Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою, в якій з усіма уточненнями просять визнати за ними право власності на будинок №4/6 по вул. Дунаєвського в м. Ужгород, з належними до нього господарськими спорудами, по ? за кожним, в порядку спадкування за заповітом після померлої 01.08.2009 року [PERSON]. Свої вимоги мотивували тим, що [PERSON] є їхньою матірю. Вказаний будинок був нею успадкований за заповітом після смерті її батька [PERSON], діда позивачів, спадщину прийняла шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини), але за своє життя остання не встигла зареєструвати своє право власності, тому при зверненні до нотаріальної контори позивачам було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, повязаних з видачею свідоцтва про право на спадщину. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав повністю. Треті особи в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, не заперечували проти задоволення позову. Дослідивши докази, суд дійшов таких висновків: Рішенням виконкому Ужгородської міської Ради депутатів трудящих №631 від 21.10.1955 року, було виділено земельну ділянку для індивідуального будівництва [PERSON] по провулку Дунаєвського, 4, розміром 600 кв.м.; [PERSON] по провулку Дунаєвського, 6. З договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на правах особистої власності з числом кімнат від одної до пяти включно від 27.09.1957 року, [PERSON] надано право на безстрокове користування земельною ділянкою по вул. Дунаєвського, 4, площею 600 кв.м. відповідно до плану земельної ділянки. З інвентаризаційної справи на домоволодіння №4 по вул.. Дунаєвського в м. Ужгород вбачається наступне: домоволодільцем зазначений [PERSON], зареєстрований за [PERSON] земельна ділянка №6 по вул.. Дунаєвського, будинок №4 по вул. Дунаєвського (літера А, житлова площа 21,9 кв.м.). Відповідно до ст. 182 ч.1 право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Разом з тим, станом на час набуття будинку у власність за чинним на той час цивільним законодавством настання права власності не повязувалось з моментом його реєстрації у відповідному порядку. Таким чином, [PERSON] на законних підставах набув право власності на будинок №4 по вул.. Дунаєвського в м Ужгород на земельній ділянці № 6 по вул.. Дунаєвського в м. Ужгород. Свідоцтвом про смерть підтверджено, що [PERSON] помер 23 жовтня 1967 року в м. Ужгород, актовий запис № 335. Із заповіту від 08.09.1967 р. вбачається , що [PERSON], що мешкає за адресою м. Ужгород, вул.. Дунаєвського, 4 заповів належний йому будинок з надвірними будовами, рідній дочці [PERSON], заповіт посвідчено на квартирі заповідача старшим нотаріусом Першої ужгородської державної нотаріальної контори Скляровою, зареєстровано в реєстрі за № 16235. Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, заповіт не скасовано. З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, вбачається, що [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] 17.02.1968 року, прізвище дружини після реєстрації шлюбу Гаврилюк. Відповідно до довідки №2058 від 14.09.2015 року, на день смерті [PERSON], разом з ним за адресою: м. Ужгород, вул.. Дунаєвського, 4 проживали його донька [PERSON], [INFO] та онук [PERSON],[INFO] Таким чином, суд вважає доведеним той факт, що після смерті [PERSON] спадщину фактично прийняла його донька [PERSON], оскільки спадщину прийняла в управління, тобто у відповідності до вимог ЦК УРСР, який діяв на час відкриття спадщини. Свідоцтвом про смерть підтверджено, що [PERSON] померла 03 серпня 2009 року в м. Ужгород, актовий запис № 800. З свідоцтва про народження ІІ-ФМ №287945 та ІІ Фм №392509 вбачається, що [PERSON] є матірю [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, відомості щодо спадкової справи [PERSON], померлої 01.08.2009 року відсутні. Відповідно до довідки №2060 від 14.09.2015 року, на день смерті [PERSON], разом з нею за адресою: м. Ужгород, вул.. Дунаєвського, 4 були зареєстровані та проживали її син [PERSON],[INFO] та донька [PERSON], [INFO] та онуки. Факт реєстрації позивачів на час відкриття спадщини за адресою: м. Ужгород, вул. Дунаєвського, 4 також підтверджується копіями паспортів. З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, право власності на будинок №4 по вул. Дунаєвського зареєстровано за померлим [PERSON]. З відповіді Комунального підприємства «Архітектурно-планувального бюро» вбачається, що за матеріалами інвентаризаційної справи на вказаний будинок, яка вперше була оформлена в жовтні 1960 року, до 1985 року він обліковувався під №4, домовласник [PERSON]. У 1996 році у справі вперше зявляється нумерація цього будинку як №6, проте рішення чи будь-які інші підтвердження цієї пере нумерації відсутні, крім підшитого у 2016 році до Замовлення на виготовлення довідки про власність Викопіювання з генерального плану. У відповідності до нього, за [PERSON] рахується земельна ділянка по адресі Дунаєвського,6, при цьому згідно з погодженим Планом ділянки під забудову, виданої [PERSON], адрес його так саме вказаний Дунаєвського, 4. Ймовірно, достовірною адресою вважають вул. Дунаєвського, 4. Разом з тим, за матеріалами інвентаризаційної справи на вказаний будинок, який вперше було обстежено у грудні 2009 року за замовленням спадкоємці [PERSON] у звязку з оформленням спадщини після смерті [PERSON], він також обліковується під №4. Для виготовлення інвентаризаційної справи замовник подала документи, з яких вбачається, що рішенням виконкому Ужгородської міської Ради депутатів трудящих від 28.02.1963 року за №89 було відмінено рішення виконкому № 631 від 21.10.1965 року про виділення земельної ділянки пл. 600 кв.м. по вул. Дунаєвського №4 гр-ну [PERSON], стадія будівництва 4 % та передано землю з незакінченим будівництвом гр.-ну [PERSON]. На підставі цього рішення з [PERSON] укладено договір про надання в безстрокове користування землі для будівництва. При цьому у вказаному рішенні були допущено дві помилки: щодо дати фактично скасовувалося рішення не 1965 року, а 1955року та щодо адреси пунктом вказаного рішення [PERSON] надано під забудову земельну ділянку не по вул.. Дунаєвського №4, а по вул. Дунаєвського, 6. В результаті ці помилки потягнули за собою подальші будинок, який за фактом знаходився під №6 (забудовники гр.. [PERSON]/Богдан) нумерувався під №4, в той час, як будинок під №4 (забудовник гр.. [PERSON]) залишився під самим номером і відомості (рішення) про те, що з дати надання землі для будівництва (з 1955 року) він перенумеровуюся у інвентаризаційній справі відсутні. Для зміни/присвоєння адреси зацікавленим особам необхідно особисто звернутися до Комунального підприємства «Архітектурно-планувального бюро». Відповідно довідки Комунального підприємства «Архітектурно-планувального бюро» від 13.06.2016 року будинок в м. Ужгород, вул. Дунаєвського буд 6(4) належав [PERSON]. Таким чином, з досліджених документів суд приходить до висновку, що будинок, забудовником якого є [PERSON], фактично має № 4/6, цей будинок фактично прийняла у спадщину [PERSON] і на цей будинок відкрилася спадщина після її смерті. Даних про інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, чи які б претендували на спадщину після смерті [PERSON], або претендували на право власності в даному домоволодінні з інших підстав, не виявлено. Відповідно до ст. 328 ЦКУ право власності набувається, зокрема, на підставі правочинів, а також в порядку спадкування. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, вказані в заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом, визначені в ст. ст.1261-1265 ЦК України. З аналізу доказів і вказаних норм закону, що регулюють дані правовідносини, слід вважати встановленим, що на день смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належний їй будинок. Позивачі як спадкоємці першої черги, проживали в даному будинку на день відкриття спадщини, а відтак вважаються такими, що прийняли спадщину. Тому є підстави для визнання за позивачами права власності на вказаний будинок в порядку спадкування за законом. Повний текст рішення виготовлення 29.12.2016 року. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved