Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

Позивачі [PERSON] і [PERSON] звернулися до суду з позовом, в якому просять: зобовязати відповідача [PERSON] усунути перешкоди в користуванні [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] житловим приміщенням в житловому будинку № 46 по вул. Транспортній в м. Люботин Харківської області; вселити в житловий будинок № 46 по вул. Транспортній в м. Люботин Харківської області [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]; стягнути з відповідача [PERSON] понесені судові витрати. В обґрунтування позову позивачі вказували, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], в будинку свого батька та фактично проживав в ньому до 01 травня 2014 року разом з [PERSON], тоді ще цивільною дружиною, з якою вирішив зареєструвати шлюб. Але відповідач [PERSON] негативно поставився до майбутнього шлюбу та вигнав їх з будинку, змусивши проживати в орендованому житлі. 22 травня 2014 року у позивачів народилась донька [PERSON], а в червні 2015 року позивачі зареєстрували шлюб. Спроби позивачів налагодити відносини з відповідачем закінчились тим, що [PERSON] в квітні 2016 року завдав [PERSON] тілесних ушкоджень. Не маючи змоги самостійно захистити свої житлові права, позивачі змушені були звернутися до суду з даним позовом. Позивачі [PERSON] і [PERSON] та їх представник [PERSON] подали до суду заяву про підтримання позовних вимог і згоду на розгляд справи за їх відсутності та відсутності відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином, але всі надіслані на його ім'я судові виклики проігнорував. Про причини неявки в судове засідання не повідомив, тому суд виходить з того, що неявка відбулась за неповажних причин, тому суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності. Представник Служби у справах дітей Люботинської міської ради Харківської області [PERSON] подав заяву про підтримання позовних вимог та необхідності їх задоволення за для відновлення житлових прав позивачів та, в першу чергу, захисту прав дитини. В судовому засіданні, дослідивши матеріали справи і подані сторонами докази, суд встановив наступне. Відповідач [PERSON] являється власником 753/1000 частин житлового будинку № 46 по вул. Транспортній в м. Люботин Харківської області на підставі рішення Люботинського міського суду Харківської області, ухваленого 18 вересня 2013 року в справі № 630/506/13-ц, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 76342258 від 20 грудня 2016 року. В спірному житловому будинку, належному на праві спільної часткової власності відповідачу [PERSON], зареєстрований з 02 липня 2003 року як такий, що постійно в ньому проживає, [PERSON], позивач в даній справі, який є сином відповідача. Родинні відносини сторін підтверджуються свідоцтвом про народження № ІV-ВЛ № 390019, виданим 23 вересня 1987 року Люботинською міською радою Харківського району. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 156 ЖК УРСР, члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Позивачі [PERSON] і [PERSON] до 01 травня 2014 року проживали однією сім'єю як чоловік і жінка без шлюбу в житловому будинку, що належить відповідачу [PERSON] На той час позивач [PERSON] перебувала на 9-му місяці вагітності. Але в ході сімейної сварки, яка сталася 01 травня 2014 року, [PERSON] вигнав [PERSON] і [PERSON] з житлового будинку № 46 по вул. Транспортній в м. Люботин Харківської області. За таких обставин, суд приходить до висновку, що [PERSON], як член сім'ї власника [PERSON], мав право користуватися житловим приміщенням у житлового будинку, а [PERSON], як член сім'ї [PERSON], вселилася до спірного житлового будинку і користувалася житловим приміщенням в ньому зі згоди власника [PERSON] Докази, які б свідчили про вселення [PERSON] до спірного житлового будинку всупереч волі його власника, в матеріалах справи відсутні. Позивачі [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб 06 червня 2015 року, але ще під час фактичних шлюбних відносин у них 22 травня 2014 року народилась дитина [PERSON]. Намагаючись відновити своє право на проживання, позивачі 09 квітня 2016 року зверталися до відповідача, який є власником житлового будинку № 46 по вул. Транспортній в м. Люботин Харківської області, з відповідним проханням. Але [PERSON] відмовив позивачам у праві проживання в житловому будинку. В ч. 4 ст. 9 ЖК УРСР закріплений принцип неможливості виселення громадян із займаного жилого приміщення або обмеження їх у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Оскільки відповідач [PERSON] безпідставно позбавив позивачів права проживання у житловому приміщенні, яким вони користувалися з його волі, та перешкоджає їм у доступі до житлового будинку для проживання, суд задовольняє позов в повному обсязі та вселяє позивачів разом з дитиною в житловий будинок № 46 по вул. Транспортній в м. Люботин Харківської області. Передбачаючи в майбутньому можливі дії з боку відповідача по відношенню до позивачів, суд також вважає за необхідне зобовязати відповідача не чинити перешкод позивачам у користуванні житловий будинком. Одночасно з задоволенням позову, суд стягує з відповідача на користь позивача [PERSON] витрати по оплаті судового збору, які понесені ним особисто, що відповідає розясненням наданим Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Постанові № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах». На підставі викладеного,

Outcome: approved