Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розділити їх спільне майно, яке вони придбали разом з відповідачем [PERSON] в період їх спільного сімейного життя шляхом визнання за нею право власності на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані в [ADDRESS], автомобіля [NUMBER] та сільськогосподарської техніки. В поданому позові свої позовні вимоги позивачка [PERSON] обґрунтовує наступним, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 21 липня 1990 року. Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 23.10.2017 року шлюб був розірваний. За час спільного проживання вона та відповідач [PERSON] придбали наступне майно, що є спільною сумісною власністю подружжя: згідно договору купівлі-продажу від 25.09.1992 року - житловий будинок [ADDRESS], загальною площею 51,5 кв.м дійсна вартість якого складає 8252 гривні, автомобіль [NUMBER], придбаний за спільні кошти на підставі договору купівлі-продажу №009699 від 15.10.2009 року, вартістю 1000 доларів США, що становить 26700 гривень. Також була придбана сільськогосподарська техніка - трактор колісний ЮМЗ-6, свідоцтво [NUMBER], культиватор КПС-4,2 свідоцтво [NUMBER], сівалку СЗ-3,6 свідоцтво [NUMBER], плуг ПЛН-3,5 свідоцтво [NUMBER], культиватор КРН-4,2 свідоцтво [NUMBER], культиватор КПЄ-3,8 свідоцтво [NUMBER]. Після розірвання шлюбу та припинення спільного проживання не може домовитися з відповідачем з приводу поділу спільного майна. Відповідач самовільно без погодження з нею забрав всю сільгосптехніку та реєстраційні документи на неї. Оскільки в добровільному порядку вирішити це питання з відповідачем не може, звернулася до суду з позовом про поділ майна подружжя, шляхом визнання за нею права власності на ? частину спільного майна подружжя, оскільки в силу матеріального становища не може компенсувати вартість своєї частки відповідачу та не згодна на відповідне відшкодування з боку відповідача на її користь. Крім того, у неї перебуває в особистій власності земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (придбана в порядку приватизації), яку вона обробляє самостійно, тому їй необхідна сільгосптехніка для обробки належної їй земельної ділянки. Згідно сімейного законодавства майно набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). У разі поділу набутого подружжям майна за час шлюбу належить дружині і чоловікові на праві спільної сумісної власності, частки їх є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] повністю підтримала заявлені позовні вимоги позивачки та обставини викладені в обгрунтування заявлених позовних вимог у позові, просила задовольнити позов та розділити спільне майно подружжя шляхом визнання права власності за кожним із ним відповідно до належної частки в спільній сумісній власності подружжя, так як такий варіант поділу не суперечить вимогам сімейного законодавства та інтересам подружжя. Відповідач [PERSON] пред'явлені позовні вимоги визнав, не заперечував проти поділу їх спільного майна, яке вони придбали за час шлюбу, також не заперечував проти запропонованого способу поділу їх спільного майна, оскільки у нього також не має коштів для проведення експертиз та сплати компенсації. Також просив врахувати, що частину сільгосптехніки позивачки вивезла з місця їх проживання і не надає йому можливості нею користуватися. Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані ними докази, вважає встановленими наступні обставини і відповідні їм правовідносини. Сторони проживали однією сім'єю та перебували з зареєстрованому з 21 липня 1990 року по 23 жовтня 2017 року, вели спільне господарство. Від даного шлюбу мають двох дочок, які вже повнолітні, однак проживають з ними. 23 жовтня 2017 року шлюб між сторонами розірваний. За час спільного проживання сторони придбали наступне майно: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 25.09.1992 року, автомобіль [NUMBER] на підставі договору купівлі-продажу №009699 від 15.10.2009 року. Також за спільні кошти була придбана сільськогосподарська техніка трактор колісний ЮМЗ-6, свідоцтво [NUMBER], культиватор КПС-4,2 свідоцтво [NUMBER], сівалку СЗ-3,6 свідоцтво [NUMBER], плуг ПЛН-3,5 свідоцтво [NUMBER], культиватор КРН-4,2 свідоцтво [NUMBER], культиватор КПЄ-3,8 свідоцтво [NUMBER], що підтверджується довідкою Головного Управління Держпродспоживслужби в Херсонській області від 08.06.2018 року. Дане майно подружжя зареєстроване за відповідачем [PERSON] У відповідності до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно ст.ст.69,70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Відповідно до ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі. У відповідності до ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розмір частки сторін рівні ? до ?. Позивачка просила здійснити поділ спільного майна подружжя шляхом визнання за нею права власності на ? частину їх спільного майна, оскільки придбане майно зареєстроване на відповідача і вона без його згоди не може використовувати дане майно. З урахуванням вищезазначеного суд вважає, що позов позивачки [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки відповідно до вимог сімейного законодавства вона вправі визнати за собою право власності на частку у спільному майні подружжя, яка становить ? частину. Даний спосіб поділу не суперечить вимогам сімейного законодавства, не порушує права сторін, оскільки вони не заперечували в судовому засіданні проти такого способу поділу. У відповідності до ст.141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат пов'язаних з розглядом справи, належать витрати - на професійну правничу допомогу стороні. Відповідно до акту виконання робіт за договором про надання правової допомоги від 18 січня 2018 року надані адвокатом [PERSON], яка представляла інтереси позивачки, витрати становлять 3200 гривень. Витрати по сплаті судового збору, які сплачені позивачкою становлять 640 гривень, що підтверджується документально, тому з урахуванням вищезазначеного судові витрати в сумі 3200 гривень + 640 гривень, а всього 3840 гривень підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved