Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням та зняття з реєстрації. В обґрунтування позову зазначили, що згідно зі свідоцтвом на право власності на житло від 05.09.2008 року квартира, яка. знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] В 2001 році [PERSON] уклала шлюб із відповідачем, у зв'язку з чим вони дозволили відповідачу вселитися до квартири та зареєструвати своє місце проживання за адресою: [INFO]., кв. 24. З червня 2014 року шлюбні стосунки [PERSON] з відповідачем фактично були припиненні, в зв'язку з чим, відповідач змінив місце свого проживання, та його особистих речей в квартирі немає. Але не зважаючи на те, що відповідач довгий час не проживає в квартирі за адресою: вул. Черкасова, 18/24 у м. Кривий Ріг, останній так і не знятий з реєстрації. В квартирі фактично мешкає та зареєстровані: [PERSON], [PERSON] та двоє її синів: [PERSON] та [PERSON] і.С., згідно довідки з місця проживання. Згідно акту від 03 червня 2015 року, [PERSON] фактично не проживає за вищевказаною адресою понад рік. Оскільки, відповідач в добровільному порядку не знімається з реєстрації із спірної квартири, участі у витратах на її утримання не бере, а його реєстрація за вказаною адресою створює їм перешкоди як власникам в користуванні та розпорядженні нерухомим майном вважають, що їх права порушені і підлягають захисту в судовому порядку. Відповідач - [PERSON], не являється власником або співвласником даного житлового приміщення та не має законних підстав на проживання, не бажає виселитися в добровільному порядку, оплату комунальних послуг не здійснює та у зв'язку з викладеним вони змушені звернутися з цього приводу до суду. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, і осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи вищевикладене, а також те, що реєстрація відповідача у вказаній квартирі порушує їх права, оскільки вони змушені сплачувати комунальні послуги по числу зареєстрованих в квартирі осіб, а не по числу фактично проживаючих, просять визнати [PERSON], таким що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], знявши його з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Позивачі звернулися до суду с заявами про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи позов підлягає частковому задоволенню і відповідно до ст. 405 ЦК України, визнати [PERSON] втратившим право користування житловим приміщенням. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що згідно свідоцтва на право власності на житло від 05.09.2008 року квартира, яка. знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]В.(а.с..9-10). З акту від 03.06.2015 року [PERSON] в спірній квартирі не мешкає з червня 2014 року, (а.с.11), житло за призначенням не використовує більш ніж рік без поважних причин і може бути визнаним втратившим право користування спірною квартирою. В частині позову про зобов'язання зняття з реєстрації позивачам слід відмовити, оскільки відповідач визнається таким що втратив право користування житловим приміщенням, тому згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - орган державної міграційної служби при винесенні такого рішення, зобов'язаний самостійно зняти особу з реєстраційного обліку, для цього винесення окремого судового рішення не потрібно. На підставі ст.405 ЦК України,

Outcome: partial