Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до Новозбур'ївської сільської ради Голопристанського району Херсонської області та просять визнати за ними, право власності на житловий будинок [ADDRESS], на земельній ділянці площею 2500 м.кв. Свої вимоги вони мотивують тим, що їм, а також [PERSON], належала квартира [ADDRESS], яку згідно договору міни № 4802, зареєстрованому на Херсонській товарній біржі «Изумруд», було поміняно на житловий будинок [ADDRESS]. Право власності позивачів на вказаний житловий будинок було зареєстроване відповідно до діючого на той час законодавства, однак розпорядитися належним їм житловим будинком вони не можуть, оскільки договір міни був зареєстрований на товарній біржі, що суперечить вимогам ст. 227 ЦК УРСР, тому були вимушені звернутися до суду з зазначеним позовом для захисту своїх прав. В судовому засіданні [PERSON], що діяла за довіреністю від інших позивачів, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Також просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, на 1/6 частину зазначеного житлового будинку. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином та не з'явився без поважних причин. За наявності матеріалів у справі, суд вважає можливим розглянути позов у відсутності відповідача та за згодою представника позивачів ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає ст. 224 ЦПК України. Заслухавши представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги про визнання права власності на житловий будинок підлягають задоволенню з наступних підстав. Як слідує з матеріалів справи, 19.03.1999 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] був укладений договір міни № 4802, який зареєстрований на Херсонській товарній біржі «Изумруд», та згідно якого між сторонами було здійснено обмін нерухомим майном: житловий будинок [ADDRESS] та квартира [ADDRESS], відповідно. Відповідно до діючого законодавства, на момент укладення вищевказаного договору, право власності позивачів на житловий будинок [ADDRESS], на земельній ділянці площею 2500 м.кв. було зареєстроване в БТІ. Статтею 15 Закону України «Про товарну біржу» встановлено, що угода зареєстрована на товарній біржі, не підлягає нотаріальному посвідченню і вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Відповідно до ст. 227 ЦК України в редакції 1963 р. договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї угоди тягне недійсність правочину. На підставі ст. 47 ЦК України (1963 р.) якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. В порядку ст. 328 ЦК України в редакції 2003 р. право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірним, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Таким чином, зазначений будинок належить позивачам на праві спільної сумісної власності і відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України їх частки у праві спільної сумісної власності є рівними. Що стосується позовних вимог [PERSON], вони також підлягають задоволенню з наступних підстав. [INFO] помер спадкодавець - [PERSON], про що міським відділом ДРАЦС Головного управління юстиції у Херсонській області 11.06.2013 року зроблено відповідний актовий запис № 1137 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. До маси спадкового майна входить об'єкти нерухомості - 1/6 частина житлового будинку [ADDRESS]. Право власності [PERSON] на вказане майно підтверджується договором міни № 4802, який зареєстрований на Херсонській товарній біржі «Изумруд» та технічним паспортом на індивідуальний житловий будинок від 21.05.2014 року. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року за №7, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України (2004 р.), якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004 року. Таким чином, враховуючи, що спадщина відкрилася після смерті спадкодавця в 2013 році, суд вважає необхідним до вказаних правовідносин застосувати положення норм Цивільного кодексу України 2004 року, що діяв на час відкриття та прийняття спадщини. Відповідно до ст.1216, 1217 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця), яке здійснюється за заповітом або за законом. З матеріалів справи вбачається, що позивач зверталася до Першої Херсонської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті сина, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, оскільки об'єкт спадщини був придбаний на біржових торгах. Згідно ч. З п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 128 ч. 1 ЦК УРСР від 18 липня 1963 року, право власності (право оперативного керування) у набувача майна по договору виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Відповідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Враховуючи, що померлий [PERSON] не залишив після своєї смерті заповіту, то спадкування повинно відбуватися за законом. Згідно ст.1261ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя який його пережив та батьки. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] є матір'ю померлого [PERSON], що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану від 26.06.2014 року № 00014082681. З огляду на вищевказане та

Outcome: approved