Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

Позивачі звернувся до суду з позовом\~\~ про визнання заповіту недійсним. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.11.2016 року помер їх брат, [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина. 01.11.2016 року [PERSON] був складений заповіт, посвідчений секретарем Червонокамянскої сільської ради Олександрійського району [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 165, яким він заповів спадкове майно позивачам та відповідачу. Постановою приватного нотаріуса Олександрійського районного нотаріального округу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтв про право власності з підстав складання заповіту з порушенням вимог щодо його форми. Вважають, що заповіт складено та посвідчено з порушенням ЦК України, Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, оскільки оспорюваний заповіт не був написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів або записаний секретарем Червонокамянскої сільської ради на прохання заповідача з його слів або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів, перед підписанням заповіт не був прочитаний спадкодавцем вголос, а протилежний запис виконаний не [PERSON] Спадкодавець мав очевидні фізичні вади, які не дали йому можливості самостійно прочитати заповіт, посвідчення заповіту відбулося за відсутності свідків, текст оспорюваного заповіту не містить відомостей про особи свідків та їх підписів, співставлення особистого підпису [PERSON], виконаного ним у належному йому паспорті громадянина України та в оспорюваному заповіті дають підстави для висновку, що спадкодавцем заповіт був підписаний у момент, коли він не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними. В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених в позові. Представник позивачів [PERSON] позовні вимоги підтримав, зазначив, що оспорюваний заповіт не відповідає вимогам законодавства, а саме, заповіт посвідчений за місцем проживання [PERSON], а не в приміщенні Червонокамянської сільської ради, рукописний текс написаний відповідачем, про що не зазначено в заповіті, а, навпаки, зазначено про власноручне підписання заповіту [PERSON], що порушує права позивачів. Відповідач проти позову заперечувала, пояснила, що брат за життя був інвалідом другої групи, в нього була паралізована вся права сторона, в 2012 році відповідач переїхала до брата, щоб доглядати за ним, брат розумово був абсолютно нормальним, позивачі є рідними сестрами відповідача та [PERSON], але позивачі приїжджали рідко, останнім часом позивачі наполягали на розподілі земельного паю, який [PERSON] успадкував після батьків. Брат всі сварки чув та вирішив віддати позивачам половину паю, про що й зазначив в заповіті. Так, дійсно заповіт складався вдома, а не в сільраді, рукописний текс писала відповідач, оскільки [PERSON] дуже розхвилювався, а підпис на заповіті особисто [PERSON] Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечував, зазначив, що вчинення рукописного тексту відповідачем замість заповідача є формальною підставою, докази позивачів ґрунтуються на припущеннях, зазначення іншого місця складання заповіту не впливає на його дійсність, основні вимоги посвідчення заповіту були дотримані, заповідач точно виразив свої наміри щодо розподілу спадкового майна, особисто підписав заповіт, що й було посвідчено секретарем Червонокамянської сільської ради. Представник третьої особи Червонокамянської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області проти позову заперечувала, зазначила, що є головою Червонокамянської сільської ради, знає [PERSON] з дитинства, який був абсолютно нормальною людиною, закінчив школу, мав тільки фізичні вади. Третя особа приватний нотаріус Олександрійського районного нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час, дату та місце судового засідання повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] надала пояснення, відповідно до яких вона є секретарем Червонокамянської сільської ради, заповіт був посвідчений за місцем проживання заповідача [PERSON] у присутності відповідача. При підписанні заповіту [PERSON] розхвилювався, в нього тремтіла рука, підпис ставив особисто [PERSON], а рукописний текст у заповіті писала відповідач. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] надала пояснення, відповідно до яких її в листопаді 2016 року запросила відповідач, в будинку [PERSON] були свідок, [PERSON], секретар сільради, відповідач та [PERSON] [PERSON] почав стоячи писати, але в нього не виходило, тоді писати почала відповідач, після чого [PERSON] прочитав вголос текст, щось підписувати свідку не пропонували. [PERSON] був абсолютно нормальною людиною, тільки права рука була паралізована. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] надала пояснення, відповідно до яких вона є сусідкою відповідача та [PERSON], який був абсолютно нормальною розумною людиною, тільки права рука не працювала. Ії запросила відповідач, свідок бачила, що [PERSON] щось стоячи писав, потім рознервувався, секретар сільради розірвала папірці, текст писала відповідач, потім [PERSON] прочитав заповіт вголос. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] надала пояснення, відповідно до яких вона є однокласницею [PERSON], з яким навчалася з першого по десятий клас, який був абсолютно адекватною людиною, була вроджена фізична вада - паралізована права рука, писав лівою рукою. Суд, вислухавши пояснення позивачів, представника позивача, відповідача, представника відповідача, представника третьої особи, показання свідка, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, встановив наступне. [PERSON] помер 08.11.2016 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-Ол № 233517, за життя мав другу групу інвалідності. Відповідно до заповіту, посвідченого секретарем Червонокамянської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області [PERSON] 01.11.2016 року, зареєстрованого в реєстрі за № 165, [PERSON] заповів належне йому майно позивачам та відповідачу, місцем складання заповіту зазначено приміщення Червонокамянської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, в заповіті міститься власноручно написаний текст такого змісту «Цей заповіт прочитано мною, [PERSON], особисто вголос та власноручно підписаний, його зміст та умови відповідають моїм дійсним намірам». В заповіті зазначено «Заповіт записаний мною, секретарем Червонокамянської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області зі слів [PERSON]. Заповіт до підписання прочитаний уголос заповідачем [PERSON], власноручно підписаний ним у моїй присутності. Особу його встановлено, дієздатність перевірено». Позивачі [PERSON], [PERSON] та відповідач [PERSON] звернулися з заявами про прийняття спадщини. Постановою від 03.03.2017 року приватним нотаріусом [PERSON] відповідачу було відмовлено у видачі свідоцтва на право власності, оскільки заповіт [PERSON] складений з порушенням щодо його форми. Щодо посилання позивачів на перебування [PERSON] під час складання заповіту у стані, коли він не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, суд зазначає наступне. Заповіт, як вид одностороннього правочину повинен відповідати загальним вимогам, додержання яких є необхідними для чинності правочину, серед яких, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ст. 202, ч.2 ст. 203 ЦК України). За змістом ст. 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. За правилом ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що правила статті 225 ЦК поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак, у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до статті 145 ЦПК зобов'язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК. При розгляді справ за позовами про визнання недійсними заповітів на підставі статті 225, частини другої статті 1257 ЦК суд відповідно до статті 145 ЦПК за клопотанням хоча б однієї зі сторін зобов'язаний призначити посмертну судово-психіатричну експертизу.\~\~ Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину. Судом учасникам розяснені приписи ст.ст. 143 145 ЦПК України та наслідки незаявлення клопотання про призначення експертизи. Отже, суд для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину відповідно до ст. 145 ЦПК України, зобов'язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до ст. 212 ЦПК України, однак позивачами не надано жодних належних та допустимих доказів перебування заповідача в такому стані, коли він не міг усвідомлювати значення своїх дій та (або) не міг керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Твердження позивачів про відсутність у секретаря Червонокамянської ссільської ради повноважень на посвідчення заповіту спростовується наявним в матеріалах справи розпорядженням сільського голови від 17.11.2015 року № 66 про покладення на секретаря виконавчого комітету Червонокамянскої сільської ради [PERSON] обовязків по вчиненню нотаріальних дій. Щодо посилання позивачів та той факт, що заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми як на підставу недійсності суд зазначає наступне. Відповідно до статей 1233, 1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок її смерті, право на складання заповіту має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Згідно із частинами 1, 2, 3 статті 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення.\~\~ Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не\~\~ може\~\~ особисто\~\~ підписати\~\~ заповіт,\~\~ він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу.\~\~ Заповіт має бути посвідчений нотаріусом\~\~ або\~\~ іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Стаття 1251 ЦК України передбачає, що якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Відповідно до п. 2.1 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 11.11.2011 року № 3306/5 нотаріальні дії вчиняються в приміщенні органу місцевого самоврядування. В окремих випадках, коли громадянин не може з'явитися в зазначене приміщення, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаним приміщенням. Якщо нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування, то в посвідчувальному написі на документі і в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій записується місце вчинення нотаріальної дії із зазначенням адреси, а також причини, з якої нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування. Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що заповіт був посвідчений не в приміщенні Червонокамянської сільської ради, а за місцем проживання відповідача та [PERSON] Пунктом 1.4 розділу 3 зазначеного Порядку визначено, що посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Посадова особа органу місцевого самоврядування може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути прочитаний уголос та підписаний заповідачем, про що ним зазначається у заповіті перед його підписом. Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що рукописний текст ««Цей заповіт прочитано мною, [PERSON], особисто вголос та власноручно підписаний, його зміст та умови відповідають моїм дійсним намірам» написаний не особисто [PERSON], а відповідачем, на користь якої, в тому числі, складений заповіт Згідно з положеннями ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є обов'язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі.\~Наявність підпису підтверджує наміри учасника(-ів) правочину, забезпечує їх\~ідентифікацію та цілісність документа, в якому втілюється правочин. Унаслідок цього\~підписання\~\~ правочину здійснюється\~\~ стороною\~\~ (сторонами) або уповноваженими\~особами власноручно. Відповідно до ч.2 ст.1247 ЦК України заповіт має бути особисто підписаний\~заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч. 4 ст.207 цього Кодексу. В ч.4 ст.207 ЦК України передбачено, що якщо фізична особа у зв'язку з\~хворобою або фізичною\~вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується\~нотаріально, засвідчується\~нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з\~яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє. Відповідно до ст.. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Таким чином, слід прийти до висновку, що заповіт як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам\~ЦК України щодо недійсності правочинів. При цьому недійсним заповіт може бути визнаний, зокрема, у випадках в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, коли заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, тому оскільки рукописний текст в оспорюваному заповіті виконаний \~не заповідачем, а відповідачем, що останнім не заперечується, секретар сільської ради дій, передбачених ч.4 ст.207 ЦК України, не вчинив, будь-які застереження в заповіті відсутні, то волевиявлення [PERSON] на час складання зазначеного заповіту не було вільним і не відповідало її волі, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь відповідача [PERSON] судовий збір в сумі 640,00 грн.

Outcome: approved