Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вище вказаним позовом. Свій позов обґрунтовують тим, що [INFO] помер [PERSON] , який є чоловіком [PERSON] та дідом [PERSON] . Після смерті якого відкрилась спадщина на Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по [ADDRESS] та на Ѕ частину земельної ділянки площею 00636 га, яка знаходиться по [ADDRESS] . Зазначає, що за життя [PERSON] , 21.11.2017 склав заповіт, відповідно до якого вищевказане майно в рівних частках заповів [PERSON] та [PERSON] [PERSON] прийняв спадщину після смерті спадкодавця шляхом звернення до нотаріуса з відповідною заявою у встановлений законом строк. Відповідач [PERSON] у визначений законодавством строк до нотаріуса із відповідною заявою не звертався, а також, на момент відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем однією сім`єю, а тому вважається таким, що не прийняв спадщину після смерті [PERSON] . Позивач [PERSON] вказує, що має право на частку у спадковому майні, як дружина померлого, у зв`язку з чим звернулася до приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області Розпутняк О.В. із заявами про відмову від обов`язкової частки у спадковому майні та про видачу їй свідоцтва про право на право власності на Ѕ частку у спільному сумісному майні подружжя, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по [ADDRESS] , який побудований у період перебування в шлюбі за спільні кошти подружжя та не зданий в експлуатацію. Однак, постановою приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області Розпутняк О.В. № 02-31/33 від 14.05.2020 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, з тих підстав, що нею не пред`явлено оригіналу документа, що посвідчує право власності, виданого на вищевказаний житловий будинок на ім`я [PERSON] . Позивач [PERSON] отримав право на спадкування після смерті [PERSON] на Ѕ часки житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,0636 га, яка знаходиться по [ADDRESS] . Однак свідоцтв про право на спадщину за заповітом на вищевказане спадкове майно не отримав у зв`язку з тим, що відсутні необхідні правовстановлюючі документи на вищевказаний житловий будинок. Посилаючись на наведене, позивачі просять суд, визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частки у спільному сумісному майні подружжя: житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,0636 га, яка знаходиться по [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно після смерті [PERSON] , а саме: Ѕ часки житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по [ADDRESS] та Ѕ частки земельної ділянки площею 0,0636 га, яка знаходиться по [ADDRESS] . Ухвалою судді від 23.12.2020 дану позовну заяву залишено без руху. На виконання вимог ухвали, позивачами усунуто зазначені у ній недоліки та 11.01.2021 відкрито загальне позовне провадження. Відзиву від відповідача у встановлений ухвалою строк не надходило. 25.01.2021 від відповідача надійшла заява про визнання позову. Представник позивача подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази на підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог і заперечень, суд установив таке. Частиною першою статті 15 ЦК України\~передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України, може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з частиною третьою\~статті 3 ЦПК України\~провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. [INFO] помер [PERSON] ,, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20.11.2019, виданого Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, актовий запис № 2021 слідує, що [INFO] помер [PERSON] (а.с.58). Судом встановлено, що після смерті останнього відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по [ADDRESS] та на Ѕ частину земельної ділянки площею 00636 га, яка знаходиться по [ADDRESS] . Відповідно до статей\~1216,\~1217 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з частиною першою\~статті 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно\~ст. 1222 ЦК України\~спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). Відповідно до\~статті 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з частиною першою та частиною третьою \~статті 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з частиною першою\~статті 1273 ЦК України\~спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 65809214 спадкоємець [PERSON] , який спадкує частку померлого за заповітом відповідно до ст. 1269 ЦК України прийняв спадщину після смерті спадкодавця, оскільки звернувся до нотаріуса з відповідною заявою у встановлений законом строк. Інший спадкоємець майна померлого [PERSON] не звернувся у встановлений строк із заявою до нотаріуса про прийняття спадщина, а також, на момент відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем однією сім`єю, а тому вважається таким, що не прийняв спадщину після смерті [PERSON] . Відповідно до ч. 1\~ст. 1241 ЦК\~малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Право на обов`язкову частку у спадковому майні, що залишилось після смерті [PERSON] виникло у його непрацездатної вдови [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області Розпутняк О.В. № 02-31/33 від 14 травня 2020 року позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, з тих підстав, що нею не пред`явлено оригіналу документа, що посвідчує право власності, виданого на вищевказаний житловий будинок на ім`я [PERSON] (а.с. 21-22). Відповідно до ч. 3 ст.\~368\~ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно\~ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю\~майно, нажите подружжям\~за\~ час\~шлюбу,\~є\~його\~спільною сумісною\~власністю.\~Кожен\~з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Відповідно до ч. 1\~ст.\~28\~Кодексу про\~шлюб та\~сім`ю України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Крім того ч. 1\~ст. 60 Сімейного кодексу України\~визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Ч. 1\~ст. 70 Сімейного кодексу України\~вказує, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. З копії свідоцтва про одруження серії підтверджується, що позивач [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 05.10.1968 до дня смерті останнього. За час перебування у шлюбі, ними на виділеній під індивідуальне будівництво земельній ділянці, побудований за спільні кошти подружжя житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по [ADDRESS] , проте\~частки співвласників визначені не були. Відтак, з врахуванням вимог ст.\~22,\~28\~Кодексу про\~шлюб та\~сім`ю України та ст.\~60,\~70 Сімейного кодексу України,\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~належало по\~1/2\~частини набутого\~під час\~шлюбу майна,\~а саме:житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по [ADDRESS] та земельна ділянки площею 0,0636 га, яка знаходиться по [ADDRESS] . За таких обставин, у власність позивача [PERSON] підлягає виділенню 1/2 частина даного майна. Відповідно ч. 1\~ст. 376 ЦК України\~житловий будинок, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Разом з тим, до 19 січня 1996 року, згідно з Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31 січня 1966 року Міністерством комунального господарства УРСР, не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, розташовані в населених пунктах. Обов`язок власників забезпечити державну реєстрацію прав власності на всі без винятку об`єкти нерухомості введено лише з 29 червня 1998 року. Саме цього дня набрала чинності Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 09 червня 1998 року №121. Відповідно до ч. 3\~ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV\~права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього\~Закону, виникають з моменту такої реєстрації (зокрема й право власності на нерухоме майно - частина 1 статті 4 Закону). Згідно із частиною 4 ст. 3 вищезазначеного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами побудовано на земельній ділянці, площею 0,0636 га, яка знаходиться по [ADDRESS] , та яка закріплена на підставі рішення виконавчого комітету Луцької міської Ради депутатів трудящих № 478 від 31.10.1969 року за [PERSON] , в 1969 році та не здано в експлуатацію. Оскільки, на момент побудови вищевказаного житлового будинку у 1969 році (до 29 червня 1998 року) законодавством не було передбачено обов`язкової реєстрації прав власності на нерухоме майно, а тому дана нерухомість набута у власність з дотриманням установленого порядку набуття. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] має право на Ѕ частку у спільному сумісному майні подружжя, від обов`язкової частки у спадщині після смерті чоловіка відмовилась, інший спадкоємець майна спадкодавця за заповітом [PERSON] спадщину у встановленому порядку не прийняв, позивач [PERSON] отримав право\~на спадкуванняпісля смерті [PERSON] на Ѕ часки житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,0636 га, яка знаходиться по [ADDRESS] .,\~суд дійшов\~висновку,\~що позов\~слід задовольнити\~та визнати\~за [PERSON] право власності на Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по [ADDRESS] та на Ѕ частину земельної ділянки площею 00636 га, яка знаходиться по [ADDRESS] як частку в спільному майні подружжя, визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по [ADDRESS] та на Ѕ частину земельної ділянки площею 00636 га, яка знаходиться по [ADDRESS] , як спадкове майно за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [NUMBER] року

Outcome: approved