Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом та просила скасувати розпорядження голови Григорівської сільської ради Запорізького району від 20.02.2015 р. № 6 «Про винесення догани завідуючій Веселянської сільської бібліотеки [PERSON]». Заявою про збільшення розміру позовних вимог позивачка доповнила позовні вимоги вимогами про стягнення моральної шкоди в розмірі 5000 грн. В обґрунтування позову зазначила, що згідно розпорядження голови Григорівської сільської ради Запорізького району від 20.02.2015 р. № 6 їй винесена догана. Посилається на те, що оскаржуване розпорядження не відповідає ст. 149 КЗпП України, в ньому фактично не відображені підстави для застосування до неї дисциплінарного стягнення у вигляді догани, тобто не конкретизовано, яке саме порушення трудової дисципліни вона вчинила. Відповідач обмежився лише формулюванням загального змісту, вказавши, що їй оголошено догану за неякісне виконання своїх посадових обов'язків. Зазначає про безпідставність посилання на лист відділу культури і туризму Запорізької районної державної адміністрації від 20.02.2015 р. № 210107/071 як на підставу дисциплінарного стягнення. Вимоги щодо стягнення моральної шкоди мотивувала тим, що незаконне винесення догани є продовженням порушення її трудових прав, яке триває протягом двох років. Відповідач до цього звільнив її, але Запорізький районний суд рішенням від 11.03.2014 р. поновив на посаді, стягнув заборгованість по невиплаченій доплаті за вислугу років. Ці обставини та відкрите цькування, навмисне перешкоджання її роботі, погрози з боку голови Григорівської сільської ради призвели до того, що стан її здоров'я різко погіршується, вона хворіє на гіпертонічну хворобу ІІ ступеня, постійно звертається до лікарів. На теперішній час постійно відчуває головний біль, безсоння, запаморочення, біль в області серця, підвищений кров'яний тиск. 09.04.2015 р. вона була вимушена знову звернутись до невролога за призначенням лікування. Такі незаконні дії відповідача спричиняють душевні страждання, відчуття несправедливості, адже позивачка є депутатом Григорівської сільської ради. В судове засідання з'явились позивачка та її представник, які позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі, надавши при цьому пояснення, аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач в судове засідання не з'явився, заперечень на позов не подав. У зв'язку з наведеним, суд, на підставі ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явився, пояснень не надав. Суд, заслухавши позивачку та її представника, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Розпорядженням голови Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 20.02.2015 р. завідуючій Веселянської сільської бібліотеки [PERSON] за неякісне виконання своїх посадових обов'язків оголошено догану. Як підстава застосування дисциплінарного стягнення зазначений лист відділу культури і туризму Запорізької районної державної адміністрації від 20.02.2015 р. № 210107/071. Згідно напису на зазначеному розпорядженні позивачка [PERSON] ознайомлена з ним, однак від підпису відмовилась, що засвідчили два свідки. Дана обставина підтверджена позивачкою у судовому засіданні. З листа Відділу культури і туризму Запорізької районної державної адміністрації від 20.02.2015 р. № 210107/071 «Про надання інформації» вбачається, що головним спеціалістом відділу культури і туризму Запорізької райдержадміністрації, сумісно з методистом з культурної спадщини та бібліотечної справи КЗ «Районний центр культури і дозвілля» здійснено виїзд до закладів культури Григорівської ради для надання методичної допомоги. У ході огляду закладів культури та перегляду проблемних питань надані рекомендації. Термін виконання рекомендацій запропоновано встановити до 01.04.2015 р. та повідомити відділ культури і Центр про готовність Веселянської бібліотеки до інвентаризації. Згідно вимог ч. 1 ст. 147 Кодексу законів про працю України, дисциплінарне стягнення може бути накладено на працівника лише у випадку порушення ним трудової дисципліни. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з'ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок тощо. У наказі про накладення дисциплінарного стягнення обов'язково має бути зазначено, в чому полягає порушення трудової дисципліни, тобто має бути вказівка на фактичні обставини, які послужили підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення. Наказ про накладення дисциплінарного стягнення повинен обов'язково містити нормативне посилання, тобто роботодавець повинен зазначити назву, статтю, її частину, абзац, пункт, підпункт нормативно правового акта чи акта локального нормотворення, на підставі якого працівник притягується до дисциплінарної відповідальності. Відповідно до ч. 1 ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Із тексту оскаржуваного розпорядження вбачається, що в ньому не конкретизовано, який саме проступок був допущений позивачем, не вказується дата вчинення проступку, немає посилання на акти локального нормотворення, трудові обов'язки позивача, на підставі яких працівник притягується до дисциплінарної відповідальності, тощо. Зміст розпорядження носить вкрай загальний та розпливчастий характер. В порушення ч. 1 ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення від позивача у справі не зажадали письмових пояснень щодо порушення трудової дисципліни. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 10 ЦПК України саме на роботодавцеві лежить обов'язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарних проступків. Наразі в матеріалах справи не міститься належних та допустимих доказів, які б свідчили про вчинення позивачем дисциплінарного стягнення. Щодо вимог про стягнення моральної шкоди суд виходить з наступного. За змістом диспозиції ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд не приймає до уваги доводи [PERSON], що винесення догани є продовженням порушення її трудових прав, яке триває протягом двох років, відповідач до цього звільнив її, але Запорізький районний суд рішенням від 11.03.2014 р. поновив на посаді, стягнув заборгованість по невиплаченій доплаті за вислугу років. Також суд не приймає як підставу для відшкодування моральної шкоди те, що відкрите цькування, навмисне перешкоджання її роботі, погрози з боку голови Григорівської сільської ради призвели до того, що стан її здоров'я різко погіршується, вона хворіє на гіпертонічну хворобу ІІ ступеня, постійно звертається до лікарів, на теперішній час постійно відчуває головний біль, безсоння, запаморочення, біль в області серця, підвищений кров'яний тиск, 09.04.2015 р. вона була вимушена знову звернутись до невролога за призначенням лікування. Зазначені доводи, виходячи з аналізу доказів, що містяться в матеріалах справи, системно не пов'язані з застосуванням оскаржуваного дисциплінарного стягнення та не можуть бути підставою для відшкодування моральної шкоди безпосередньо за незаконне застосування такого стягнення. Також не ґрунтуються на належних та допустимих доказах посилання позивача щодо погіршення її здоров'я з причини застосування дисциплінарного стягнення. Наданий суду лист огляду терапевта в поліклініці датований 24.07.2014 р., у той час коли спірні правовідносини виникли у 2015 році. Інші медичні документи носять загальний характер, тож з їх змісту неможливо встановити системний зв'язок зі спірними правовідносинами. Водночас суд враховує доводи позивача щодо душевних страждань, завданих незаконними діями відповідача, як підстави для відшкодування моральної шкоди, що повністю узгоджується з приписами ст. 23 ЦК України. Суд вважає визначену позивачем суму відшкодування моральної шкоди завищеною, враховуючи при цьому, що підстави для відшкодування моральної шкоди, зазначені позивачем, знайшли лише часткове підтвердження. За цих обставин, з відповідача підлягає стягненню відшкодування моральної шкоди в сумі 500,00 (п'ятсот) гривень, яку суд вважає справедливою сатисфакцією. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а його позовні вимоги задоволені, тому у відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, яка передбачає, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн. Також підлягають задоволенню вимоги щодо відшкодування витрат на правову допомогу у сумі 1461,60 грн., заявлені до відшкодування у заяві від 20.05.2015 р., оскільки наданий суду розрахунок часу та вартості компенсації є обґрунтованим та відповідає вимогам Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». На підставі викладеного,

Outcome: partial