Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, обґрунтовуючи свої вимоги наступними обставинами. 19 серпня 2014 року сталась дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участі позивачки [PERSON] та відповідачки [PERSON] В результаті ДТП автомобіль позивачки [PERSON] зазнав механічних ушкоджень, які згідно звіту про оцінку шкоди, були оцінені у розмірі 8392, 28 грн. Факт вини відповідачки [PERSON] у вчиненні ДТП підтверджується адміністративним протоколом, складеним за порушення п. 2.3 «б», п. 10.9 правил дорожнього руху, та постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу про притягнення її до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за скоєне ДТП. Оскільки відповідачка [PERSON] не вчинила передбачені вимогами законодавства дії щодо повідомлення ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» про настання страхового випадку, третьою особою позивачці [PERSON] було відмовлено у виплаті страхового відшкодування. Враховуючи зазначені обставини, позивачка [PERSON] просить суд стягнути з відповідача [PERSON] майнову шкоду у розмірі - 8392,28 грн. та моральну шкоду у розмірі - 5000,00 грн. У судовому засіданні позивачка [PERSON] участі не приймала, представник позивачки [PERSON] подав письмову заяву, в якій просив розглядати справу за відсутності позивачки та його відсутності, підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином за місцем реєстрації. Повідомлення з відміткою про сплив строку зберігання повернуто до суду. Заяви про перенесення розгляду справи або щодо розгляду справи за його відсутністю від відповідача до суду не надходило. Третя особа ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» до судового засідання подала заяву, в якій просила суд розглядати справу без її участі, винести рішення згідно наданих пояснень. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд розглядає справу за відсутності належним чином повідомленого відповідача з ухваленням заочного рішення. Оскільки учасники судового розгляду до суду не з'явились, суд розглядає справу в порядку ч.2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Приймаючи до уваги подані заяви, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає частковому задоволенню з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що 19 серпня 2014 року о 09 год. 45 хв. відповідачка [PERSON], керуючи автомобілем «Шевроле Лацеті» реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись заднім ходом по вул. Телевізійній, 3є у м. Кривому Розі, скоїла наїзд на автомобіль «Ніссан», реєстраційний номер [NUMBER], яким керувала позивачка [PERSON], внаслідок якого автомобілям завдано технічних пошкоджень (а.с. 6, 8). Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 17 вересня 2014 року встановлено, що [PERSON] порушила п. 2.3 «б», п. 10.9 Правил дорожнього руху України та визнано її винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУПАП, у зв'язку з чим на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с.7) Відповідно до рахунку № 3086 від 18 листопада 2014 року вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Ніссан», реєстраційний номер [NUMBER] становить 8392 грн. 28 коп., у тому числі ПДВ (а.с. 10). Як вбачається з матеріалів справи, договірні відносини щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності у [PERSON] існували з ПАТ «Страхова компанія «ВУСО». Так, згідно зі ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Пунктом 22.1 ст. 22 зазначеного закону визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п.п. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - Моторному (транспортному) страховому бюро України (надалі - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змога виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Згідно зі ст. 990, 991 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його представника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта, складеного страховиком. Однією з підстав відмови у здійсненні страхової виплати є несвоєчасність повідомлення страхувальником без поважних причин про настання страхового випадку. Листом від 11 листопада 2014 року № 5239 третьою особою ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» було відмовлено позивачці [PERSON] у виплаті страхового відшкодування з огляду на те, що ані [PERSON], як водій застрахованого транспортного засобу, ані [PERSON], як сторона по договору про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності, страхову компанію не повідомляли про настання страхового випадку, як цього вимагає чинне законодавство України. Таким чином, оскільки страховик не має повноважень здійснити нанесену шкоду позивачці [PERSON], то відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Враховуючи вищезазначене, та те, що факт вчинення ДТП з вини відповідачки [PERSON] встановлено на підставі судового рішення, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідачки [PERSON] майнової шкоди у розмірі 8392 грн. 28 коп. підлягає задоволенню. Позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди можуть бути задоволені частково, у зв'язку з наступними обставинами. Стаття 23 ЦК України визначає, що моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. При цьому, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що майну позивачки [PERSON] дійсно було завдано матеріальну шкоду з вини відповідачки [PERSON], яка не була компенсована в добровільному порядку. Однак, жодних документів з закладів охорони здоров'я, які б підтверджували погіршення стану позивачки в наслідок ДТП, суду не було надано. Квитанція з аптеки на придбання заспокійливих засобів датована 28 листопада 2014 року, а ДТП за участю сторін сталось 19 серпня 2014 року, отже встановити причинно-наслідковий зв'язок між цими фактами не вбачається можливим. При цьому, суд враховує, що позивачка [PERSON] в наслідок даного ДТП у якому відсутня її вина , тривалий час була позбавлена можливості користуватись належним їй на праві власності транспортним засобом, що завдало їй ряд незручностей, потягло зміну звичного укладу життя , у зв»язку з чим, вона несла негативні емоційні переживання , які не покращували її психологічний стан . На підставі вищезазначеного, суд виходить із характеру та обсягу душевних страждань, понесених позивачкою [PERSON] внаслідок ДТП, та, виходячи з обсягу доказової бази, засад вважає, що із відповідачки [PERSON] підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 1000, 00 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути із відповідача на користь позивача судові витрати у справі, а саме судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі наведеного, та

Outcome: partial