Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

Позивачі звернулись до суду та просять визнати за ними право спільної сумісної власності на [ADDRESS], мотивуючи тим, що відповідно до рішення від 06.09.1996 року колективного сільськогосподарського підприємства ім. Крупської їхній сім'ї був виділений для проживання вище вказаний будинок. При зверненні з заявою до КСП ім. Крупської про надання дозволу на приватизацію наданого будинку, їм було відмовлено в приватизації. Внаслідок реорганізації КСП ім.Крупської, будинок в якому вони на даний час проживають знаходиться на балансі СТОВ «Бондарівське». При звернені до відповідача визнати за ними право власності на вказане нерухоме майно їм відмовили по причині, що право власності за набувальною давністю відноситься до компетенції сільської ради і рекомендували звернутися до суду. Позивачі в судовому засіданні позов підтримали та просять його задоволити. Представник позивачів в судовому засіданні позов підтримала та просить його задоволити з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні, яке відбувалося 22.01.2014 року щодо задоволення позову не заперечує. Щодо передачі житлових будинків у комунальну власність згідно законодавства пояснив, що товариство не має тих грошових коштів, які необхідно вложити в дані будинки та окрім того іще і сплатити ПДВ. В судове засідання на 06.02.2014 року відповідач не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив, про розгляд справи у його відсутність не клопотав. З метою не порушення чинного законодавства при визнанні відповідачем позову, суд постановив ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, заслухавши пояснення сторін, представника позивачів та дослідивши наявні в матеріалах справи докази прийшов до наступних висновків. Згідно архівного витягу (а.с.6) протокол №8 на засіданні КСП ім.Крупської від 06.09.1995 року було прийнято рішення про виділення житлового будинку в с.Красносілка [PERSON] В протоколі №1 цього ж витягу зазначається, що на засіданні звітних загальних зборів членів КСП ім.Крупської від 13.02.1996 року [PERSON] було відмовлено у приватизації житлового будинку, що знаходиться на балансі КСП ім.Крупської та дозволили приватизувати його, після відпрацьованих ним 15 років у господарстві з часу подачі заяви на приватизацію. Окрім того, наголосили проживаючим у цих будинках підтримувати їх в належному стані, ремонт та інші роботи виконувати за власний рахунок. Як вбачається із довідки виконавчого комітету Бондарівської сільської ради [PERSON] разом із сім'єю з 1996 року зареєстровані та проживають в с.Красносілка (а.с.7). Із довідки №169 від 04.11.2013 року СТОВ «Бондарівське» (а.с.8) вбачається, що [ADDRESS] знаходиться на балансі СТОВ «Бондарівське», яке є правонаступником КСП «ім.Крупської». У своєму повідомленні за №177 від 02.12.2013 року (а.с.18) директор СТОВ «Бондарівське» на заяву про передачу у приватну власність будинку зазначив, що вирішення питання про передачу будинку у приватну власність відповідно до ст.344 ЦК України відноситься до компетенції сільської ради та рекомендував звернутися до суду. Із трудової книжки на ім'я [PERSON] вбачається, що з 24.02.1993 року вона була прийнята в члени колгоспу ім. Крупської, 18.06.2002 року - звільнилась, а з 01.04.2003 року прийнята на роботу у СТОВ «Бондарівське» де і працює по даний час. У трудовій книжці [PERSON] зазначено, що з 31.08.1990 року по 20.04.2007 року він працював у КСП ім.Крупської, яке було згодом реорганізовано в СТОВ «Бондарівське». Статтею 344 ЦК України визначено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Таким чином, набувальна давність поширюється на випадки фактичного, безтитульного (незаконного) володіння чужим майном. Наявність у володільця певного юридичного титулу, наприклад, договору найму, оренди, зберігання тощо, виключає застосування набувальної давності. Володіння має бути добросовісним, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, інакше кажучи обставини, у зв'язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву стосовно правомірності набуття майна. Володіння має бути відкритим, очевидним для всіх третіх осіб, які повинні мати можливість спостерігати за ним, але це не означає, що володілець зобов'язаний спеціально інформувати оточуючих про своє володіння річчю. Володіння має бути безперервним протягом визначених законом строків (для нерухомого майна протягом 10 років). Дана позиція також викладена в п.6 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за №24-150/0/4-13 від 28.01.2013 року Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав, а саме: «…При вирішенні спорів, пов'язаних із виникненням і припиненням права власності, судам слід мати на увазі, що норми статті 344 ЦК про набувальну давність не підлягають застосуванню у випадках, коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалось на підставі договірних зобов'язань (договорів оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо), оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. Застосування набувальної давності передбачає відсутність титулу (підстави) для виникнення права власності в момент захоплення (заволодіння) чужою річчю. У разі якщо існує інша підстава для виникнення права власності у момент заволодіння (наприклад, спадкування), а сторона посилається на строк набувальної давності, слід визнати, що стороною вибрано невірний спосіб захисту, тобто такий, який не відповідає специфіці правовідносин, що виникли. Виняток прямо передбачено законом - це наявність між набувачем і власником договору, строк дії якого закінчився, а власник не заявив позову про витребування цього майна». В судовому засіданні безспірно встановлено, що позивачі проживають та користуються протягом тривалого часу житловим будинком на правовій підставі, а саме рішення КСП ім.Крупської від 06.09.1995 року, яке згодом було реорганізована у СТОВ «Бондарівське». Отже незаконність володіння в даному випадку відсутня. Окрім того, сторони не заперучують того факту, що володіють чужим майном. Таким чином, в даному судовому засіданні не знайшли підтвердження ознаки характерні для застосування ст.344 ЦК України. Позивачі невірно обрали шлях захисту свого права на отримання житла у власність. Зважаючи на викладене, у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю. Позивачами сплачено судовий збір у загальному розмірі 308,75 грн.

Outcome: dismissed