Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до [PERSON]про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням посилаючись на те, що вони є власниками квартири [ADDRESS]. В даній квартирі зареєстрований колишній чоловік [PERSON] - [PERSON], однак, після розлучення, з 2010 року він в спірній квартирі не проживає. Тому просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] та стягнути з нього судові витрати. В подальшому, представник позивача змінив підстави позову і вказав на положення ст. 405 Цивільного кодексу України, як на обгронтування позовних вимог. Позивач-1, представник позивача в судовому засіданні позов підтримали та пояснили, що відповідач є колишнім чоловіком [PERSON] і не проживає в квартирі з 2010 року, після того в квартирі е з`являвся, особистих речей немає, міліції не викликав. Відповідач до суду не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, 02 червня 2005 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний (а.с.7). [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та є співвласниками квартири [ADDRESS] (а.с.8). З Актів не проживання особи, вбачається, що [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.4,5,6). В судовому засіданні будучи допитаною в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона є сусідкою позивачки з середини 2010 року, відповідач взагалі не знає, ніколи не бачила. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є сусідом позивачів, проживає за адресою: [ADDRESS], проживає там з кінця 90-х років. Відповідача бачив останній раз 2-3 роки назад. Відповідно до вимог ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до вимог ч.1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Також у статті 41 Конституції України вказано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Таким чином, суд приходить до висновку, що реєстрація відповідача у спірній квартирі, дійсно перешкоджає позивачам здійснювати їх право власності, а позивачі мають право вимагати усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні своїм майном, у зв'язку з чим, суд, вважає за необхідне визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Статтею 88 ЦК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 243 грн. 60 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved