Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» та до [PERSON], в якому просили визнати припиненою поруку надану позивачами на підставі договорів поруки від 30.05.2008 року. Позовні вимоги мотивовано тим, що між сторонами у справі виникли правовідносини на підставі укладених кредитного договору та договорів поруки. Відповідач [PERSON] отримала у ВАТ «Сведбанк» (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Альфа Банк») грошові кошти у вигляді кредиту в сумі 58000 дол. США на строк до 30.11.2017 року, а позивачі виступили її поручителями, уклавши відповідні договори поруки. В подальшому позивачі дізналися, що відповідачі без їх згоди та повідомлення внесли зміни до кредитного договору, внаслідок яких відбулося збільшення обсягу основного зобовязання, що є підставою для припинення договору поруки. У судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнала, проти задоволення позову не заперечувала та зазначила, що дійсно без згоди поручителів було укладено додаткові угоди до кредитного договору, про що їм не повідомлялось. Представник відповідача ПАТ «Альфа Банк» в судовомузасіданні заперечував проти позову, надав письмові заперечення з цього приводу. Заслухавши учасників процесу, зясувавши обставини справи, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у звязку з наступним. Судом встановлено, що\~ відповідно до кредитного договору №2102/0508/88-019 від 30.05.2008 року ВАТ «Сведбанк» (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Альфа Банк») надав [PERSON]кредит в сумі 58000 дол. США на строк до 30.11.2017 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі\~11,9% річних за весь строк фактичного користування кредитом. З метою забезпечення виконання зобов'язань щодо погашення кредиту та інших платежів між позивачами та відповідачами того ж дня було укладено договори поруки, згідно яких [PERSON] та [PERSON] виступили поручителями [PERSON] і взяли на себе зобовязання перед банком нести солідарну відповідальність за виконання [PERSON] умов кредитного договору, при цьому в п. 3 договорів поруки сторони погодили, що відповідальність поручителів за цими договорами обмежується сумою кредиту, визначеною згідно з основним зобовязанням, нарахованими процентами, пенями, комісіями та іншими платежами, передбаченими основним зобовязанням. Відповідно до п. 11 вказаних договорів поруки сторонами визначено, що вони не мають права в односторонньому порядку відмовитися від прийнятих на себе зобовязань за цими договорами або змінити їх умови. Сторони домовились, що будь-які зміни до основного зобовязання, крім змін, наслідком яких є збільшення обсягу відповідальності поручителів за цими договорами, погоджується між позичальником та банком самостійно без повідомлення поручителя про такі зміни. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.\~ 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України). Відповідно до положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1\~ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання\~настають правові наслідки, встановлені\~договором або законом. Відповідно до ст. 553 ЦПК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання та порушення ним свого обовязку. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники та поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлене договором поруки.(ч.ч.1 та 2 ст. 554 ЦПК України). Згідно вимог ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Приклади збільшення обсягу відповідальності поручителя, наведені у постанові Верховного Суду України від 21.05.2012 року у справі № 6-18цс11, де збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає у разі підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки тощо. З матеріалів справи вбачається, що внаслідок укладення 28.01.2011 року між відповідачами договорів про внесення змін та доповнень №1, №2, №3 до кредитного договору відбулось збільшення обсягу основного зобовязання у вигляді: відстрочення погашення кредитної заборгованості, що призвело до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування кредитними коштами, встановлення нових штрафних санкцій шляхом підвищення розміру процентів, у разі порушення позичальником певних умов договору, збільшення спеціального строку позовної давності стосовно неустойки. В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про отримання банком згоди від поручителів на таке збільшення основного зобовязання в передбаченому законом і умовами договорів поруки порядку, про повідомлення поручителів та їх обізнаність щодо збільшення зобовязання та про укладення з ними додаткових угод до договорів поруки. Тобто без згоди поручителів та їх належного інформування банком самостійно збільшено обсяг основного зобовязання, що призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителів, а відтак до припинення поруки з 28.01.2011 року (дати внесення змін та доповнень до кредитного договору щодо збільшення основного зобовязання). Положення кредитного договору щодо можливості без укладання будь-якої додаткової угоди до цього договору, встановити порядок змін умов цього договору з відповідною зміною зобовязань позичальника щодо строку виконання позичальником зобовязань (п. 3.8. кредитного договору) не звільняє банк від обовязку отримати від поручителів згоду на збільшення його відповідальності і проінформувати поручителів про вчинення таких дій. Доводи представника банку спростовуються матеріалами справи і не ґрунтуються на вимогах закону. За наведених обставин позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved