Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

Позивачі, обґрунтовуючи позовні вимоги, вказали, що вони є власниками з правом спільної часткової власності земельної ділянки кадастровий номер 4425110100:02:002:0301, площею 0,1 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на якій розташована садиба. Земельна ділянка позивачів межує з земельною ділянкою та садибою відповідачів, що проживають по [ADDRESS] . На відстані 2 метрів від житлового будинку позивачів, відповідачі побудували сарай й утримують там 4 свиней. Ці обставини підтверджуються актами комісійного обстеження ділянки садиби [ADDRESS] , яка належить позивачам. Оскільки таке розташування сараю з тваринами протиричить державним будівельним нормам, спричиняє незручності позивачам, що проявляється у сморіді, розпліднені комах у літку, то позивачі просять усунути їм перешкоди у користуванні своєю земельною ділянкою, зобов`язавши відповідачів за власний рахунок перемістити будівлю сараю на належній їм ділянці на дозволену будівельними нормами відстань - не ближче 15 метрів від житлового будинку. В судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити. Відповідач [PERSON] й [PERSON] й її представник [PERSON] позов не визнали, суду пояснили, що дійсно, влітку 2020 року в належнім їм на праві власності сараї, розміщеному на земельній ділянці за адресою [ADDRESS] тримали свиней. В липні 2020 року у сусідів, що проживають у будинку [ADDRESS] проводились заміри представниками Старобільської міської ради щодо розміщення споруд на їх земельній ділянці. Безпосередньо в них ніяких замірів не проводилося. Оскільки на час розгляду справи судом вони вже не тримають свиней у сараї, що розташований біля межі з земельною ділянкою позивачів, а тримають у сараї садовий інвентар, то вважають, що відсутній предмет спору. Суд, з`ясував позицію сторін, заслухав свідків, дослідив письмові докази, надані сторонами, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за слідуючих підстав: Судом встановлено, що позивачі й відповідачі є сусідами й власниками земельних ділянок, розташованих за адресами: [ADDRESS] ( [PERSON] та [PERSON] ) й [ADDRESS] ( [PERSON] та [PERSON] ), що підтверджується сторонами та матеріалами (на а.с. 3-5, інвентарними справами №№ 282, 285). Як вбачається з даних інвентарної справи № 282 по садибі [ADDRESS] ; сараї «Б» та «б» побудовані самовільно у 1981 році, після чого частка садиби подарована [PERSON] , а Ѕ частка успадкована [PERSON] . Згідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно сарай «Б» та «б» виготовлені із шлаку й шлаколиті. Згідно до акту від 03.07.2020 року (а.с. 11) встановлено, що по [ADDRESS] на відстані 1 м від паркану [PERSON] та [PERSON] в господарській будівлі (сараї) тримають 4 свиней відстань від будинку № [NUMBER] [PERSON] до місця утримання тварин (сараю) складає 2 м. Комісія рекомендувала перенести тримання свиней на допустиму відстань від житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 11). Згідно акту від 18.09.20 р. відповідачами [PERSON] та [PERSON] не виконані рекомендації комісії Старобільської міськради від 03.07.20 р. стосовно перенесення будівлі (сараю) для тримання свиней на допустиму відстань від житлового будинку [ADDRESS] згідно до ДБН України (а.с. 13). Свідки [PERSON] та [PERSON] , кожний окремо,б суду пояснили, що дійсно були членами комісії Старобільської міськради, які виходили за адресою: [ADDRESS] , за заявами [PERSON] та [PERSON] . Заявники скаржилися на сусідів [PERSON] та [PERSON] , які тримають свиней поблизу житлового будинку заявників. Вони виміряли відстань від сараю сусідів до будинку заявників [PERSON] та встановили, що сарай побудований на відстані одного метра від спільної між сусідамти огорожі й двох метрів від житлового будинку [ADDRESS] , що належить [PERSON] й [PERSON] . Вимірювання робили з садиби [PERSON] та [PERSON] . Сусіди - [PERSON] та [PERSON] були вдома, на території садиби [ADDRESS] й не заперечували, що тримають свиней у сараї. Згідно до таблиці 6.7 п. 6.1.41 Державних будівельних норм України Б. 22-12: 2019 господарські будівлі (сараї) для худоби, інших тварин та птахів площею до 50 м2 повинні розміщуватися на відстані 15 м від житлових будинків та літньої кухні. Згідно до ч. 7 ст. 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушую права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. За змістом ст. 376 ЦК України вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи можуть заявити за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою. Про це свідчить постанова Верховного суду від 06.09.2017 року в справі 6-1721цс16, від 16.01.2019 у справі 458/1173/14-ц. За ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Виходячи з того, що сараї, розміщені на ділянці «Б» та «б» садиби [ADDRESS] самочинно побудовані у 1981 році та не були введені в експлуатацію, побудовані з порушенням п. 6.1.41 ДБН Б.2.2 -12: 2019, істотно порушують права інших осіб, що доказано в судовому засіданні актами комісії (а.с. 11,13), показами свідків, то суд вважає за необхідно зобов`язати відповідачів перенести сараї «Б» та «б» на допустиму відстань від житлового будинку [ADDRESS] . Суд не може прийняти до уваги доводи відповідачів про те. Що вони на час розгляду справи в суді не утримують тварин, оскільки це не доказано відповідачами, а також про те, що будівельні норми не порушені. Оскільки предметом спору є будівлі сараїв, а не сам факт тримання чи не тримання в них тварин постійно чи тимчасово, то суд вважає своє рішення єдиним законним варіантом, що буде сприяти вирішенню спору. Витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню на користь позивачів солідарно з відповідачів в порядку ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved