не доведена, а тому неможливо з їх сторони провести виплати. В якості свідка в судовому засіданні [PERSON] суду пояснив, що він є другом позивачу більше шести років. Йому відомо, що позивачі потрапили в ДТП у 2014 році. Після ДТП позивач йому подзвонив, попросив приїхати та через десять хвилин він прибув на місце ДТП. Підтвердив факт того, що працівники міліції склали протокол та дійсно на автомобілі позивача були виявлені пошкодження. В якості свідка в судовому засіданні [PERSON] суду пояснив, що позивачі у 2014 році потрапили в ДТП. Позивач після ДТП подзвонив йому та попросив приїхати та через тридцять хвилин він прибув на місце ДТП. Підтвердив факт того, що працівники ДАІ склали протокол та він брав участь у його складанні. Вислухавши позивачів, представників сторін, свідків, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши докази, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно до ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В ході судового розгляду було встановлено, що 05 липня 2014 року приблизно о 12.40 год. на 66 км.+459 м., автодороги Дніпропетровськ -Царичанка - Решетіловка сталося ДТП за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON], в результаті чого водій автомобіля «Фольцваген» та два пасажира отримали тілесні ушкодження. В судовому засіданні встановлено, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 05 липня 2014 року [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забою поверхневих ран мяких тканин голови, зовнішнього носа, які відносяться до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоровя. Також у [PERSON] виявлені тілесні ушкодження у вигляді садна лівого плечового суглобу, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень, що має незначні скороминущі наслідки. Відносно [PERSON] був складений адміністративний протокол за ст.124 КУпАП, але постановою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 грудня 2014 року провадження по адміністративній справі закрито, у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. В судовому засіданні встановлено, що автомобіль [NUMBER] належить ТОВ «Спецоборудкомплект» та автомобіль [NUMBER] під керуванням [PERSON], що вбачається з наданих суду свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу та не заперечується в судовому засіданні сторонами. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] на 05 липня 2014 року був працівником ТОВ «Спецоборудкомплект», що не заперечується сторонами. Ст.1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Як вбачається з наданої суду копії постанови про закриття кримінального провадження від 20 жовтня 2014 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 05 липня 2014 року закрито, у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та встановлено, що [PERSON] отримав легкі тілесні ушкодження із короткочасним розладом здоровя, [PERSON] отримав легкі тілесні ушкодження, та вирішено матеріали кримінального провадження направити до ВДАІ для притягнення [PERSON] та [PERSON] до кримінальної відповідальності. Постановою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 10 лютого 2016 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП та провадження закрито, у звязку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності. Але, постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2016 року постанова Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 10 лютого 2016 року скасована та провадження по справі відносно [PERSON] закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП, через відсутність складу адміністративного правопорушення. Апеляційний суд Дніпропетровської області у своїй постанові від 27 квітня 2016 року, зазначив, що відповідач [PERSON] пояснив, що 05 липня 2014 року він під час руху о 12.40 год. увімкнув правий світловий показник повороту прийняв у право та зупинився. Переконавшись, що автомобіль позивача зупинився на правому узбіччі дороги, розпочав його обїзд, попередньо увімкнувши лівий світловий показник повороту, та у момент коли вони порівнялися відповідач різко порушив на ліво, що і стало причиною зіткнення. [PERSON] пояснив, що він мав намір виконати поворот ліворуч, підїхав до перехрестя попередньо зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині та з увімкнутим сигналом повороту розпочав повільно виконувати свій поворот ліворуч, виконавши свій поворот приблизно на 70% на зустрічній смузі відчув потужний удар. Судом також було встановлено, що зі схеми ДТП органами досудового слідства місце контакту транспортних засобів не встановлено, лише зазначено місце осипу, яке орієнтовано може свідчити, що контакт транспортних засобів мав на попутній смузі руху поблизу розділової смуги, яка поділяє транспортні потоки в обох напрямках. Пояснення [PERSON] про те, що у момент зіткнення він майже закінчив свій маневр поворот ліворуч, то вони сумнівні. Згідно до фотознімків механічних пошкоджень видно, що зіткнення автомобілів відбулося під час коли автомобіль «Ман», обїжджаючи перешкоду у вигляді автомобіля «Фольксваген» виїхав на зустрічну смугу, при цьому правою частиною залишився на попутній смузі руху, що підтверджують пошкодження правої кутової частини кабіни вантажного автомобіля. Разом з тим локально деформована ліва бокова частина автомобіля «Фольксваген» та його траєкторія некерованого руху свідчить, що зазначений автомобіль знаходився під гострим кутом по відношенню до вантажного автомобіля у момент зіткнення і попередньо не зайняв відповідного крайнього положення на проїзній частині. Висновки експерта 70/27-659 від 29 вересня 2014 року також викликають сумніви, оскільки при дослідженні варіанту № 2 були прийняті пояснення свідка [PERSON], згідно до яких саме він керував транспортним засобом «Фольксваген», хоча як слідує із постанови про закриття кримінального провадження в автомобілі «Фольксваген» перебувало три особи [PERSON], [PERSON], [PERSON], а транспортних засобом керував [PERSON] Окрім цього, надана позивачем експертиза по встановленню матеріальної шкоди ставить під сумнів результати висновку, тому як відповідна ДТП сталася 05 липня 2014 року, а сама експертиза проводилася 24 жовтня 2014 року, тобто в продовж трьох місяців на стан автомобіля позивача могли вплинути й інші події. Розглядаючи позовні вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди, з урахуванням вимог ст.1167 ЦК України, згідно якої моральна шкода компенсується також лише за умови вини особи, яка її завдала. Відповідно до вимог ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Згідно ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Як розяснено в п.4 Постанови № 4 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обовязок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обовязку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина пята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобовязана відшкодувати шкоду. Окрім цього, свідками в судовому засіданні не було підтверджено та не доведено вину відповідача [PERSON], тому як вони не були присутніми на місці скоєння ДТП, а прибули на місце лише через 30 хвилин. Таким чином, в судовому засіданні не підтверджено вину відповідача [PERSON] у вчиненні ДТП, яка відбулася 05 липня 2014 року за участю останнього та позивачів, у звязку з чим вимоги позивачів про відшкодування матеріальної та моральної шкоди не підлягають задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed