Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із позовом до [PERSON], який в подальшому уточнили, та просили припинити право відповідача на ? частку у спільному майні, а саме, квартири [ADDRESS], визнати за [PERSON] право власності на ? частку у вищезазначеній квартирі та присудити на користь [PERSON] грошову компенсацію за належну йому ? частину спірної квартири у сумі 50 000,00 гривень з депозитного рахунку Червонозаводськогго районного суду м. Харкова, на який було внесено зазначені кошти. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі зазначили, що квартира [ADDRESS] належить їй та відповідачу на праві спільної часткової власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 27.08.1998 року, виданим Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду. Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30.01.2014 року було визначено частки у спільній власності на спірну квартиру, на підставі якого їм належить 2/4 частки, а відповідачу - ? частка цієї квартири на праві спільної часткової власності. Але на протязі тривалого часу відповідач не мешкає у зазначеній квартирі, не має інше житло та ніяк не приймає участь у її утриманні, поточному ремонту та сплаті комунальних платежів. У зв'язку з неподільністю вищезазначеної квартири позивачі просили присудити на користь відповідача грошову компенсацію за належну йому ? частку цієї квартири у сумі 50 000,00 гривень з депозитного рахунку Червонозаводського районного суду м. Харкова, на який було внесено ними зазначені кошти, припинити право спільної часткової власності та визнати за [PERSON] право власності на належну відповідачу ? частку спірної квартири. Позивачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явились, про день та час слухання справи повідомлялись своєчасно та належним чином. Від позивача [PERSON] надійшла заява з проханням розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник позивача [PERSON] у судовому засідання підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Суд, заслухавши думку представника позивача, відповідача, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної часткової власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 27.08.1998 року, реєстраційний номер № 9-98-124735, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду. (а.с. 6-7) Відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам йогосім'ї. Згідно рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30.01.2014 року визначено по 1/ 4 частки квартири [ADDRESS] у спільній власності за [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. За [PERSON] визнано право власності на ? частину вищезазначеної квартири в порядку спадкування за законом після смерті прийомної матері [PERSON](а.с. 12-13) Відповідно до ст. 183 ЦК України квартира [ADDRESS] є річчю неподільною, оскільки частка співвласника [PERSON] є незначною та розподіл квартири в натурі відповідно до ідеальних часток не можливий. Як встановлено у судовому засіданні, відповідач [PERSON] на даний час мешкає за іншою адресою, належною йому ? часткою в квартирі [ADDRESS] не користується. Згідно ст. 360 ЦКУ співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Відповідно до п.1 ст. 347 ЦК України особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Не користуючись своєю ? часткою квартири [ADDRESS], не приймаючи участь в утриманні квартири, у її поточному ремонті та сплаті комунальних платежів відповідач [PERSON] фактично відмовився від права власності. Враховуючи той факт, що частка відповідача у квартирі [ADDRESS] є незначною, не можливий ні її поділ в натурі між співвласниками, ні виділ частки у спільному майні співвласнику, ні встановлення порядку його користування між співвласниками, а також відповідач тривалий час не проживає в квартирі, не утримує її, не вносить коштів в рахунок її ремонту та плати комунальних послуг, суд вважає, що припинення права відповідача на частку у спільному майні, яким є вищезазначена квартира, не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача та членам його сімї. Відповідно до ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику Застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.1991 року, при вирішення справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що при неможливості виділу частки в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутньої такої згоди - судом по дійсній вартості будинку на час розгляду справи. Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункту чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза. В окремих випадках суд може врахувати конкретні обставини справи і при відсутності згоди власника, що виділяється, зобов'язати решту учасників спільної власності сплатити йому грошову компенсацію за належну частку з обов'язковим наведенням відповідних мотивів. Зокрема, це може мати місце, якщо частка у спільній власності на будинок є незначною й не може бути виділена в натурі чи за особливими обставинами сумісне користування ним неможливе, а власник в будинку не проживає і забезпечений іншою житловою площею. Згідно квитанції, наданої представником позивача [PERSON], за згодою відповідача [PERSON] на депозитний рахунок Червонозаводського районного суду м. Харкова було внесено суму у розмірі 50 000,00 гривень як грошову компенсацію за належну ? частку квартири [ADDRESS]. Згідно до ст.174 ч.4, ч.5 ЦПК України у разі визнання позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, суд дійшов до висновку, що відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечує проти грошової компенсації за його 1/4 частку квартири [ADDRESS], що є підставою для задоволення позовних вимог шляхом припинення права власності на ? частку у спільній частковій власності на вищезазначену квартиру, яка належить [PERSON], присудити на його користь грошову компенсацію за належну йому ? частку квартири у сумі 50 000,00 гривень та визнати за [PERSON] право власності на зазначену частку майна. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved