Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом про поділ майна подружжя придбаного під час шлюбу та визнання права власності на 1\\2 частку майна, визнання частково недійсними свідоцтва про право власності на нерухоме майно та Державного акта до відповідачів [PERSON], Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області, де третьою особою без самостійних вимог щодо предмету спору є відділ Держземагенства у Вижницькому районі, Чернівецької області. Посилається на те, що 03.08.1999 року між нею та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований у Вижницькому відділі реєстрації актів цивільного стану, який 09.11.2006 року - розірвано. Від шлюбу народилась дочка: [PERSON]. [INFO], яка проживає разом з нею. В період шлюбу за спільні кошти збудували нежиле приміщення будівлю бару в [ADDRESS]. Згідно виданого свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04.03.2008 року, яке видане взамін свідоцтва про право власності від 08.02.2005 року виконавчим комітетом Берегометської селищної ради на основі рішення №10 від 02.02.2005 року. Дане нежиле приміщення складається з 1 поверху літера «А» магазину бару, а саме; кухня 12,10 кв.м, кладова 4,5 кв.м, торговий зал 34,00 кв.м, коридор 10,50 кв.м, санвузол 2,40 кв.м, торговий зал 59.00 кв.м, санвузол 030 кв.м, всього по першому поверху 123,40 кв.м. 2 поверх літера «А» складається з тераси 24.00 кв м, кімната персоналу 14.60 кв.м, кімната відпочинку 17.90 кв.м, більярдна 72.70 кв.м ,вбиральня 1.90 кв.м, комора 0.80кв.м. Всього по 1 поверху 131,30 кв.м, а всього по літеру «А» 255.30 кв.м. Згідно експертного висновку, вартість бару становить 1216539,00 грн. Свідоцтво про право власності на дане майно та державна реєстрація права власності здійснена тільки на [PERSON] Зазначила, що вона згідно ст.60 СК України має право на спільне майно подружжя, вартість якого становить 1216539,00 грн. ЇЇ частка становить 608269,50 грн., на яку вона претендує для виділу в натурі. Крім цього, 03.03.2010 року [PERSON] було видано державний акт на право власності на земельну ділянку Серія [NUMBER] на підставі договору купівлі-продажу від 05.11.2009 року, кадастровий номер [NUMBER], цільовим призначенням 1.11.3- роздрібна торгівля та комерційних послуг (для будівництва та обслуговування бару та магазину), загальною площею 0,0291 га, яка розташована в [ADDRESS]. У відповідності до ст.120 ЗК України дана земельна ділянка належить їй пропорційно частці у вартості нежитлового приміщення - будівлі бару. Під час їхнього розлучення, аж до березня 2015 року, спорів щодо поділу їхнього спільного майна між ними не виникало, [PERSON] був згідний з тим, що вона має право на частку у їхньому спільному майні, однак у січні 2015 року їй стало відомо, що [PERSON] шукає купців на продаж майна, чим порушується її право власності. Просить поділити майно, набуте нею та [PERSON] за час їхнього шлюбу, визнати недійсним Свідоцтво про право власності на нерухоме майно Серія [NUMBER] видане 04.03.2008 року виконавчим комітетом Берегометської селищної ради, Вижницького району Чернівецької області, взамін свідоцтва про право власності від 08.02.2005 року на ім'я [PERSON] в частині права власності на 1/2 частину нежилого приміщення, що розташовані за адресою: [ADDRESS], визнати недійсним державний акт серії [NUMBER] від 03 березня 2010 року виданий на ім'я [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 05.11.2009 року, кадастровий номер [NUMBER], цільовим призначенням 1.11.3- роздрібна торгівля та комерційних послуг (для будівництва та обслуговування бару та магазину), в частині посвідчення права власності на 1/2 ідеальну частку від земельної ділянки загальною площею 0,0291 га, яка розташована в [ADDRESS], та виділити у власність та визнати за [PERSON] в порядку поділу спільного майна подружжя, право власності на 1/2 ідеальну частку нежилого приміщення, що розташоване за адресою: [ADDRESS], вартістю 608269,50 грн. виділити у власність право власності на 1/2 ідеальну частку земельної ділянки, що становить площу 0,01455га., від земельної ділянки загальною площею 0,0291га., що розташована в [ADDRESS]., кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], цільовим призначенням 1.11.3- роздрібна торгівля та комерційних послуг (для будівництва та обслуговування бару та магазину), вартістю 52228,59 грн. Виділити та залишити у власності за [PERSON], в порядку поділу спільного майна подружжя, право власності на 1/2 ідеальну частку нежилого приміщення, що розташоване за адресою: [ADDRESS], вартістю 608269,50 грн., виділити та залишити у власності за [PERSON], в порядку поділу спільного майна подружжя, право власності на 1/2 ідеальну частку земельної ділянки, що становить площу 0,01455га., від земельної ділянки загальною площею 0,0291га., що розташована в [ADDRESS]., кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], цільовим призначенням 1.11.3- роздрібна торгівля та комерційних послуг (для будівництва та обслуговування бару та магазину), вартістю 52228,59 грн. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному об'ємі, посилались на обставини викладені в позовній заяві, просила позов задовольнити. В судове засідання позивачка не з'явилася, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує щодо задоволення позову, просить розглянути справу за його відсутності. До початку розгляду справи від представника відповідача Берегометської селищної ради надійшла заява, в якій вони позовні вимоги визнають в повному об'ємі та просять справу розглядати без участі представника сільської ради. До початку розгляду справи від представника третьої особи відділу Держземагенства у Вижницькому районі, Чернівецької області надійшла заява, в якій вони не заперечують щодо поділу майна та просять справу розглядати без їх участі. Суд, заслухавши представника позивачки, відповідача, дослідивши письмові докази по справі, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно статті 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] з відповідачем [PERSON] з 03.08.1999 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який 09.11.2006 року - розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, Серія [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Вижницького РУЮ Чернівецької області, актовий запис №172. З копії державного акту серії [NUMBER] від 03 березня 2010 року вбачається, що власником земельної ділянки загальною площею 0,0291 га, кадастровий номер [NUMBER], цільовим призначенням 1.11.3- роздрібна торгівля та комерційних послуг для будівництва та обслуговування бару та магазину, яка розташована в [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 05.11.2009 року є [PERSON], що підтверджується копією державного акту. Згідно витягу з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки №34-28-0.2-1538/2-15 від 08.05.2015 року вбачається, що вартість земельної ділянки згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], площею 291 кв.м, кадастровий номер [NUMBER], цільовим призначенням 1.11.3- роздрібна торгівля та комерційних послуг для будівництва та обслуговування бару та магазину, яка розташована в [ADDRESS] та належить [PERSON], становить 104457,18 грн. З копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно Серія [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Берегометської селищної ради, Вижницького району Чернівецької області виданого на підставі рішення, взамін свідоцтва про право власності від 08.02.2005 року, виданого виконавчим комітетом Берегометської селищної ради на основі рішення №10 від 02.02.2005 року вбачається, що власником нежилого приміщення, загальною площею 255,30 кв.м; будівля бару та магазину - А, 255,30 кв.м., яке розташоване в [ADDRESS], є [PERSON] З висновку про вартість майна, який є додатком до звіту про оцінку майна-будівлі бару та магазину, загальною площею 255,30 кв.м., який розташований в [ADDRESS] від 26.04.2015 року вбачається, що ринкова вартість об'єкту оцінки, проведеного порівняльним методом, будівля бару та магазину, загальною площею 255,30 кв.м., в [ADDRESS] станом на 26.04.2015 року становить 1216539,00 грн. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ст.ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 68 СК України визначено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Статтею 69 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Кожен із співвласників має право на поділ спільного майна. Відповідно до ст.372 ЦК України передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частка майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно ч.1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно ч.3 ст.364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий поділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 370 ч.1. ч.2 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно ч.2 ст. 372 цього Кодексу у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно ст.86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Суб'єктами права спільної власності на земельну ділянку можуть бути громадяни та юридичні особи, а також держава, територіальні громади. Відповідно до ст.89 ч.ч.2-5 ЗК України в сумісній власності перебувають земельні ділянки подружжя, співвласників жилого будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до роз'яснень, які містяться у п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» слідує, якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Відповідно до ч.1 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.. Відповідно до ч.4 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відповідно до роз'яснень наданих у п.18-2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004р. із змінами від 19.03.2010р., відповідно до положень ст.81,116 ЗК України земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право в розмірі частки права власності у спільному майні, будинку, будівлі, споруди у відповідності до ст. 120 ЗК України, ст. 377 ЦК України. Враховуючи дослідженні докази та наявність домовленості сторін щодо поділу майна та обставини справи, суд приходить до висновку, що позивачка [PERSON] надала докази того, що в період шлюбу разом з відповідачем [PERSON] на земельній ділянці загальною площею 0,0291 га, яка розташована в [ADDRESS] з цільовим призначенням 1.11.3- роздрібна торгівля та комерційних послуг (для будівництва та обслуговування бару та магазину) ними спільно було побудовано будівлю бару та магазину, загальною площею 255,30 кв.м., а тому враховуючи визнання позову відповідачем [PERSON] спільно нажите майно подружжя підлягає поділу, а тому позовні вимоги щодо виділення у власність та визнання за [PERSON], в порядку поділу спільного майна подружжя, права власності на 1/2 ідеальну частку нежилого приміщення, що розташоване за адресою: [ADDRESS], вартістю 608269,50 грн. та виділення у власність та визнання за [PERSON], в порядку поділу спільного майна подружжя, права власності на 1/2 ідеальну частку земельної ділянки, що становить площу 0,01455га., від земельної ділянки загальною площею 0,0291га., що розташована в [ADDRESS]., кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], цільовим призначенням 1.11.3- роздрібна торгівля та комерційних послуг (для будівництва та обслуговування бару та магазину), вартістю 52228,59 грн.; виділення та залишення у власності за [PERSON] в порядку поділу спільного майна подружжя, право власності на 1/2 ідеальну частку нежилого приміщення, що розташоване за адресою: [ADDRESS], вартістю 608269,50 грн. та 1/2 ідеальної частки земельної ділянки, що становить площу 0,01455га., від земельної ділянки загальною площею 0,0291га., що розташована в [ADDRESS]., кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], цільовим призначенням 1.11.3- роздрібна торгівля та комерційних послуг (для будівництва та обслуговування бару та магазину), вартістю 52228,59 грн. є обґрунтованими та підлягають до задоволення. З огляду на викладене, враховуючи вимоги закону, суд вважає, що Свідоцтво про право власності на нерухоме майно Серія [NUMBER] видане 04.03.2008 року виконавчим комітетом Берегометської селищної ради, Вижницького району Чернівецької області, взамін свідоцтва про право власності від 08.02.2005 року на ім'я [PERSON] в частині права власності на 1/2 частину нежилого приміщення, що розташовані за адресою: [ADDRESS] та державний акт серії [NUMBER] від 03 березня 2010 року виданий на ім'я [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 05.11.2009 року, кадастровий номер [NUMBER], цільовим призначенням 1.11.3- роздрібна торгівля та комерційних послуг (для будівництва та обслуговування бару та магазину), в частині посвідчення права власності на 1/2 ідеальну частку від земельної ділянки загальною площею 0,0291 га, яка розташована в [ADDRESS], та виділена в натурі згідно плану, який зазначений в цьому державному акті, необхідно визнати недійсними. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь позивачки [PERSON] понесені судові витрати, а саме, судовий збір в сумі 3654,00 грн.

Outcome: approved