Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що житловий будинок № 126 по вул. Володимирська (колишня назва Кірова) в м. Носівка Чернігівської області відносився до типу колгоспних дворів. Станом на 15 квітня 1991 року членами даного колгоспного двору були [PERSON], [PERSON] та [PERSON], який помер 11 січня 2001 року. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв його рідний брат [PERSON], але нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на належну [PERSON] частину зазначеного житлового будинку. ЦНАП Носівьскої РДА відмовив [PERSON] та [PERSON] у реєстрації за ними, як членами колишнього колгоспного двору, права власності на належні їм частини зазначеного житлового будинку. У судове засідання позивачі не зявилися, подали до суду заяву, в якій зазначили, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просили їх задовольнити, справу розглянути без їх участі. У судове засідання представник Носівської міської ради Чернігівської області не зявився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що міська рада не заперечує проти задоволення позовних вимог та просить розгляд справи проводити без участі їх представника. Суд проводить підготовче засідання у відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок № 126 (колишній номер 104) по вул. Володимирська (колишня назва Кірова) в м. Носівка Чернігівської області відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані та проживали [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва на право власності на жилий будинок від 15 серпня 1988 року (а.с. 12), копією довідки Носівської міської ради Чернігівської області від 10 липня 2017 року (зворот а.с. 13) та копією витягу із рішення виконавчого комітету Носівської міської ради Чернігівської області № 167 від 30 червня 2017 року (а.с. 13). Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. За таких обставин [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належало по 1/3 частині житлового будинку № 126 по вул. Володимирська в м. Носівка Чернігівської області, як членам колишнього колгоспного двору. 11 січня 2001 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 11). У судовому засіданні встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняв його рідний брат [PERSON], на імя якого 22 квітня 2001 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), що підтверджується копією спадкової справи № 239/2001 до майна померлого [PERSON] (а.с. 36-40). Таким чином, [PERSON] успадкував після смерті [PERSON] належну йому 1/3 частину житлового будинку № 126 по вул. Володимирська в м. Носівка Чернігівської області. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину житлового будинку, що належала [PERSON], у звязку із відсутністю на нього чинного правовстановлюючого документа, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2474/02-31 від 14 листопада 2017 року (а.с. 19). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У судовому засіданні встановлено, що центр надання адміністративних послуг Носівської РДА не може провести державну реєстрацію права власності за [PERSON] та [PERSON] на належні їм по 1/3 частині житлового будинку № 126 по вул. Володимирська в м. Носівка Чернігівської області у звязку з тим, що державний реєстратор не наділений правом визначення часток у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно колгоспного двору, що підтверджується повідомленням № 27/13-18 від 10 липня 2017 року (а.с. 14). З матеріалів справи вбачається, що на житловий будинок № 126 по вул. Володимирська в м. Носівка Чернігівської області виготовлена технічна документація (а.с. 15-17). За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевикладеного та ст.ст. 120, 123, 530, 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 200, 259, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, постановою Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», суд, -

Outcome: approved