Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування, так як 04 грудня 2014 року Іванівським районним судом Одеської області прийнято рішення, яким позов [PERSON] та [PERSON] задоволено повністю, визнано заповіт, що вчинений [PERSON] на користь [PERSON], посвідчений 18.10.2010 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за № 1592 - недійсним; визнано свідоцтво про право на спадщину, видане приватним нотаріусом Іванівського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] за № 2243 від 21.12.2011 року - недійсним; визначено [PERSON] та [PERSON] додатковий строк для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] строком у три місяці. Рішення набрало чинності 16 лютого 2015 року. Після набрання чинності зазначеним вище рішенням суду від 04 грудня 2014 року, [PERSON] та [PERSON] звернулись до приватного нотаріуса Іванівського нотаріального округу - [PERSON] з заявами про прийняття спадщини. Під час звернення до нотаріуса, їм було роз'яснено, що відповідно до чинного законодавства для оформлення спадщини нотаріусу необхідно подати оригінали правовстановлюючих документів на нерухоме майно - земельну ділянку. Оригінали зазначених документів знаходяться у відповідачки [PERSON], яка за скасованим на даний час заповітом, оформила право власності на спірну земельну ділянку на себе. Звернувшись до [PERSON] з цього приводу, остання відмовилась передати правовстановлюючі документи на земельну ділянку позивачам. 15 травня 2015 року приватний нотаріус Іванівського районного нотаріального округу [PERSON] прийняла постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відповідно до зазначених постанов - спадкоємці [PERSON] та [PERSON] не надали оригіналів документів щодо належності спадкодавцеві земельної ділянки, за адресою Одеська область, Калинівська сільська рада, масив №20, діл. № 294, а відповідно до довідки Відділу Держземагенства у канівському районі Одеської області право власності на земельну ділянку за [PERSON] - не зареєстровано, оскільки ця земельна ділянка вже була перереєстрована на [PERSON] згідно скасованого на даний час свідоцтва про право на спадщину. Позивачі надали до суду заяви про слухання справи у їх відсутність, на позовних вимогах наполягали. Відповідачка позов визнав в частині визнання права власності на спадкове майно, а в частині стягнення судових витрат заперечувала про що надала письмову заяву. Позивачі по справі позовні вимоги про стягнення судових витрат просили залишити без розгляду, про що надали письмові заяви. Відповідно до ч.1 ст.197 ЦПК України - уразі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, за таких обставин судове засідання по справі було проведено без засобів технічної фіксації судового процесу. Суд, дослідивши письмові матеріали справи та з урахуванням положень ст. 60 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається та ст. 11 ЦПК України, згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказі в сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити виходячи з наступного. Суд, при дослідженні доказів, якими позивач обґрунтував позов встановив, що 30 березня 2011 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. 03 жовтня 2005 року Калинівською сільською радою був посвідчений заповіт, яким [PERSON] заповідала своє майно, а саме земельну ділянку та майновий пай [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. 18 жовтня 2010 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за № 1592 було посвідчено новий заповіт, яким [PERSON] заповідала все своє майно своїй онуці [PERSON]. 21 грудня 2011 року приватним нотаріусом Іванівського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відповідно до якого право власності на земельну ділянку, площею 7,51 га, за адресою: Одеська область, Іванівський район, Калинівська сільська рада, масив 20, діл. 294 - перейшло до [PERSON] 04 грудня 2014 року Іванівським районним судом Одеської області прийнято рішення, яким позов [PERSON] та [PERSON] задоволено повністю, визнано заповіт, що вчинений [PERSON] на користь [PERSON], посвідчений 18 жовтня 2010 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за № 1592 - недійсним; визнано свідоцтво про право на спадщину, видане приватним нотаріусом Іванівського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] за № 2243 від 21 грудня 2011 року - недійсним; визначено [PERSON] та [PERSON] додатковий строк для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] строком у три місяці. Рішення набрало чинності 16 лютого 2015 року. Відповідно до ч4. ст.. 1254 ЦК України встановлено, що якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу. Враховуючи вищевикладене, а саме факт скасування нового заповіту з підстав, передбачених ст. 1257 та 225 ЦК України, при скасуванні нового заповіту - попередній заповіт відновив свою силу. Згідно із ст.. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Відповідно до ч. ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Після набрання чинності зазначеним вище рішенням суду від 04 грудня 2014 року, 26.02.2015 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до приватного нотаріуса Іванівського нотаріального округу - [PERSON] з заявами про прийняття спадщини. Під час звернення до нотаріуса, їм було роз'яснено, що відповідно до чинного законодавства для оформлення спадщини нотаріусу необхідно подати оригінали правовстановлюючих документів на нерухоме майно - земельну ділянку. Оригінали зазначених документів знаходяться у [PERSON], яка за скасованим на даний час заповітом, оформила право власності на спірну земельну ділянку на себе. Звернувшись до [PERSON] з цього приводу, остання відмовилась передати правовстановлюючі документи на земельну ділянку позивачам. 15.05.2015 року приватний нотаріус Іванівського районного нотаріального округу [PERSON] прийняла постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відповідно до зазначених постанов - спадкоємці [PERSON] та [PERSON] не надали оригіналів документів щодо належності спадкодавцеві земельної ділянки, за адресою Одеська область, Калинівська сільська рада, масив №20, діл. № 294, а відповідно до довідки Відділу Держземагенства у канівському районі Одеської області право власності на земельну ділянку за [PERSON] - не зареєстровано, оскільки ця земельна ділянка вже була перереєстрована на [PERSON] 1.0. згідно скасованого на даний час свідоцтва про право на спадщину. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За викладених обставин, враховуючи те, що у позивачів відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку, відповідач [PERSON] відмовляється їх передати їм, - позивачі не можуть отримати у приватного нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, а відтак наявний спір про право має вирішуватись в судовому порядку шляхом визнання за позивачам права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Виходячи з наведеного, суд вважає , що згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилалися позивачі, обґрунтовуючи свої вимоги, доведені в судовому засіданні належними та допустимими доказами у відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України та наявні законні підстави для задоволення позовних вимог про визнання права власності у порядку спадкування. За таких обставин суд вважає за можливе позовну заяву [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити, позовні вимоги про стягнення судових витрат залишити без розгляду в звязку із заявою позивачів.

Outcome: approved