Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

Позивачі звернулись у серпні 2015 року до суду з позовом до відповідача, в якому прохають визнати за кожним із них право власності на ? частини земельної ділянки площею 3,657 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Плішивецької сільської ради Гадяцького району Полтавської області, що належало [PERSON], який помер [INFO]. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача - територіальної громади Плішивецької сільської ради Гадяцького району Полтавської області у судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника. Проти позовних вимог не заперечують. Представник третьої особи - Гадяцької державної нотаріальної контори Полтавської області у судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи без участі представника. Проти позовних вимог не заперечують. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 08.09.2003 року на випадок своєї смерті [PERSON] зробив заповітне розпорядження, згідно якого все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і все те, що буде йому належати на день смерті, і на що він за законом матиме право заповів [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Відповідно копії свідоцтва про смерть, виданого повторно, серії [NUMBER] від 23.07.2014 року [PERSON] помер [INFO] (а.с. 6). Померлий [PERSON] був зареєстрований та проживав станом на [INFO] за адресою: [ADDRESS]. На день смерті з ним була зареєстрована дружина - [PERSON]. Інших зареєстрованих станом на [INFO] не значилося (а.с. 7). Після смерті [PERSON], який помер [INFO], [PERSON] та [PERSON] були подані заяви про вступ в управління майном, що підтверджується довідкою з виконавчого комітету Плішивецької сільської ради Гадяцького району Полтавської області та копіями їхніх заяв про прийняття спадщини (а.с. 10, 12, 13). Із копії заяви [PERSON] до Гадяцької державної нотаріальної контори від 24.02.2004 року вбачається, що [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер [INFO], на користь [PERSON] та [PERSON] (а.с. 14). Відповідно копії державного акта серії [NUMBER] від 21.11.2001 року [PERSON] було передано у приватну власність земельна ділянка площею 3,657 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Плішивецької сільської ради (а.с. 15). Із пояснення Гадяцької державної нотаріальної контори вбачається, що [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [INFO] [PERSON] у зв'язку з відсутністю оригіналу державного акта на право приватної власності на землю на спадкове майно, а саме: земельної ділянки, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Плішивецької сільської ради Гадяцького району Полтавської області (а.с. 17). Також, згідно повідомлення Гадяцької державної нотаріальної контори Полтавської області після померлого [INFO] [PERSON] із заявами про прийняття спадщини звернулись [PERSON] та [PERSON], із заявою про відмову від спадщини звернулась [PERSON] Свідоцтва про право на спадщину не видавались. Відомості про інших спадкоємців відсутні (а.с. 34). Відповідно ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Частиною 1 ст. 524 ЦК Української РСР визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. За правилами ч. 1 ст. 534 ЦК Української РСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Із ст. 548 ЦК Української РСР вбачається, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлений факт належності [PERSON], померлому [INFO], земельної ділянки площею 3,657 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Плішивецької сільської ради. Після його смерті спадщину за заповітом прийняли [PERSON] та [PERSON] Дружина померлого - [PERSON] надала заяву про відмову від спадщини на користь [PERSON] та [PERSON] Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги повністю знайшли своє підтвердження належними доказами по справі, є законними та обґрунтованими, тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved