Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

позивачі звернулася до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовною вимогою до відповідачів про виділ частки майна в натур та про встановлення порядку користування і розпорядження земельною ділянкою. Свої позовні вимоги мотивували тим, що позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] являються власниками 1/2 частини житлового будинку, що знаходяться за адресою [ADDRESS] з відповідною частиною надвірних споруд. Відповідачу [PERSON] належить 1/6 частина житлового будинку, що знаходяться за адресою [ADDRESS] з відповідною частиною надвірних споруд, а відповідачу [PERSON] є власником 1/3 частини житлового будинку, що знаходяться за адресою [ADDRESS] з відповідною частиною надвірних споруд. Між сторонами виникають спори та конфлікти про порядок користування і володіння будинком. На даний момент угоди про поділ майна в натурі, що є у спільній частковій власності, не досягнуто. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, та з урахуванням проведеної експертизи, просила розподілити спірний будинок на 2 частини, згідно варіанту № 2. Позивач [PERSON] та [PERSON] надали доручення позивачу [PERSON] представляти їх інтереси. Відповідач [PERSON] позов не визнав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася причини неявки не повідомила. Суд, вислухавши осіб, які приймають участь в справі, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє з наступних підстав: Судом встановлено, що на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом позивач [PERSON] є власником 1/6 частини спірного домоволодіння, позивач [PERSON] є власником 1/6 частини спірного домоволодіння та позивач [PERSON] є власником 1/6 частини спірного домоволодіння, а разом 1/2 частини житлового будинку за адресою [ADDRESS]. Відповідачу [PERSON] належить 1/6 частина житлового будинку, що знаходяться за адресою [ADDRESS] з відповідною частиною надвірних споруд, а відповідач [PERSON] є власником 1/3 частини житлового будинку, що знаходяться за адресою [ADDRESS] з відповідною частиною надвірних споруд, а разом 1/2 частини житлового будинку за адресою [ADDRESS]. Згідно ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, окрім випадків і в порядку, встановлених законом, а згідно ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Відповідно до проведеної у справі будівельно-технічної експертизи від 04.08.2014 року суду надано два варіанти виділу 1/2 частини земельної ділянки позивачу та відповідачам по справі на праві власності. Твердження позивача, про те, що виділення позивачам їх частин земельної ділянки відповідно до другого варіанту експертизи є оптимальним для будівництва будинку, є обґрунтованими та доведеними належними та допустимими доказами, а тому заслуговують на увагу. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно висновку експерта № 2374/2375/13-24 від 04.08.2014 року провести фактичний розподіл домоволодіння [ADDRESS] відповідно до варіанту 2 розподілу домоволодіння згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 2374/2375/13-24 від 04.08.2014 року. Виділити в натурі [PERSON], [PERSON], [PERSON] 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] відповідно 2 варіанту судової будівельно-технічної експертизи № 2374/2375/13-24 від 04.08.2014 року, а саме: частину веранди 1-1, площею 5,4 кв.м., вартістю 6116 грн., частину коридору 1-2, площею 7,2 кв.м., вартістю 13136 грн., кімнату 1-7, площею 21 кв.м., вартістю 42165 грн., кімнату 1-8 площею 10,6 кв.м., вартістю 21283 грн., ганок вартістю 754 грн., частину погреба (під будівлею) 3737 грн., а всього вартістю 87191 грн., фактична частка становить 46/100 частки. Виділити в натурі [PERSON], [PERSON] 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] відповідно 2 варіанту судової будівельно-технічної експертизи № 2374/2375/13-24 від 04.08.2014 року, а саме: частину веренди 1-1, площею 5,3 кв.м., вартістю 5996 грн., частину коридору 1-2 площею 2,0 кв.м., вартістю 3650 грн., санвузол 1-3, площею 3,5 кв.м., вартістю 7028 грн., кухню 1-4, площею 8,4 кв.м., вартістю 18553 грн., кімнату 1-5 площею 12,2 кв.м., вартістю 24496 грн., кімнату 1-6 площею 14 кв.м., вартістю 28110 грн., сарай (времянка) 8815 грн., частину погребу (під будівлею) вартістю 3737 грн., а всього вартістю 100385 грн., фактична частка становить 54/100 частки. Стягнути із [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON], [PERSON], [PERSON] 6597 грн. 00 коп. для врівноваження часток. Виділити [PERSON], [PERSON], [PERSON] відповідно до 2-го варіанту згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 2374/2375/13-24 від 04.08.2014 року земельну ділянку площею 566,50 кв.м., що складається з земельної ділянки під будівлею 78,0 кв.м. та 488,5 кв.м. під двором та городом. Виділити [PERSON], [PERSON] відповідно до 2-го варіанту згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 2374/2375/13-24 від 04.08.2014 року земельну ділянку площею 566,50 кв.м., що складається з земельної ділянки під будівлею 94,2 кв.м. та 472,3 кв.м. під двором та городом. Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного із них у праві власності є спільною частковою власністю. Статтею 364 ЦК України встановлено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Статтею 88 Земельного Кодексу України встановлено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Договір про спільну часткову власність на земельну ділянку укладається в письмовій формі і посвідчується нотаріально. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 2 ст. 355 ЦК України майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи та правовідносини, врегульовані нормами глави 26 книги ІІІ ЦК України та Земельного кодексу України стосовно права власності. Згідно ч. 1 ст. 86 Земельного кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до п. «в» ч. 1 ст. 87 Земельного кодексу України право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає при прийнятті спадщини на земельну ділянку двома або більше особами. Згідно ч. 3 ст. 88 Земельного кодексу України учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки вимагати відповідної компенсації. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно п. 18 «е» Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004, за №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки (у тому числі й разом з іншими учасниками, які цього вимагають) або виплати рештою учасників грошової компенсації за цю частку при неможливості її виділення та отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру його частки. З наведених підстав суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved