Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] , Княжицької сільської ради Бучанського району Київської області, Бучанської районної державної адміністрації, Головного управління Держгеокадастру у Київській області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Княжичі» про визнання права на завершення приватизації та оформлення права власності на земельну ділянку. На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON] . За життя мати заповіт не склала. Спадкоємцями першої черги є вона та її рідний брат [PERSON] . Розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 30 листопада 2012 року № 3189, було надано дозвіл [PERSON] на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,63 умовних кадастрових гектара для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель резерву (запасу) Княжицької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області за межами населеного пункту. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31.05.2012 у справі № 2-2202/12 визнано за [PERSON] в порядку спадкування право на земельну частку (пай) в розмірі 2,63 умовних кадастрових гектарів із земель резерву в межах Княжицької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області та право на земельну частку (пай) площею 0,1421 га на землях багаторічних насаджень (сад) реорганізованого КСП «Агрофірма Княжичі» в межах Княжицької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. З викопіювання з протоколу поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) багаторічні насадження (сад) КСП «Агрофірма Княжичі» земельна ділянка належна [PERSON] значиться [ADDRESS] , на схемі вказано місце її розташування.Вона та її мати [PERSON] проживали та були зареєстровані за однією адресою, а тому вона фактично вступила у управління спадковим майном після смерті матері. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.02.2020 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Дудкіної Н.В. їй відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на належні померлій [PERSON] земельну частку (пай) розміром 2,63 га умовних кадастрових гектарів із земель резерву в межах Княжицької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області та права на земельну частку (пай), розміром 0,1421 га на землях багаторічних насаджень (сад) реорганізованого КСП «Агрофірма Княжичі» в межах Княжицької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Постанова мотивована тим, що вона не надала документи, що посвідчують право власності спадкодавця на вказане нерухоме майно, що зареєстроване у встановленому законом порядку. Зазначала,що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийнявши спадщину після смерті матері, вона набула право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали їй, включно із правом на продовження приватизації земельної ділянки. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11.03.2021 року відкрито провадження у справі, призначене підготовче судове засідання. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28.09.2021 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду на 10.12.2021 року на 11 год.00 хв. В судове засідання позивач та її представник [PERSON] , не з`явилися, надіслали до суду заяву, згідно якої вимоги підтримали з посиланням на обставини, які викладені в заяві, просили їх задовольнити та розглянути справу без їх участі. Відповідач [PERSON] . Про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Подав заяву у якій просив розглядати справу в його відсутності. Позовні вимоги підтримує. Представник відповідача Княжицької сільської ради Бучанського району Київської області в судове засідання не з`явився. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник відповідача Бучанської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Київській області в судове засідання не з`явився. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Княжичі» в судове засідання не з`явився. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Предметом спору у цій справі є визнання права на завершення приватизації земельної ділянки у порядку спадкування, приватизація якої була розпочата, проте не завершена за життя спадкодавця. Згідно зі статтею 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації (стаття 125 ЗК України в редакції від 31 березня 2006 року). До складу спадщини відповідно до статті 1218 ЦК України входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення. Як вбачається із матеріалів справи, спадкодавець [PERSON] отримала право нарозроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність згідно розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 30 листопада 2012 року № 3189 та визнано за [PERSON] в порядку спадкування право на земельну частку (пай) в розмірі 2,63 умовних кадастрових гектарів із земель резерву в межах Княжицької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області та право на земельну частку (пай) площею 0,1421 га на землях багаторічних насаджень (сад) реорганізованого КСП «Агрофірма Княжичі» в межах Княжицької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, згідно рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31.05.2012 у справі № 2-2202/12. Відповідно до абзацу 2 пункту 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Відповідно до частини п`ятої статті 11 ЦК України цивільні права можуть виникати з рішення суду. З урахуванням вищенаведеного, рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31.05.2012 у справі № 2-2202/12, що набрало законної сили 02.07.2012 є підставою для переходу вказаного права у порядку спадкування. За стиною другою статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. З огляду на наведені норми закону, захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом 1 частини третьої статті 152 ЗК України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду з позовами про визнання відповідного права у порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2021 року у справі № 370/1854/20, також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц, провадження 14-652цс18, у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 128/1911/15-ц, від 30 червня 2020 року у справі № 623/633/17, від 25 березня 2020 року у справі № 158/1672/17, від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17, від 29 серпня 2019 року у справі № 554/1195/17, що свідчить про сталість судової практики у вирішенні питання права на завершення приватизації земельної ділянки. Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

Outcome: approved