Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем по справі [PERSON], та стягнути з нього аліменти на її користь на утримання синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі по 500 грн. щомісяця на кожну дитину, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення кожним із дітей повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі з 14.09.2001 року. Від даного шлюбу вони мають трьох малолітніх дітей: синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], які проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Вказує, що останні роки вони не можуть, як сімя, проживати разом, виконувати сімейні обовязки, вирішувати навіть нескладні поточні проблеми, постійно сперечаються та принижують один одного. Більш того, відповідач особисто вирішив сам розірвати з нею будь-які стосунки, забрав свої особисті речі та пішов з помешкання, де вони спільно проживали, не відвідує ні її, ні дітей, матеріально їх не забезпечує та не приймає участі у вихованні. При таких обставинах [PERSON] вважає, що її шлюб з [PERSON] носить формальний характер і підлягає розірванню. Крім цього, посилаючись на тяжке матеріальне становище, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі по 500 грн. щомісяця на кожну дитину. Позивачка в судовому засіданні на позовних вимогах наполягала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти розірвання шлюбу та ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів на користь позивачки на утримання малолітніх дітей, однак погодився сплачувати аліменти в розмірі по 300 грн. щомісяця на кожну дитину, оскільки не має змоги платити більше. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 55 Сімейного Кодексу України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії І-ЖД №312362, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеси 14.09.2001 року, актовий запис №770 (а.с.9), сторони уклали шлюб 14.09.2001 року. Від даного шлюбу сторони мають трьох малолітніх дітей синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії 1-ЖД №178001, серії 1-ЖД №193927 та серії 1-ЖД №277100 (а.с.14, 15, 16). Відповідно до довідки №678 від 21.05.2015 р., виданої Маяківською сільською радою Біляївського району Одеської області (а.с.5), діти проживають разом з матірю та знаходяться на її утриманні. Ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. З огляду на вищевикладене суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка та жінки й збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили та спільного господарства не ведуть, а також той факт що чоловік і жінка або обоє, мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу й це право підлягає судовому захисту. Ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обовязок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В контексті даної статті батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Матеріальне утримання дітей це обовязок батьків. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону. Враховуючи те, що позивачка ставить вимоги про присудження аліментів на утримання дитини саме в твердій грошовій сумі, зважаючи, що відповідачем дані обставини не оспорюються, суд задовольняє вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, тому що це не суперечить положенням ч. 3 ст. 181 СК України. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дітей; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про державний бюджет України на 2015 рік» від 28.12.2014 року № 80 -VI11 статтею 7 встановлено суми прожиткового мінімуму на 2015 рік. Згідно з даним Законом для дітей віком до 6 років з 01 січня 2015 року прожитковий мінімум складає - 1032 гривні, з 1 грудня прожитковий мінімум - 1167 гривень, для дітей від 6 до 18 років розмір прожиткового мінімуму з 01.01.2015 року встановлено у сумі 1286 гривень, з 1 грудня - 1455 гривень. При визначені розміру аліментів, суд, відповідно до ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище відповідача, те що він офіційно не працює, проте має можливість працевлаштуватися, не має інших дітей, непрацездатної дружини, батьків, не має будь-яких зобовязань за іншими виконавчими документами. Крім цього, судом також враховується, що батьки мають рівні права щодо дітей, у звязку з чим мають утримувати дітей порівну (ст. 141 СК України). Отже, приймаючи до уваги письмові докази надані позивачкою та відповідачем, суд вважає за необхідне присудити до стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей у розмірі по 400 грн. щомісяця на кожну дитину. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, тобто з 12.05.2015 року. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: partial