Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

Позивачка, [PERSON], звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивовані тим, що вона [INFO] р. від відповідача [PERSON] народила сина [PERSON]. У свідоцтві про народження дитини відповідач записаний батьком. З дня народження дитини позивачка проживає з дитиною разом. Більш чотирьох років відповідач зовсім втратив інтерес до сина, вихованням дитини не займається, матеріально не забезпечує. На даний час відповідач проживає окремо в м. Авдіївка, але сина не відвідує, не виконує своїх обов'язків щодо його виховання, у зв'язку з чим просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи у встановленому законом порядку повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача, суд вважає за можливе вирішити справу у відсутності відповідача, на підставі наявних в ній даних і доказів, з постановленням заочного рішення. Представник третьої особи - Служба зі справ дітей Військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка до судового засідання не з'явився, у письмовій заяві позовну заяву підтримала у повному обсязі, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Перевіривши матеріали справи, вивчивши пояснення позивачки та представника третьої особи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого 19.05.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Авдіївського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] народився [INFO] року, його батьками є [PERSON] та [PERSON]. Згідно довідки - характеристики, виданої Авдіївським ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області за № б/н від 26.06.2017 р., [PERSON] за місцем проживання характеризується задовільно, алкогольними напоями не зловживає, на обліку у лікаря нарколога не перебуває. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам, виданого Авдіївським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, станом на 26.12.2017 року заборгованість [PERSON] з аліментів складає 28 829, 11 грн. Згідно наданої Авдіївською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 6 характеристики учня [PERSON], вбачається, що дитина виховується у неповній сім'ї, батько не проживає із родиною, місцезнаходження його невідоме. Також, батько не займається вихованням і навчанням сина. Мати приділяє належну увагу вихованню сина. Постійно підтримує зв'зок з класним керівником. Відвідує батьківські збори, намагається бути в курсі шкільних справ. Згідно рішення комісії з питань захисту прав дитини Військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області від 05.07.2017 року № 5, комісія вирішила клопотати перед судом про позбавлення батьківських прав гр. [PERSON], [INFO], у відношенні його неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 18 Конвенції, про права дитини, ратифікованою Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно до ст. 20 Конвенції, дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення або яка в її власних якнайкращих інтересах не може залишатися в такому оточенні, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою. Статтею 27 Конвенції передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов'язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, установленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 постанови пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З метою захисту найвищих інтересів дитини, для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, а також рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, суд вважає, що позов про позбавлення відповідача батьківських прав підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено та підтверджено доказами, що відповідач протягом тривалого часу дитину не відвідує, не займається її вихованням та не цікавиться її життям, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991 року, ст. 51 Конституції України, ст. ст. 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст.ст. 150, 164, 166 СК України, суд -

Outcome: approved