Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернувся в суд до відповідача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вказують, що в жовтні 2011 року в забезпечення виконання зобовязань за договором позики, укладеним між [PERSON], [PERSON] та відповідачем [PERSON], було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого [PERSON] в іпотеку передано квартиру [ADDRESS]. Умови договору позики виконувались, заборгованість частково була погашена. Однак, 17.01.2013 року приватним нотаріусом Горохівського районного нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис щодо звернення стягнення на предмет іпотеки. Вважають, що виконавчий напис нотаріуса підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, з тих підстав, що нотаріус вчинив виконавчий напис не перевіривши безспірність існуючої заборгованості. Крім того, [PERSON] не було попередньо надіслано письмову вимогу іпотекодавцям про усунення порушень з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки, як це передбачено законом. А тому просили визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, витрати, повязані з судовим розглядом покласти на відповідача. Представник позивача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову підтримав з викладених у позовній заяві підстав. Просив позов задовольнити. Суду додатково пояснив, що стороною відповідача не надсилалось письмової вимоги про погашення заборгованості, кошти за договором позики позивачами частинами сплачувались, є розписки, а згідно виконавчого напису, встановлено повний розмір заборгованості. При вчиненні нотаріальних дій нотаріус не переконався у безспірності вимог. Крім того, попередню вимогу повинен був направити боржникам сам [PERSON], а направив нотаріус, що не передбачено законом. Представник відповідача в судовому засіданні вимоги позову не визнав. Просив в задоволенні позову відмовити. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Горохівського районного нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявився. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає з врахуванням наступного. Судом встановлено, що 26.10.2011 року згідно боргової розписки [PERSON], [PERSON] отримали від [PERSON] в позику кошти в загальній сумі 400\~000 грн. на строк до 27.04.2012 року (а.с. 6). У забезпечення виконання зобовязань за договором позики 27.10.2011 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з іншої сторони було укладено договір іпотеки, згідно з умовами якого [PERSON] в іпотеку передано квартиру [ADDRESS] (а.с. 9,10). 26.09.2012 року приватним нотаріусом Горохівського районного нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис, яким звернено стягнення на предмет іпотеки для задоволення за рахунок його реалізації вимог стягувача [PERSON] в розмірі 400\~000 грн. за простроченим кредитом, а також витрат за вчинення виконавчого напису в розмірі 5 200 грн. (а.с. 12). Постановою головного державного виконавця Другого ВДВС Луцького МУЮ [PERSON] від 01.02.2013 року відкрито виконавче провадження згідно з виконавчим написом № 49 вчиненим приватним нотаріусом Горохівського районного нотаріального округу [PERSON], про звернення стягнення на нерухоме майно відповідно до договору іпотеки (а.с. 13). Статтями 526, 530 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог що звичайно ставляться. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 2\~ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку»\~у разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 18 ЦК України). Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» пунктом 1 визначено -нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобовязання. Крім того, розділом 32 Інструкції про порядок вчинення нотаріальний дій нотаріусами України передбачено порядок вчинення виконавчих написів та п.п.1,2 п.1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Відповідно до п. 283 Інструкції для вчинення виконавчого напису стягувачем або уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, має бути зазначено: відомості про найменування і адресу стягувача та боржника; дата та місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код в ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу буде необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Із матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису вбачається, що до заяви про вчинення виконавчого напису нотаріусу були подані документи згідно визначеного переліку, які дали змогу нотаріусу встановити наявність боргових зобовязань між сторонами. В підтвердження заявленим вимог, [PERSON] було надано нотаріусу розписку про отримання [PERSON] та [PERSON] грошових коштів за договором позики та представлено договір іпотеки від 27.10.2011 року. Твердження сторони позивача про те, що кошти за договором позики частково були повернуті до вчинення виконавчого напису, не підтверджені належними та допустимими доказами. З розписок, на які посилається сторона позивача (а.с.7-8), не вбачається, що вони стосуються повернення коштів саме за договором позики від 26.10.2011 року, укладеним між [PERSON] та [PERSON] З розписки (а.с.7) взагалі не вбачається хто і від кого отримував кошти. Розписка (а.с.8) стосується договору застави, а не іпотечного договору. З копії матеріалів нотаріальної справи вбачається, що 01.06.2012 року боржникам нотаріусом направлялися вимоги про погашення заборгованості в повному обсязі в сумі 400\~000 грн. з попередженням про подальше застосування процедури звернення стягнення на майно, яким забезпечено позику. Твердження сторони позивача про те, що направлення таких вимог нотаріусом не передбачено законом, є безпідставним, оскільки відповідно до ст.84 Закону України «Про нотаріат», нотаріус передає заяви громадян іншим громадянам. Позивачі були ознайомлені із заявами 27.07.2012 року. Проте з моменту отримання вимоги позивачі не вчинили жодних дій, які свідчили про те, що вони не погоджуються із сумою заборгованості. Встановивши у справі, що стягувачем (позикодавцем) нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення та отримання позивачами письмової вимоги про усунення порушень та іпотечну вимогу, нотаріус правомірно вчинив виконавчий напис спрямований на реалізацію предмета іпотеки для задоволення вимог [PERSON] Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що на момент вчинення виконавчого напису не існувало спору щодо суми заборгованості, позивачі були повідомлені про необхідність погашення заборгованості більше ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису, на підставі чого суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Сплачені за позовом судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed