Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

позивачі звернулися до суду з позовом до Перечинської міської ради про визнання за ними права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будовами та спорудами. Свої вимоги мотивують тим, що [INFO] помер їх чоловік та батько - [PERSON]. Він залишив заповіт, яким все своє майно, в тому числі житловий будинок заповів їм у рівних долях. Вони прийняли спадщину за [PERSON], оскільки постійно проживали з ним на момент смерті, про відмову від спадщини не заявляли. Також спадщину за [PERSON] прийняла його донька [PERSON], так як на момент смерті батька проживала разом з ним, однак до заповіту включена не була. Спадковим майном, що залишилося після смерті [PERSON] є будинок [ADDRESS] з належними до нього будовами та спорудами. Для оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок вони звернулися до нотаріуса, однак їм було відмовлено у оформленні такої за відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, у зв'язку з чим право власності на нього не було зареєстроване. Тому просять задовольнити позов та визнати за ними право власності на вказаний будинок з господарськими будовами та спорудами в порядку спадкування за заповітом. Позивачі у судове засідання не з'явилися, однак подали заяви, в якій просили розглянути справу без їх участі та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. У судове засідання представник відповідача також не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, визнав позовні вимоги у повному обсязі та не заперечив проти задоволення позову. [PERSON] як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, у судове засідання не з'явилася, подавши заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позову не заперечила. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер чоловік [PERSON] та батько [PERSON] - [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого виконкомом Ворочівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області 26 квітня 2001 року (а. с. 7-12, 16). Також встановлено, що [PERSON] залишив заповіт, яким все своє майно, що буде належати йому на день смерті, в тому числі належний йому житловий будинок з усіма господарськими і побутовими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], заповів у рівних долях своїй жінці - [PERSON] та доньці [PERSON], що підтверджується копією заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Ворочівської сільської ради Перечинського району 18 лютого 1998 року та зареєстрованого в реєстрі за № 02 (а. с. 20). Встановлено, що згідно довідок виконкому Перечинської міської ради Закарпатської області № 74 та № 75 від 14 березня 2018 року, за даними погосподарської книги № 1 (особовий рахунок [NUMBER]) [PERSON], який помер [INFO], був головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] де на момент його смерті проживали та були зареєстровані його дружина [PERSON], [INFO], та доньки - [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], як спадкоємці першої черги (а. с. 18, 19). Також, як вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 51724204 від 26 квітня 2018 року, спадкова справа відносно спадкодавця [PERSON], який помер [INFO], відсутня (а. с. 36, 37). Як роз'яснено в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Таким чином, оскільки спадщина за спадкодавцем [PERSON] відкрилася [INFO] і строк на її прийняття закінчився до набрання чинності ЦК України (01 січня 2004 року), тому суд вважає необхідним для вирішення вказаного позову застосувати норми ЦК УРСР. Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 цього Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ст. ст. 524, 525, 529 ч. 1 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Разом з цим, як вбачається з повідомлення в. о. завідувача Перечинською державною нотаріальною конторою № 26/01-16 від 19 березня 2018 року, позивачам [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки відсутній документ, що посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно та відсутні відомості про реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме житловий будинок [ADDRESS] Закарпатської області (а. с. 17). Як роз'яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] будучи спадкоємцями за заповітом прийняли спадщину за [PERSON], оскільки постійно проживали разом з ним на час відкриття спадщини, протягом строку, встановленого статтею 549 ЦК Української РСР не відмовилися від неї, а тому вважаються такими, що прийняли спадщину. Відповідно до ст. 527 ЦК Української РСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Отже враховуючи те, що позивачі протягом встановленого законом строку прийняли спадщину, однак у них існують перешкоди у оформленні права на спадщину в нотаріальному порядку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved