Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

Позивачка 10.09.2019 року звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Позовна заява мотивована тим, що [PERSON] належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.02.1994 року, за реєстраційним номером 3-738, яке зареєстровано 02.03.1994 року ОМБТІ, запис у реєстрову книгу №38, під реєстром №495, сторінка 57. Наразі, на вказаній житловій площі зареєстрована та проживає позивачка. Окрім неї в квартирі зареєстрований її син - [PERSON] , який з 2009 року на вказаній житловій площі не проживає, не з`являється, його особисті речі в квартирі відсутні, так як він переїхав на постійне місце проживання до Російської Федерації. Однак, залишаючись зареєстрованим у квартирі позивачки, відповідач чинить їй перешкоди у користуванні квартирою, так як для позивачки створений додатковий фінансовий тягар оплати комунальних послуг за додаткову особу на житловій площі. Ухвалою суду від 23.09.2019 року відкрито провадження у справі, встановлено загальний порядок позовного провадження для її розгляду, призначено підготовче судове засідання на 05.11.2019 року. 05.11.2019 року у зв`язку з неявкою сторін та клопотанням представника позивача підготовче судове засідання відкладено на 16.01.2020 року. 05.11.2019 року до суду надійшла заява відповідача [PERSON] про визнання позову та проведення судового засідання за його відсутності. У підготовче судове засідання 16.01.2020 року учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Від представника позивачки надійшла заява про проведення судового засідання за її відсутності, позовні вимоги підтримано. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності доходить наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.02.1994 року, за реєстраційним номером 3-738, яке зареєстровано 02.03.1994 року ОМБТІ, запис у реєстрову книгу №38, під реєстром №495, сторінка 57. Наразі, на вказаній житловій площі зареєстрована та проживає позивачка. Окрім неї в квартирі зареєстрований - [PERSON] , який з 2009 року на вказаній житловій площі не проживає, не з`являється, його особисті речі в квартирі відсутні. Позивач [PERSON] , як власник квартири, несе додаткові витрати на утримання своєї квартири через реєстрацію по даній квартирі відповідача [PERSON] . Цей факт підтверджується матеріалами справи, зокрема, довідкою про склад сім`ї та прописку №1678 від 19.08.2019 року та актом про не проживання від 22.08.2019 року, що завірений начальником дільниці №5 КП ЖКС «Фонтанський». Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню повністю. Відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд при ухваленні судового рішення має вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами. З квитанції №4914823 від 03.09.2019 року вбачається, що [PERSON] , при зверненні до суду з даним позовом, сплатила судовий збір у розмірі 803,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вимоги позивача задоволені повністю, отже з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 803,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved