Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи тим, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області по справі №2-2450/2011 з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини, щомісячно, починаючи з 20.04.2011 року. Виконавчий лист перебуває на примусовому виконанні в ДВС з 24.01.2013 року. Однак відповідач належним чином не виконує свої обов`язки по утриманню дитини. Тому позивачка просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення по сплаті аліменті у розмірі 44 122 грн. 80 коп. Ухвалою суду від 02.11.2020 року у вказаній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка до суду не з`явилась, про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, направив відзив на позовну заяву в якому зазначає, що виконавчий лист перебуває на виконанні з 24.01.2013 року відповідно до постанови про відкриття провадження. Відповідач не погоджується з розрахунком позивача та зазначає, що згідно листа Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Другого Суворовського відділу Державної виконавчої служби від 04.02.2021 року, щодо розрахунку заборгованості від 02.04.2014 року боржником сплачено: - 2013 рік: 30.04.2013 року - 500 грн; 29.05.2013 року - 500,00 грн; 21.11.2013 року - 600,00 грн; - 2014 рік: 04.02.2014 року - 500,00 грн; 06.2014 року - 1000,00 грн; - згідно розрахунку заборгованості від 22.03.2018 року боржником було сплачено за період 2014-2018 року : 27.08.2014 року - 500,00 грн; 12.02.2015 року - 500,00 грн; 05.03.2015 року - 500,00 грн; 30.10.2015 року - 1000,00 грн; 17.05.2016 року - 500,00 грн; 29.07.2016 року - 500,00 грн; 08.11.2016 року - 1000,00 грн; 11.01.2017 року - 500,00 грн; 07.11.2017 року - 1000,00 грн; 08.12.2017 року - 990,00 грн; 09.02.2018 року - 1000,00 грн.; - за період з 2017 року стягувану перераховано з депозитного рахунку відділу кошти : 2017 лютий 500,00 грн; - 2018 рік: лютий 2000,00 грн; 990,00 грн; квітень 1000,00 грн; травень 1000, 00 грн; липень 1000,00 грн; серпень 1000,00 грн; жовтень 1000,00 грн; - 2019 рік: квітень 1000,00 грн; березень 1000,00 грн, серпень 1000,00 грн; жовтень 1000 грн; - 2020 рік: березень місяць 7000,00 грн; квітень 3000,00 грн; червень 1500, 00 грн; липень 1500,00 грн та 60 000 грн; вересень 1500,00 грн; жовтень 1 500,00 грн; листопад 1500 грн.; - 2021 рік: січень 1500,00 грн; лютий 1500,00 грн. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача. Так, судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Відповідач, відповідно до рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 серпня 2011 року по справі №2-2450/2011, повинен сплачувати на користь позивачки аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини, щомісячно, починаючи з 20.04.2011 року. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Таким чином, фактично вказаною нормою права закріплено відповідальність платника аліментів за прострочення сплати аліментів. При цьому, передбачена ст.196 Сімейного кодексу України відповідальність у вигляді сплати неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів настає за наявності вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення суду у порядку встановленому Сімейним кодексом. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості зі сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику. Наведені вище докази підтверджують також, що починаючи з 24.01.2013 року по 27.07.2020 року відповідач аліменти на утримання дитини не сплачує в повному обсязі. Згідно наданого позивачкою розрахунку загальна сума пені за період з 20.04.2011 року по 27.07.2020 року становить 44 122,80 грн. Натомість, позивачка [PERSON] в 2013 році звернулася до виконавчої служби з виконавчим листом, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 24.01.2013 року. А тому, із врахуванням розрахунку Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Другого Суворовського відділу Державної виконавчої служби по сплаті аліментів від 07.07.2020 року та постанови про відкриття виконавчого провадження від 24.01.2013 року розмір неустойки (пені) становить 31 596, 72 грн. Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Враховуючи, що стягнення неустойки (пені) спрямоване на підвищення захисту майнових прав дитини, позовні вимоги [PERSON] про стягнення на її користь пені за прострочення сплати аліментів є правомірними. Суд зауважує і на те, що згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України, неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Саме така правова позиція 25.04.2018 року висловлена у постанові Верховного Суду України у справі № 572/1762/15-ц. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заборгованість та прострочення по сплаті аліментів виникли з вини відповідача, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають часткового задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial