Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до відповідача Вугледарської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що є двоюрідною племінницею [PERSON] , [INFO] , яка народилася в с. Біленьке Запорізької області, померла [INFO] та є троюрідною сестрою її доньки [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті троюрідної сестри [PERSON] , двоюрідна тітка позивачки [PERSON] фактично прийняла у спадок 1/2 частку квартири після доньки [PERSON] , оскільки постійно проживала з донькою, була співвласницею квартири та була зареєстрована в зазначеній квартирі. Після смерті [PERSON] позивачка прийняла у спадок всю квартиру, почала розпоряджатись нею, тому що в неї був заповіт від тітки. Оскільки при житті, [PERSON] склала заповіт на користь позивачки, то вона своєчасно, в передбачений Законом 6-місячний строк звернулась до Вугледарської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадку за Заповітом на всю квартиру. Позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за Заповітом від 09.11.2020р., після тітки [PERSON] , на 1/2 частку квартири [ADDRESS] . Нотаріусом позивачці була надана Постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 09.11.2020р. якою їй було відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину на іншу 1/2 частку спірної квартири після смерті [PERSON] . Таким чином позивачка не може отримати свідоцтво про право власності на всю квартиру. Позивачка просить суд визнати її спадкоємицею п`ятої черги після смерті троюрідної сестри [PERSON] [INFO] , померлої [INFO] та визнати за нею право власності на належну померлій 1/2 частку двокімнатної квартири [ADDRESS] загальною площею 51,1 кв.м. в порядку спадкування за Законом після смерті її троюрідної сестри [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] . Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про місце, дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується підписом у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с. 100). Представник позивачки [PERSON] в судове засідання не з`явилась про місце, дату та час розгляду справи була повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки про виклик до суду. Надала до суду письмову заяву про розгляд справи\~за її\~відсутності,\~а також\~за відсутності\~позивача, вимоги позову просила суд задовольнити в повному обсязі (а.с.98, 101). Представник відповідача Вугледарської міської ради в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду письмову заяву, згідно з якою не заперечував проти задоволення позову та просив його розглянути без його участі (а.с. 86, 99). У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] і його дружина [PERSON] були батьками [PERSON] (російською мовою) та [PERSON] (російською мовою), згідно з архівними витягами № 01-32/3-1588 від 10.06.2021 Миколаївської церкви с.Біленьке Катеринославського повіту Катеринославської губернії з Метричної книги за 1893 рік та № 01-32/3-1890 від 01.07.2021 Миколаївської церкви с.Біленьке Катеринославського повіту Катеринославської губернії з Метричної книги за 1898 рік (а.с.91, 93). [PERSON] був батьком [PERSON] , відповідно до свідоцтва про народження № 4, виданого Райською сільською радою Запорізького району (а.с.9). [PERSON] та [PERSON] одружилися 16.10.1913 року, що підтверджується архівним витягом № 01-32/9-1071 від 21.04.2021 Миколаївської церкви с.Біленьке Катеринославського повіту Катеринославської губернії з Метричної книги за 1913 рік (а.с. 89). Від шлюбу мали сина [PERSON] , відповідно до свідоцтва про народження № 47, виданого 23.02.1928 року сільрадою с.Біленьке Хортицького району Запорізького округу (а.с.10). [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.05.1954 року, виданого ЗАГС с.Біленьке Хортицького району Запорізької області (а.с. 6). Яка обружившись змінила прізвище на « [PERSON] », свідоцтво про укладення шлюбу [NUMBER] від 08.08.1990 року, виданого відділом ЗАГС Енергодарського міськвиконкому Запорізької області (а.с.8). Отже, як вбачається із зазначеного вище [PERSON] є двоюрідною племінницею [PERSON] . Крім того, як вбачається з свідоцтва про народження [NUMBER] , свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] та свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] [PERSON] [INFO] , є донькою [PERSON] (а.с. 12-14). Шлюб [PERSON] із [PERSON] було розірвано в 16.03.1984 р. відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] , виданого 20.03.1985 р. відділом ЗАГСа Комунарського райвиконкому м. Запоріжжя (а.с.15). Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] згідно зі свідоцтвом про право власності на квартиру № [NUMBER] від 14 лютого 1994 року на праві спільної сумісної власності належала квартира [ADDRESS] . [PERSON] є донькою [PERSON] та проживала разом з нею на момент своєї смерті, [INFO] , що підтверджується актом про проживання від 17.12.2020 року, тому [PERSON] в силу п. 3 ст. 1268 ЦК України після смерті [PERSON] фактично прийняла спадщину, а саме 1/2 квартири [ADDRESS] (а.с.24). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22 квітня 2020 року, виданого Вугледарським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), [PERSON] померла [INFO] у селі Райське Вільнянського району Запорізької області (а.с. 22). Після смерті [PERSON] у строк, передбачений законом, позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини на підставі заповіту, та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину квартири [ADDRESS] (а.с. 40). При цьому, постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 09.11.2020 року позивачці відмовлено в оформленні спадщини на 1/2 частину квартири, що належала [PERSON] з тих підстав, що [PERSON] не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої. Зі свого боку позивач [PERSON] виконала усі дії, передбачені законом для прийняття спадщини. Крім того, як зазначено у постанові про відмову у вчинені нотаріальних дій від 09.11.2020 року, після смерті [PERSON] , [INFO] , спадкова справа не заводилась. Отже, позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем (а.с. 43). Відповідно до статті 1217 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зі змісту частини 1 статті 1222 ЦК України слідує, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків зміни черговості одержання права на спадкування. Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкування за правом представлення врегульовано статтею 1266 ЦК України, якою передбачено, що племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Спадкування за правом представлення - це спадкування за законом, яке передбачає появу в певних спадкоємців права на спадкування за умови смерті до відкриття спадщини того з їхніх родичів, хто був би спадкоємцем. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтями 12, 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи. Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року). Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 04 жовтня 2018 року по справі №521/6687/17. В позовній заяві позивачка як на підставу задоволення її позовних вимог зазначає, що є єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON] . [PERSON] та її представником [PERSON] до суду надано достатньо доказів, на підставі яких суд мав можливість визначити родинний зв`язок між [PERSON] та [PERSON] , як між двоюрідною племіннецею та двоюрідною тіткою. У зв`язку з зазначеним можливо встановити, що позивачка є спадкоємицею за законом п`ятої черги після смерті [PERSON] , у відповідності до вимог ст. 1265 ЦК України, та/або має право на спадкування за правом представлення на підставі ст. 1266 ЦК України. Так, у відповідності до роз`яснень Вищого спеціалізовано суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у листі №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», а також з аналізу практики розгляду Верховним Судом цивільних справ про визнання права власності в порядку спадкування за законом (постанова від 08 лютого 2021 року у цивільній справі № 487/3839/17; постанова від 15 лютого 2021 року у цивільній справі № 355/1877/15-ц; постанова від 20 січня 2021 року у цивільній справі № 520/15951/17), вбачається, що при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати такі фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, а саме: місце відкриття спадщини; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; коло спадкоємців, які мають право на отримання спадщини; коло спадкоємців, які постійно проживали разом із спадкодавцями на час відкриття спадщини; наявність спадкового майна; перехід спадкового майна у власність спадкоємців та/або третіх осіб, тощо. З огляду на викладене, виходячи з принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, розглядаючи справу не інакше як в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи, зважаючи, що наданих до суду документів та доказів достатньо для встановлення того, що [PERSON] дійсно є спадкоємицею після смерті [PERSON] , а також коло спадкоємців, наявність або відсутність відкритих Спадкових справ, та пересвідчившись, що спірне спадкове майно не було успадковане іншими спадкоємцями та не перебуває у власності інших осіб, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позову, а тому вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved