Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

позивачі звернулись до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території за період з 01.06.2013 р. по 30.04.2015 р. в розмірі 34256,26 гривень на користь КП «ЖЕО-105 Голосіївського району», з яких: сума заборгованості 22978,45 гривень, інфляційні нарахування в розмірі 10598,13 гривень, 3% річних в розмірі 679,68 гривень, а також стягнення з відповідача заборгованості за надані житлово-комунальні послуги за період з 01.05.2015 р. по 30.06.2018 р. на користь КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м.Києва» в розмірі 33566,15 гривень, з яких: сума заборгованості 2772,54 гривень, інфляційні нарахування в розмірі 4598,24 гривень, 3% річних в розмірі 1195,37 гривень та судових витрат у справі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачі здійснювали надання житлово-комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] у період з 01.06.2013 р. по 30.06.2018 р. Відповідач у справі є власником квартири [ADDRESS] та споживачем послуг за даною адресою. В обґрунтування позову, посилаючись на положення ст.ст. 64,66,67 ЖК України, позивачі зазначають, що відповідач, як наймач квартири, належним чином не викона свої зобов`язання по оплаті послуг з утримання будинку та прибудинкової території, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за період з 01.06.2013 р. по 30.04.2015 р. в розмірі 22978,45 грн. перед КП «ЖЕО-105 Голосіївського району» та в розмірі 27772,54 гривень перед КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м.Києва» за період з 01.05.2015 р. по 30.06.2018 р., яку вони просять стягнути в судовому порядку. Крім того, з урахуванням ч.2 ст.625 ЦК України, позивачі просить стягнути з відповідачів 3% річних від суми заборгованості за весь період прострочення виконання зобов`язань і інфляційні втрати. 26.11.2018 р. на підставі ухвали Голосіївського районного суду м.Києва відкрито провадження у справі. Розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження у відповідності до положень ст.ст. 274-279 ЦПК України на підставі наданих доказів. Станом на момент розгляду справи відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу від 12.02.2013 р. (а.с.21). В силу положень ст.319 ЦК України власність зобов`язує. Згідно з положеннями ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст.151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Згідно ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Посилання позивачів на положення ст.ст. 66, 64, 67 ЖК України при зверненні до суду є безпідставним, оскільки, в даному випадку, зазначені норми не можуть бути застосовані до правовідносин з утримання жилого приміщення, що перебуває у приватній власності. Відповідно до ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.17 Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року, власники квартир багатоквартирних будинків зобов`язані вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування і ремонт будинку. Наймачі квартир (кімнат) вносять плату за найом житла, розмір якої встановлюється Кабінетом Міністрів України. Ці платежі і платежі за комунальні та інші послуги власниками квартир, наймачами і орендарями вносяться щомісяця не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інші строки. При простроченні внесення вказаної плати стягується пеня з розрахунку 1 процент від несплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше 100 процентів загальної суми боргу. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Відповідно до ст.ст. 7,13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, зокрема, встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону; визначення виконавця житлово-комунальних послуг відповідно до цього Закону в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (центральне постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримування, укладення договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Статтями 20, 21 Закону визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язки виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель зобов`язаний забезпечувати експлуатацію будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд та об`єктів благоустрою, розташованих на прибудинкових територіях, згідно з умовами укладених договорів, стандартами, нормативами, нормами і правилами; вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати наданих житлово-комунальних послуг від споживачів. КП «ЖЕО-105 Голосіївського району» створено на підставі рішення Голосіївської районної у м.Києві ради від 25.11.2004 р. № 30/07 і згідно з положеннями Статуту предметом діяльності підприємства є управління та обслуговування жилого та нежилого фонду, прибудинкових територій, виконання комплексу послуг із забезпечення функціонування жилого та нежилого нерухомого майна в установленому порядку. КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м.Києва» створене на підставі рішення Київської міської ради від 09.10.2014 р. № 270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва». Як встановлено судом, КП «Житлово-експлуатаційна організація 105 Голосіївського району» надавало послуги з утримання будинку в період з 01.06.2013 р. по 30.04.2015 р., а КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м.Києва» в період з 01.05.2015 р.по 30.06.2018 р. На підтвердження фактичного надання послуг позивачами надано: Договір № 6 на утримання та обслуговування житлового і нежитлового фонду, що перебуває у комунальній власності вд 02.01.2013 р., Договір № 8 на утримання та обслуговування житлового і нежитлового фонду, що перебуває у комунальній власності Голосіївського району м.Києва від 04.01.2010 р., Кошторис фінансово-господарської діяльності. Судом встановлено, що відповідач належним чином не виконала свій обов`язок щодо оплати за спожиті житлово-комунальні послуги, які надавались КП «Житлово-експлуатаційна організація-105» та КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м.Києва», оскільки будь-яких доказів на спростування зазначених обставин суду не надано. Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків у неї виникла заборгованість, яка відповідно до наданого розрахунку становить за період з 01.06.2013 р. по 30.04.2015 р. в розмірі 22978,45 грн. перед КП «ЖЕО-105 Голосіївського району», та в розмірі 27772,54 гривень перед КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м.Києва» за період з 01.05.2015 р. по 30.06.2018 р. Обов`язок щодо оплати наданих житлово-комунальних послуг є грошовим зобов`язанням. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Тобто, законодавець покладає обов`язок доказування на сторони у справі і суд позбавлений можливості у даному випадку з власної ініціативи витребовувати будь-які докази. В силу положень ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків в зв`язку з вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи викладені обставини, оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачами вимог до відповідача, їх доведеність, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved