Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом до відповідачів Лукавецької сільської ради, [PERSON], де третьою особою без самостійних вимог є Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області. Посилається на те, що [INFO] померла її баба [PERSON], яка проживала в [ADDRESS]. Після її смерті залишилась спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в [ADDRESS], вкладів, що знаходились в Територіальному відокремленому безбалансовому відділенні №10025/0183 с.Лукавці філії - Чернівецького обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України», а також земельної ділянки, яка належала [PERSON] згідно державного акту на право власності на земельну ділянку Серія [NUMBER] від 08 липня 2004 року, площею 2,16 га, що розташована на території Лукавецької сільської ради, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Зазначила, що спадкоємцем першої черги за законом на той час був її батько [PERSON], який своєчасно прийняв спадщину, 20 березня 2012 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на вклади. Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 20 березня 2012 року, за батьком визнано право власності на житловий будинок, що розташований в [ADDRESS], а на земельну ділянку, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва свідоцтво про право на спадщину не отримав, оскільки в процесі оформлення спадщини загубив оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку. [INFO] його батько [PERSON] - помер. Після його смерті залишилась спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями, вклади, що знаходились у відділені «Державний ощадний банк України », а також земельна ділянки площею 2,16 га, що розташована на території Лукавецької сільської ради, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яку він успадкував від [PERSON] Незадовго до смерті, а саме 14 квітня 2015 року [PERSON] склав заповіт згідно якого все своє майно заповів їй. Вона, як спадкоємець за заповітом своєчасно прийняла спадщину, оскільки звернулась до державного нотаріуса Вижницької державної нотаріальної із заявою про прийняття спадщини. 20 квітня 2016 року державний нотаріус, видала їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, а постановою від 10 червня 2016 року відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку так як нею не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності [PERSON] на дану земельну ділянку, а саме, оригіналу державного акту на право власності на земельну ділянку. Оскільки через те, що оригінал державного акту втрачений, вона позбавлена можливості в позасудовому порядку визнати право на спадщину за заповітом. Просить визнати за нею право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, а саме, на земельну ділянку площею 2,16 га, що розташована на території Лукавецької сільської ради, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлій [INFO] [PERSON], на підставі державного акту Серія [NUMBER], виданого 08 липня 2004 року на підставі розпорядження Вижницької РДА №142 від 24.05.2004 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №580 та яку згідно спадкування за законом успадкував [PERSON], який помер [INFO]. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи від позивачки [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. В судове засідання представник відповідача Лукавецької сільської ради не з'явився, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи від представника відповідача Лукавецької сільської ради надійшла заява, в якій вони позовні вимоги визнають в повному об'ємі та просять справу розглядати без участі представника сільської ради. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає, не заперечує щодо задоволення. В судове засідання представник третьої особи - Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов [PERSON] є обґрунтований і підлягає задоволенню в повному об'ємі. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [INFO] померла - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, Серія [NUMBER], виданого [INFO] виконавчим комітетом Лукавецької сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №39. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в [ADDRESS]; вкладів, що знаходились в Територіальному відокремленому безбалансовому відділенні №10025/0183 с.Лукавці філії - Чернівецького обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України»; земельної ділянки, яка належала [PERSON] згідно державного акту на право власності на земельну ділянку Серія [NUMBER] від 08 липня 2004 року, площею 2,16 га, що розташована на території Лукавецької сільської ради, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. З матеріалів спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] є [PERSON], що підтверджується копією його заяви від 22.02.2011 року. Приватним нотаріусом Вижницького районного нотаріального округу [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 2,16 га, що розташована на території Лукавецької сільської ради, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала [PERSON] згідно державного акту на право власності на земельну ділянку Серія [NUMBER] від 08 липня 2004 року; свідоцтво про право на спадщину за законом від 20.03.2012 року на вклади, що знаходились в Територіальному відокремленому безбалансовому відділенні №10025/0183 с.Лукавці філії - Чернівецького обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України». Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 20.03.2012 року за [PERSON] визнано право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в [ADDRESS]. [INFO] помер батько позивачки [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, Серія [NUMBER], виданого 22.09.2015 року виконавчим комітетом Лукавецької сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №49, копіє свідоцтва про народження, Серія [NUMBER], виданого 27.12.1978 року Чернівецьким РАЦС, актовий запис №3743, копією свідоцтва про одруження, Серія [NUMBER], виданого 19.07.1998 року Топорівською сільською радою, Новоселицького району Чернівецької області, актовий запис №6. За життя, а саме 14 квітня 2015 року, [PERSON] залишив заповітне розпорядження, відповідно до якого все майно, що буде належати йому на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого не складалось, і взагалі все те, на що він матиме право, заповів: [PERSON], що підтверджується копією заповіту, посвідченого 14 квітня 2015 року секретарем виконкому Лукавецької сільської ради, Вижницького району Чернівецької області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №18. З довідки Лукавецької сільської ради №184 від 04.05.2017 року вбачається, що спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є син [PERSON], який помер [INFO]. Після смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги є [PERSON] - дочка, [PERSON] - син. Судом також встановлено, що крім позивачки, спадкоємцем за законом є син померлого [PERSON] - [PERSON], який спадщину не прийняв, інших спадкоємців та осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадковому майні немає, що підтверджується копією спадкової справи №264/2015 року. Позивачка [PERSON] звернулась до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, але в зв'язку з відсутністю належним чином оформлених документів (в тому числі витяг з Державного земельного кадастру), що посвідчують право власності на дане майно, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що підтверджується копією постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії №696/02-31 від 10.06.2016 року. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, визначено, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є успадкування прав на майно, в тому числі за законом відповідно до ст. 1217 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно ч.1 ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.125 Земельного кодексу України (в редакції Закону від 25.10.2001 року) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно ч.1 ст.126 Земельного кодексу України (в редакції Закону від 25.10.2001 року) право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Виникнення права власності на земельну ділянку безпосередньо пов'язане з державною реєстрацією цього права, яка здійснюється шляхом внесення відповідного запису до Книги записів реєстрації державних актів на право власності па землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Згідно ст.126 ч.1, ч.2 п.б ЗК України (в редакції 05.03.2009 року) право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. 2. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: б) свідоцтвом про право на спадщину. Померлий [INFO] [PERSON], успадкував земельну ділянку площею 2,16 га, після смерті матері [PERSON], 20.03.2012 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, однак належним чином своє право не зареєстрував, оскільки оригінал державного акту було втрачено. Таким чином, право на земельну ділянку в порядку спадкування переходить до спадкоємця за заповітом [PERSON], яка прийняла спадщину після смерті [PERSON], оскільки звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Відповідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» згідно до ст.1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст.3, 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 01.01.2017 року), речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону. Враховуючи зазначені вимоги закону, а також з урахуванням наведених вище досліджених судом доказів, суд вважає, що державний акт про право приватної власності на землю, який був виданий 08.07.2004 року є дійсним на сьогоднішній день, а тому позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному об'ємі. При цьому судом не встановлено порушення нічиїх прав.

Outcome: approved