Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

Позивачі звернулися з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю зазначивши, що з 14.11.1992 року позивач-1 перебувала в шлюбі з відповідачем та 28.03.2005 року шлюб між ними було розірвано. Причиною розладу стосунків між позивачем-1 та відповідачем стало зловживання відповідачем спиртними напоями. В обґрунтування позовних вимог позивачем-1 зазначено, що на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 15.10.2007 року приватним нотаріусом [PERSON] Кіровоградського міського нотаріального округу по реєстру №66, їй та позивачу-2 належить по 1/2 частині кожному на праві приватної спільної часткової власності житлового будинку № 24 з господарсько-побутовими будівлями та спорудами по пров. Херсонському у місті Кіровограді. У вказаному будинку зареєстровано 4 особи: позивачі, відповідач, який після розірвання шлюбу залишився проживати в належному позивачам будинку та сестра позивача-1 [PERSON]. В даний час позивачі мають намір розпорядитися своєю власністю, проте позбавлені такої можливості, оскільки у будинку проживає відповідач, що обмежує право позивачів на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном, у зв'язку з чим позивачі звернулися до суду з заявою про усунення перешкод в користуванні власністю. Позивачі у судове засідання з`явилися, позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити. Відповідач у судове засідання з`явився, позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи та надавши оцінку доказам у їх сукупності суд вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. 15 січня 2007 року позивач-1 разом з позивачем -2 придбали у [PERSON] будинок [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 15 січня 2007 року, посвідченого 15.10.2007 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] Крім того, згідно з Витягом з державного реєстру правочинів № 3459196 від 15.01. 2007 року позивачі є набувачами права власності будинку [ADDRESS]. Відповідно до архівної довідки № 107659 від 29.04.2014 року, виданої Обласним комунальним підприємством «Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» позивачам належить по ? ч. будинку [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 28.03.2005 року, виданого Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, актовий запис № 94. Згідно з довідкою про склад сім`ї №825 від 06.05.2014 року, виданої квартальним комітетом №10, у будинку [ADDRESS] зареєстровані та фактично проживають [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Факт реєстрації зазначених осіб у будинку [ADDRESS] також підтверджується домовою книгою на вказаний будинок. У відповідності до висновку за результатами проведення перевірки від 05.02.2013 року, затвердженого начальником Ленінського ВМ УМВС України в області встановлено, що 05.02.2013 року [PERSON] повідомила орган внутрішніх справ про те, що її колишній чоловік [PERSON] (відповідач) бешкетує та проведеною перевіркою за поясненням [PERSON] було встановлено, що [PERSON] погрожував їй фізичною розправою, [PERSON] пояснив, що фізичною розправою не погрожував. 14.06.2011 року за фактом повідомлення [PERSON] про влаштуванням [PERSON] . сімейної сварки, Ленінським ВМ КМВ УМВС України в області винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має право використовувати його для промислового виробництва. Згідно з ч.2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним систематично руйнують або псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ним в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Як передбачено ст. 157 ЖК України членів сім`ї власника житлового будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Разом з тим, позивачами у судовому засіданні не доведено систематично руйнування або псування відповідачем жилого приміщення, або використання його не за призначенням, або систематичного порушенням правил соціалістичного співжиття, що свідчило б про неможливість для позивачів проживання з відповідачем в одному будинку, З урахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку, що обставини викладені у позові знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, є обґрунтованими, доведеними, а тому порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення даного позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed