Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з даним позовом, в якому зазначили що вони є співвласниками 1/3 частки житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу 1/3 частки житлового будинку АВЕ № 388996 від 13 грудня 1999 року. В належному позивачам будинку зареєстрована відповідач [PERSON] , [INFO] , яка фактично там не проживає з 15 квітня 2015 року. Таким чином, позивачі є співвласниками зазначеного будинку, але своє право як власника вони не можуть реалізувати в повному обсязі у зв`язку з тим, що відповідач зареєстрована в їх будинку, і хоча відповідач є їх родичкою, але не приймає участі в утриманні будинку, сплаті комунальних платежів і взагалі будинком не цікавиться. Відповідач на теперішній час фактично проживає за кордоном не планую повертатися в Україну, добровільно пройти процедуру знаття з реєстрації не бажає, на відповідні прохання позивачів не реагує, тому позивачі вимушені звернутися до суду з даним позовом. Просять суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме - будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Позивачі в судове засідання не з`явилися, просили суд розглянути справу за їх відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час місце розгляду справи була повідомлена належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України, про причини неявки відомостей не надходило. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надала. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою в якій просив справу розглядати без його участі, заперечень не має. Суд, проаналізувавши матеріали справи в їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у відповідності ЦПК України випадках. Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, згідно договору купівлі-продажу 1/3 частки житлового будинку АВЕ № 388996 від 13 грудня 1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Станично-Луганського районного нотаріального округу Гриценком Ю.В., зареєстрованим в реєстрі за №2101, позивачі [PERSON] та [PERSON] є співвласниками 1/3 частки домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] . З договору довічного утримання ВАК № 475598 від 19 травня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Станично-Луганського районного нотаріального округу Гриценком Ю.В., зареєстрованим в реєстрі за № 1106, слідує, що позивач [PERSON] є власником 2/3 часток домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 29 травня 2003 року № 662045. Технічний паспорт [NUMBER] від 07 грудня 1999 року на житловий будинок індивідуального житлового фонду за адресою: [ADDRESS] , виготовлений на ім`я позивачів [PERSON] та [PERSON] Довідкою №1983, виданою виконавчим комітетом Валуйської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області 14 червня 2019 року, підтверджується, що відповідач [PERSON] , [INFO] , яка є родичкою позивачів [PERSON] та [PERSON] , дійсно зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно Акту від 14 червня 2019 року б\\н, складеного депутатом Валуйської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області Ольшевською Т.Ю. встановлено, що відповідач [PERSON] в будинку позивачів фактично не проживає з 15 квітня 2015 року. Позивачі, звертаючись до суду, посилаються на те, що відповідач [PERSON] є членом їх сім`ї, та у зв`язку з тривалою відсутністю за адресою реєстрації, втратила право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] . Безпідставне перебування відповідача на реєстраційному обліку в будинку, на думку позивачів, свідчить про перешкоди у користуванні власністю та є підставою для визнання відповідача такою, що втратила право користування будинком. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Приписами ст. 383 Цивільного кодексу України та ст.150 ЖК України передбачено право власника використовувати житло для власного проживання членів сім`ї, інших осіб, та розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 ст. 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Нормами статті 405 ЦК України передбачається, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік. Під час судового розгляду встановлено, що відповідач є членом сім`ї позивачів. Відповідач не проживає в будинку позивачів тривалий час, обов`язків щодо утримання будинку і сплати комунальних послуг не несе, і подальша реєстрація відповідача порушує права позивачів, як власників будинку. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки у зазначеному випадку саме такий спосіб захисту дає можливість реального усунення порушення права власності. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved