Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідачів Джулинської сільської ради, [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності з тих підстав, що як стверджує 12.11.2009 вона придбала у приватну власність житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами що знаходиться по [ADDRESS] у відповідачів [PERSON] та [PERSON] . Право власності на земельну ділянку під будинком, що належить [PERSON] зареєстровано за [PERSON] . Відповідачі [PERSON] та [PERSON] відчужуючи позивачу будинок не набували та не передавали права власності на земельну ділянку під розташованим на ній будинком, який вони згідно договору продали [PERSON] . Земельна ділянка площею 0,1997 га надана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, належала на праві власності [PERSON] та знаходилась за адресою [ADDRESS] присвоєно № 6. На вказаній земельній ділянці розташований житловий будинок, який належить на праві власності позивачці. Згідно довідки Джулинської сільської ради Бершадського району Вінницької області [PERSON] помер [INFO] та у нього спадкоємців немає. Просить визнати за нею право приватної власності на земельну ділянку з кадастровим № 0520481600:03:004:0014 розташовану по [ADDRESS] . Представник позивачки [PERSON] адвокат Денисюк О.С. через канцелярію суду подав заяву, в якій просить розглянути справу в його відсутність та відсутність його довірителя, позов підтримує повністю. Представник відповідача Джулинської сільської ради сільський голова Швець П.М. подав до суду заяву в якій позов визнав та просить справу розглядати за його відсутності. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, причин неявки суд не повідомили. Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі продажу серії ВМО № 379080 від 12.11.2009, інформацією з держреєстру РПНМ інформаційною довідкою № 234336799 від 26.11.2020. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно НВ - 0519985582020 від 07.08.2020 року право власності на земельну ділянку під будинком, що належить [PERSON] зареєстровано за [PERSON] . Земельна ділянка площею 0,1997 га надана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка належала [PERSON] та знаходилась за адресою [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Джулинської сільської ради № 2072 від 18.11.2019, державним актом на право власності на земельну ділянку, серія ЯД № 358881 від 28.03.2007. Відповідно до звіту про експертну оцінку приватної земельної ділянки з кадастровим № 0520481600:03:004:0014 її вартість склала 24903 грн. Згідно рішення 2 сесії 7 скликання Джулинської сільської ради від 13.11.2015 про перейменування вулиць, назву вулиці Інтернаціональна змінили на вулицю Покровська. [PERSON] помер [INFO] , спадкоємців немає, що підтверджується довідкою Джулинської сільської ради № 2008 від 21.12.2020. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Статтею 120 ЗК України визначено особливий правовий механізм переходу прав на земельну ділянку, який також пов`язаний з переходом права на будівлю і споруду, які розміщені на цій земельній ділянці. Відповідно до частини 1-3 статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди). За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, слід зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства. При цьому під час застосування положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України судам слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Згідно з підпунктом «ґ» пункту 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» з 01 січня 2010 року до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до статті 377 ЦК України і статті 120 ЗК України в редакції Закону України № 1702-VІ від 05 листопада 2009 року. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved