Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], просить стягнути з відповідача щомісячно на свою користь аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 888,50 гривень, щомісяця, що становить 50 % від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дати звернення до суду і до досягнення ним повноліття, та рішення суду в межах платежу за 1 місяць допустити до негайного виконання, посилаючись на те, що відповідач у цій справі не надає допомоги на утримання дитини, яка знаходяться на утриманні позивачки. За таких обставин позивач вимушена звернутись з цим позовом до суду за захистом своїх законних прав та інтересів. Відповідач [PERSON] позов визнав у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із частковим задоволенням позову. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про часткове задоволення позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторін, представлених ними письмових доказів. У судовому засіданні встановлено, що з 20 травня 2004 року по 24 жовтня 2010 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний. Від цього шлюбу народився син: [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження серії 1-ЖД №021301 від 15 листопада 2005 року, запис № 763, батьком якого зазначений відповідач по справі [PERSON]. Відповідно до довідки про склад сім'ї та розміру платежів за житлово-комунальні послуги від 05 вересня 2011 року, у квартирі [ADDRESS], житловою площею 65,60 кв. м., проживають та зареєстровані: [PERSON] (основний), [PERSON] (син), та розмір плати за житлово-комунальні послуги з урахуванням пільг (без урахування субсидій) 214,51 грн., холодне водопостачання 12,98 грн. Судом встановлено, що дитина проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні. Відповідач достатню матеріальну допомогу не надає. Все це спричинило виникнення між сторонами спору, за вирішенням якого позивачка звернулась до суду. Суд має виходити з необхідності забезпечення рівності не тільки прав, але й обов'язків батьків щодо догляду та матеріального забезпечення неповнолітньої дитини. Суд має врахувати не тільки реальний дохід відповідача чи його відсутність, а й його можливості щодо отримання такого. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки дитини мають рівні обов'язки з надання утримання дитині, оскільки згідно ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Судом враховано, що дитина проживає з матір'ю, мати дитини здійснює догляд за нею, можливості матері по наданню утримання на дитину є обмеженими. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Суд бере до уваги, що згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року в ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України внесені зміни, за яким розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, при визначенні розміру аліментів суд має врахувати встановлений законом прожитковий мінімум на 2017 рік, встановлений на одну особу в розрахунку на місяць дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень; згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік». З огляду на такі положення закону про державний бюджет, беручи до уваги положення ч. 2 ст. 182 СК України про мінімальний розмір аліментів на одну дитини (який на момент ухвалення рішення дорівнює 1777,0 гривням), суд має вимоги про стягнення аліментів задовольнити частково, стягнувши аліменти на дитину, в твердій грошовій сумі в розмірі 50 % від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, з дня подання позову, тобто з 25.09.2017 року, та до повноліття сина [PERSON], а саме: до 23.07.2023 р. Суд роз'яснює, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно із ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до розміру ставок судового збору підпункту 1 п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою сплачується не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (640,0 грн.).

Outcome: partial