Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

Позивачка [PERSON], [INFO], звернулась 10.11.2015 року в суд з цим позовом, вказуючи, що з 2011 року по 28 лютого 2012 року вона перебувала у цивільному шлюбі з відповідачем - [PERSON], [INFO]. Коли вона завагітніла то одразу повідомила про це відповідача. Спочатку він не заперечував цьому та радив не переривати вагітності. Однак 25 лютого 2012 року мати відповідача поставила його перед вибором або вона, позивачка, або автомобіль. Нащо останній вибрав автомобіль. Після придбання відповідачем легкової автомобіля він забрав свої речі з квартири де вони разом мешкали однією сім'єю та повідомив, що вона з дитиною поки ще не входить в його плани. [INFO] року вона народила сина [PERSON]. Запис про батька дитини був вчинений з її слів, відповідно до ст.135 СК України, оскільки відповідач відмовився визнавати себе батьком дитини. На даний час відповідач продовжує не визнати себе батьком дитини, аліменти не сплачує, тому вона змушена звернутись до суду з цим позовом. Наполягала на визнанні відповідача батьком дитини, [PERSON], що народилася у неї [INFO] року, зобов'язанні органів РАГСу внести відповідні зміни у актовий запис про її (дитини) народження та на стягненні з відповідача аліментів на утримання сина у розмірі ? частини всіх його доходів щомісяця до досягнення дитиною повноліття, а також відшкодування понесених судових витрат у справі. В ході розгляду справи у суді позивач повністю підтримала свої позовні вимоги. Додатково зазначала, що дитина народилась здоровою і доношеною. Відповідач будь-якої допомоги на утримування дитини не надає. Вона ніде не працює через безробіття. Її мати померла, а батько проживає у іншій родині і допомоги їй не надає. На цей час вона проживає разом з бабою по лінії матері. Державна допомога на дитину як одинокій матері закінчилась. Тому вона фактично позбавлена засобів до існування. Відповідач [PERSON], [INFO], позов не визнав у повному обсязі. Заперечував своє батьківство. Стверджував, що дійсно тривалий час був знайомий з позивачкою, але з серпня 2011 року перестав з нею спілкуватись та став підтримувати стосунки з іншою жінкою. Тому він та його представник за довіреністю [PERSON] просили у позові відмовити у повному обсязі за його бездоказовості. Від призначення проведення у справі генетичної експертизи щодо визначення біологічного походження дитини від батька, сторони відмовились, посилаючись на відсутність коштів на її оплату. Тому при вирішенні цієї справи суд виходить із отриманих в ході розгляду справи доказів. Вислухавши пояснення сторін, покази свідка та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі, виходячи з такого. Згідно вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Викладені позивачем обставини справи підтверджуються письмовими доказами справи, зокрема: Як свідчить з копії Актового запису про народження №322 від 10.07.2012 року, складеного про народження [PERSON], [INFO], відділом ДРАЦС по м.Котовську та Котовському району Котовського міськрайонного управління юстиції Одеської області, батьками цієї дитини записано [PERSON] і [PERSON]. Місце народження м.Котовськ. Запис про батька зроблено згідно заяви матері. Згідно свідоцтва про народження дитини матір'ю дитини записано - [PERSON], а батьком - [PERSON]. Згідно ст.128 Сімейного Кодексу України за відсутності заяв, право на подання яких встановлено статтями 126 і 127 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Доказом батьківства відповідача стосовно цієї дитини є покази свідка [PERSON], який під страхом кримінальної відповідальності за дачу неправдивих показів, свідчив, що є добре знайомий зі сторонами у справі. По товариське заходив до них в гості коли вони проживали у наймані квартирі по [ADDRESS], де сторони спільно проживали однією сім'ю у період вересня -жовтня 2011 року. При цьому позивачка у спілкуванні з ним, свідком, йому говорила, що батьком її сина є відповідач у справі. Відповідно з урахуванням звичайної вагітності строком у 9 місяців зачаття дитини мало місце у вересні -жовтні 2011 року, що підтверджує доводи позивача і не протирічить показам свідка. Будь-яких доказів в обґрунтування заперечення відповідача щодо свого батьківства ним не представлено. За таких обставин суд приходить до висновку, що саме відповідач, а не хто-небудь інший, є батьком дитини, [PERSON], що народився у позивачки [INFO] року, і його данні як батька дитини мають бути внесені до актового запису про народження цієї дитини. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язанні займатись вихованням дитини. При цьому передача на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язків батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиниою1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки судом задовольняється вимога позову про визнання відповідача батьком дитини, тому з нього слід стягнути аліменти на користь позивачки на утримання їх спільного сина [PERSON] у розмірі запропонованому нею, починаючи з дня подачі позову, тобто, 10.11.2015 року та на період до його повноліття. З урахуванням всіх обставин справи, суд вважає за необхідне допустити стягнення аліментів негайно у межах платежу за один місяць. У зв'язку із задоволенням позову і відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України суд покладає на відповідача судові витрати у справі.

Outcome: approved