Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із зазначеним позовом, в якому просять визначити порядок користування квартирою [ADDRESS] виділивши [PERSON] у користування ізольовану кімнату загальною площею 17,2 кв.м. та [PERSON] у користування ізольовану кімнату загальною площею 13,4 кв.м., а відповідачеві залишити ізольовану кімнату загальною площею 18,1 кв.м., при цьому вхід до квартири, ванну кімнату, туалет, кухню, коридор й інші підсобні приміщення та споруди залишити в загальному користуванні, у зв'язку з тим, що [PERSON] на праві власності належить 4/12 частки цієї квартири, [PERSON] на праві власності належить 3/12 частки цієї квартири, а відповідачеві - 5/12 частин зазначеної квартири. Окрім того позивачі просять суд вселити їх у вказану квартиру - у визначені їм в порядку користування кімнати, та зобов'язати відповідача не перешкоджати їм у користуванні входом до квартири та підсобними приміщеннями квартири, оскільки відповідач, після отримання у спадщину частки вказаної квартири, вселилась у неї, змінила вхідні замки та не впускає їх до квартири. Вони неодноразово намагались домовитись з відповідачем про поділ житлових кімнат квартири та про виділ їм у користування ізольованих кімнат для проведення в них ремонту та проживання, однак постійно отримували відмови, у зв'язку з чим вимушені були звернутись до суду. Позивачі у судове засідання не з'явились, але їх представник надав письмову заяву про те, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд розглянути справу без його участі у судовому засіданні, а в разі неявки відповідача - ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Відповідач, будучи повідомленою про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не надала, тому на підставі наявних у справі доказів та зі згоди представника позивачій суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Так, згідно Свідоцтва про право власності на житло №291 від 21.11.1996 року та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 29.04.2010 року, [PERSON] на праві власності належить 4/12 частки квартири [ADDRESS], [PERSON] на праві власності належить 3/12 частки вказаної квартири та [PERSON] - 5/12 частин зазначеної квартири (а.с.8, 9). Однак, відповідач після вселення у вказану квартиру змінила вхідні замки та не впускає позивачів до квартири. Будь-які спроби позивачів домовитись з відповідачем про поділ житлових кімнат квартири та про виділ їм у користування ізольованих кімнат для проживання були залишені останньою поза увагою, у зв'язку з чим позивачі вимушені були звернутись до суду. У відповідності до положень ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Таким чином, суд уважає за можливе встановити наступний порядок користування вказаною квартирою, який буде відповідати часткам позивачів і відповідача у праві спільної часткової власності на цю квартиру, а саме: виділити у користування [PERSON] ізольовану кімнату загальною площею 17,2 кв.м., [PERSON] - ізольовану кімнату загальною площею 13,4 кв.м. та [PERSON] - ізольовану кімнату загальною площею 18,1 кв.м., вхід до квартири, ванну кімнату, туалет, кухню, коридор й інші підсобні приміщення та споруди залишити в загальному користуванні. Окрім того, відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання. Так, відповідач перешкоджає позивачам у проживанні у вказаній квартирі, а тому зазначеними діями порушує врегульовані законодавством права позивачів щодо користування належною їм квартирою. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За таких обставин, зважаючи на вище викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved