Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

Позивачка [PERSON], в інтересах якої, на підставі письмового доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги, діє адвокат Сірко Л.П. звернулась до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовною заявою до відповідачів [PERSON], [PERSON], третя особа: Виконавчий комітет Енергодарської міської ради, як орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей, про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог в позовній заяві представником позивача зазначено, що відповідач по справі - [PERSON] є сином позивачки, який проживав з іншим відповідачем по справі - [PERSON] без реєстрації шлюбу. Відповідачі по справі мають двох неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO] та доньку - [PERSON], [INFO]. Не маючи окремого житла і самостійного доходу з дати народження дітей Відповідачі проживали разом з позивачкою по справі в її квартирі за адресою: [ADDRESS]. За час сумісного проживання відповідачка не приділяла уваги вихованню дітей, державну допомогу призначену на дітей витрачала на власні потреби. Дітей утримувала позивачка разом зі своїм сином (відповідачем по справі). 28.06.2016 року між відповідачами виникла сварка, в результаті чого відповідачка покинула дітей на позивачку та її сина і переїхала на постійне місце проживання до своєї бабусі за адресою: м. Енергодар. [ADDRESS]. З того часу відповідачка жодного разу не навідувалась до дітей, навіть не телефонувала та не цікавилася їх життям. У зв'язку з цим батько дітей переоформив допомогу на їх утримання на своє ім'я, не зважаючи на даний факт кошти на утримання дітей позивачці не надавав, увагу дітям не приділяв. Виключно позивачка по справі з самого народження дітей щоденно займається їх вихованням, розвитком та матеріальним утриманням. В березні 2017 року відповідач по справі покинувши дітей пішов з квартири позивачки. З цього часу вже понад пів року відповідач по справі проживає окремо від дітей. Відповідачі по справі, ніде не працюють, не займаються вихованням дітей, не приймають участь у вихованні дітей, не надають кошти на їх утримання тому діти перебувають постійно на матеріальному утриманні позивачки. Позивачка зазначає, що вона максимально забезпечує потреби дітей, що підтверджується складеними Актами обстеження житлово-побутових умов, характеристиками з дитячого садка який відвідують діти, клопотанням про притягнення до адміністративної відповідальності, повідомленням про нецільове використання грошових коштів при народженні дитини. обставинах. Позивачка вважає, що відповідачі свідомо не бажають виконувати свої батьківські обов'язки, брати участь у вихованні дітей, виявляти турботу про них, оскільки перешкод чи заборон щодо побачення з дітьми, відповідачам ніхто не чинить. У зв'язку з чим, позивачка звернулася до суду та просить задовольнити позовні вимоги. У судове засідання позивачка з'явилася, позовні вимоги підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Представник позивача Сірко Л.П. яка діє на підставі письмового договору з позивачем про надання правової допомоги до суду з'явилася, також надала пояснення, аналогічні викладеним, позов підтримала в повному обсязі, просить його задовольнити. В судове засідання представник третьої особи - Виконавчий комітет Енергодарської міської ради, як орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей: Ситник Л.І., яка діє на підставі письмової довіреності, у судове засідання з'явилась, не заперечувала проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідачі по справі у судове засідання повторно не з'явилися, заперечень на позов не надали, заяв про зміну місця проживання до суду не надали. Повідомлялися судом за адресою їх місця проживання/реєстрації у встановленому законом порядку, однак до суду повернулися поштові конверти на ім'я відповідачів з поміткою пошти. Відповідно до ст.ст. 74-75, 77 ЦПК України, відповідачі повідомленні про час та місце слухання справи за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Враховуючи, що відповідачі повідомлені про час та місце розгляду справи, заяв або клопотань про перенесення розгляду справи до суду від відповідачів не надійшло, відповідно до вимог ст. ст. 169, 224 ЦПК України, суд ухвалив: розглянути справу у відсутності відповідачів в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів, оскільки неявка відповідачів не перешкоджає постановленню заочного рішення. Вислухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне: Відповідачі по справі - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], є батьками неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO] та доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.6, 7). Згідно з актами обстеження матеріально - побутових умов: спільні неповнолітні діти відповідачів проживають разом з позивачкою по справі (а.с.12, 13); Згідно характеристик з дошкільного закладу, відповідачі по справі не навідували дитячий садок де навчаються їх неповнолітні діти: син - [PERSON] та донька - [PERSON] (а.с.8, 9); Згідно висновку Служби у справах дітей від 30.05.2017 року, було встановлено нецільове використання відповідачами коштів при народженні дитини (а.с.11). Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Батьки зобов'язані виховувати та піклуватись про дітей, що також визначено у ст.150 СК України. Ухилення ж батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч.4 ст.155 СК України, ст.12 закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Відповідно до п.2, 4 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, є хронічними алкоголіками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Нормами ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» констатовано, що на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готуватиїї до самостійного життя та праці. Відповідно до п.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989 року (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1997р. та яка набула чинності для України 27.09.1997р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно ч.1 ст.19 Конвенції, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно ч.1 та ч.2 ст. 27 вказаної Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно принципу 6 Декларації про права дитини від 20.11.1959 року, яка проголошена Генеральною Асамблеєю ООН, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна зростати, окрім іншого, в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. Отже, з досліджених доказів, в їх сукупності, судом встановлено, що протягом досить тривалого часу відповідачі не цікавляться дітьми, тобто свідомо нехтують виконанням своїх батьківських обов'язків, самоусунулись від виховання своїх дітей. Виконавчим комітетом Енергодарської міської ради, як органом опіки та піклування в особі служби у справах дітей надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів по справі. Отже, вирішуючи питання щодо позбавлення відповідачів батьківських прав, суд приймаючи до уваги конкретні обставини справи та вимоги закону, дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині обґрунтовані, підтверджуються наданими доказами, позбавлення батьківських прав, у даному випадку, є доцільним та відповідає інтересам дитини та на думку суду є єдиним можливим засобом забезпечення дитині спокійного життя та гармонічного виховання, як того вимагає ст.150 СК України. При цьому застосовуючи такий крайній захід, як позбавлення батьківських прав, суд також враховує, що у разі зміни обставин, що стали підставою для позбавлення відповідачки батьківських прав, вона має право бути поновленою у батьківських правах відносно своєї доньки відповідно до положень ст.169 СК України. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved