Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-10 00:00:00

Позивачка [PERSON], діючи через свого представника [PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить позбавити його батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування пред'явлених вимог позивачка зазначає наступне. 25 липня 2014 року вона та [PERSON] зареєстрували шлюб, від якого мають спільного сина - [PERSON], [INFO]. Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 22 лютого 2017 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 3 липня 2017 року присуджено стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на її утримання до досягнення сином трирічного віку. 17 серпня 2017 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу ухвалено рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання сина до досягнення ним повноліття. [PERSON] рішення суду про стягнення аліментів на утримання сина не виконує, що призвело до виникнення заборгованості. Малолітній син проживає з нею та перебуває на її утриманні. З самого моменту народження сина відповідач не виявляв до нього батьківського піклування, не проявляв інтересу до його здоров'я, не спілкувався з сином, не надав матеріальної допомоги на його утримання. Усі затрати на відпочинок, лікування, додаткові витрати на дитину сплачує вона самостійно. На даний час відповідач інтересу до дитини так і не проявляє. Таку поведінку відповідача вона розцінює як ухилення від виховання дитини, що, на її переконання, в силу п.2 ч.1 ст.164 СК України є підставою для позбавлення його батьківських прав в судовому порядку. Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. У судовому засіданні позивачка та її представник пред'явлені вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні. В подальшому в судове засідання не з'явилися, від представника позивачки надійшла заява, згідно якої останній наполягає на задоволенні позову, не заперечує проти розгляду справи за їх відсутності. Відповідач у судовому засіданні початково заперечував проти задоволення позову. Однак в подальшому в судове засідання не з'явився, подав заяву, згідно якої позов визнав повністю, просить розглянути справу за його відсутності. Представник третьої особи Іванова О.В. в судове засідання не з'явилася, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Проти задоволення позовних вимог не заперечувала, надавши лист про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав з урахуванням його згоди на це.

Outcome: approved