Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача, в якому зазначили, що 03 листопада 1998 року померла їхня бабуся, [PERSON]. Після її смерті залишилась спадщина в вигляді земельної частки (паю) сільськогосподарського призначення площею 4,98 умовних кадастрових гектарів, розташованого на території Привільненської сільської ради, Вільнянського р-ну, Запорізької області, та посвідченого сертифікатом серії РН №2179559. У померлої [PERSON] були діти, [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] помер 04 листопада 1996 року, тобто до смерті матері. Відповідач по справі [PERSON] є донькою померлого [PERSON] і онукою померлої [PERSON] У встановлений законом строк [PERSON], звернулась з заявою про прийняття спадщини до державного нотаріуса Вільнянського р-ну, Запорізької області [PERSON] де 30 березня 1999 року було заведено спадкову справу №126. Її брат, [PERSON], від прийняття спадщини відмовився подавши нотаріусу заяву. Їхня мати та донька померлої [PERSON], [PERSON], 04 квітня 2001 року через свого представника подала до Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області заяву про прийняття спадщини, яка була прийнята нотаріусом [PERSON] та заведено спадкову справу №305/2001. Не перевіривши належним чином коло спадкоємців, а також існування вже заведеної спадкової справи, нотаріус 25 квітня 2001 року видала [PERSON] свідоцтво №724 про право на спадщину на все спадкове майно після смерті [PERSON] [PERSON] виділела земельну частку (пай) в натурі і отримала державний акт на право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення серії 111-ЗП №038264, який був виданий Вільнянською РДА 03 жовтня 2002 року. Площа земельної ділянки склала 4,05 гектари. Земельній ділянці було присвоєно кадастровий №2321587000:02:001:0150. Таким чином, зважаючи, що їхня мати є донькою померлої [PERSON] та у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, вона на підставі п.2 ч. ст.549 ЦК України (1963 року) прийняла всю спадщину, яка належала померлій. 13 лютого 2012 року мати позивачів, [PERSON], померла. У приватного нотаріуса Вільнянського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] 15 грудня 2012 року позивачі отримали свідоцтво про право на спадщину по ? частині вищезазначеної земельної ділянки. Відповідач [PERSON], дізнавшись що з вини нотаріуса [PERSON] вона фактично позбавлена своєї частки в спадщині, звернулась з позовом до суду. Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 17.04.2014 року свідоцтво в цій частині було скасоване, та визнано за [PERSON], право власності в порядку спадкування за законом на ? частку земельної ділянки площею 4,05 гектарів, розташованої на території Привільненської сільської ради, Вільнянського р-ну, Запорізької області, кадастровий №2321587000:02:001:0150 після смерті [PERSON], яка померла 03 листопада 1998 року. Інша ? частка земельної ділянки фактично залишилась нерозподіленою. З урахуванням всіх спадкоємців, позивачі повинні отримати в спадщину кожний по ? частці земельної ділянки. Фактично при розгляді справи суд повинен був визнати за нами також право власності в порядку спадкування за законом, але цього зроблено не було. У звязку з вищевикладеним позивачі\~ просять суд визнати за кожним з них право власності на ? частину земельної ділянки сільськогосподарського призначення, кадастровий номер 2321587000:02:001:0150, загальною площею 4,05 гектари, розташованої на території Привільненської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, після смерті їхньої матері, [PERSON], яка померла 13 лютого 2012 року. У судове засідання позивачі та їх представник не зявилися, від їхнього представника надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідач надала до суду заяву про визнання позову, а також про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позову і наявності підстав для його задоволення. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 03.11.1998 року померла [PERSON] (копія свідоцтва про смерть серії І-ЖС № 112237, актовий запис №23 від 05.11.1998). Спадкоємцями після її смерті стали її донька, [PERSON], а також онуки [PERSON] та [PERSON] як діти померлого 04.11.1996 року сина [PERSON], [PERSON]. Підтвердженням факту їхніх родинних відносин є матеріали копії спадкової справи, що містяться в цивільній справі № 314/866/14-ц. Після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) сільськогосподарського призначення у КСП «Перше травня» Привільненської сільської ради Вільнянського району Запорізької області площею 4,98 в умовних кадастрових гектарах, посвідченого сертифікатом серії РН № 179559. Заповіту [PERSON] не складала, тому успадкування спадщини, яка відкрилась після її смерті, має здійснюватись за законом. У встановлений законом термін позивач [PERSON], як спадкоємець частки померлого батька, звернулась до Вільнянської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а її брат [PERSON] в цей же час звернувся із заявою про відмову від прийняття спадщини. На підставі поданих заяв державним нотаріусом [PERSON] 30 березня 1999 року було заведено спадкову справу № 126 щодо майна померлої [PERSON] Також, 04 квітня 2014 року [PERSON] звернулась до Вільнянської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] Разом з тим, державний нотаріус Вільнянської державної нотаріальної контори [PERSON] своєю постановою від 04.04.2014 відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) сільськогосподарського призначення площею 4,98 в умовних кадастрових гектарах, розташованого на території Привільненської сільської ради Вільнянського району Запорізької області. В обґрунтування своєї відмови державний нотаріус зазначила, що при перевірці алфавіту спадкових справ за 1996-2001 роки виявлено, що після смерті [PERSON] заведено 2 спадкових справи: № 126/1999 по заяві [PERSON] та № 305/2001 по заяві [PERSON], останній 25 квітня 2001 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, що складається з права на земельну частку (пай) в КСП «Перше травня» Привільненської сільської ради Вільнянського району Запорізької області розміром 4,98 в умовних кадастрових гектарах, що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину за законом по спадковій справі № 126/1999 онуці спадкодавця [PERSON] 04 квітня 2001 року [PERSON] у Привільненській сільській раді Вільнянського району Запорізької області склала довіреність, якою доручила [PERSON] отримати на її імя спадкове майно після смерті [PERSON]. Діючи за довіреністю, 25 квітня 2001 року [PERSON] подав до Вільнянської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, яка була прийнята державним нотаріусом [PERSON] та в результаті заведена спадкова справа № 305/2001. 25 квітня 2001 року державний нотаріус видала [PERSON] свідоцтво про право на спадщину, зареєстроване в реєстрі за № 724, на все спадкове майно після смерті [PERSON], в тому числі на сертифікат на право на земельну частку (пай) в\~КСП «Перше травня» Привільненської сільської ради Вільнянського району площею 4,98 в умовних кадастрових гектарах серії РН № 179559. На підставі свідоцтва про право на спадщину, право на земельну частку (пай) за сертифікатом серії РН № 179559 передано [PERSON], про що зроблено відповідний запис у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). Згідно з відповіддю відділу Держземагентства у Вільнянському районі на підставі свідоцтва про право на спадщину від 25.04.2001 № 724 після померлої [PERSON] успадкувала право на земельну частку (пай) по сертифікату серії РН № 179559 та отримала на його підставі Державний акт на право власності на землю серії ІІІ-ЗП № 038263 [PERSON] Розпорядженням голови Вільнянської районної державної адміністрації № 422 від 23 серпня 2002 року затверджено розмір та надано у приватну власність [PERSON] земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,05га. 03 жовтня 2002 року [PERSON] на підставі вказаного розпорядження № 422 від 23 серпня 2002 року був виданий Державний акт на право власності на землю серії ІІІ-ЗП № 038263 (а.с. 13). 13 лютого 2012 року [PERSON] померла. Спадкоємцями після її смерті є позивачі по справі [PERSON] та [PERSON], які у встановлений законом термін звернулись до приватного нотаріуса Вільнянського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] із заявами про прийняття спадщини, в результаті чого заведена спадкова справа № 31/2012. 15 грудня 2012 року [PERSON] та [PERSON] отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну земельну ділянку. Всі вищевказані факти було встановлено рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 17.04.2014, яке набрало законної сили, та міститься в цивільній справі №314/866/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], Вільнянської районної державної адміністрації, про визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину, визнання недійсним та скасування розпорядження і державного акту на земельну ділянку, визнання права власності на ? частину земельної ділянки в порядку спадкування. Вказаним рішенням свідоцтво в частині ? було скасоване, та визнано за [PERSON], право власності в порядку спадкування за законом на ? частку земельної ділянки площею 4,05 гектарів, розташованої на території Привільненської сільської ради, Вільнянського р-ну, Запорізької області, кадастровий №2321587000:02:001:0150 після смерті [PERSON], яка померла 03 листопада 1998 року. Таким чином, донька [PERSON], [PERSON], успадкувала тільки ? частину земельної ділянки. Статтею 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. \~Відповідно до вимог цивільного законодавства визнається, що спадкоємець прийняв спадщину , якщо: 1) постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1268 ЦК України), 2) він подав до нотаріальної\~ контори заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України) протягом шестимісячного строку, встановленого ст. 1270 ЦК України. Виходячи з вищенаведеного, позивачі [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину за законом у відповідності з вимогами діючого законодавства. Оскільки заповіту [PERSON] складено не було, спадкування після її смерті має здійснюватися за законом. Відповідно до вимог ч.1 ст.1267 розмір частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права. Таким чином, оцінивши надані докази у сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивачів про визнання права власності за кожним на ? частку земельної ділянки сільськогосподарського призначення, кадастровий номер 2321587000:02:001:0150, загальною площею 4,05 гектари, розташованої на території Привільненської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, після смерті їхньої матері, [PERSON], яка померла 13 лютого 2012 року, є обґрунтованими та законними. У відповідності до вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір, сплачений при поданні позову, підлягає стягненню з відповідача. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved