Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] за участю третьої особи на стороні позивача [PERSON] , звернулася до суду із позовом до [PERSON] , за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Департаменту надання адміністративних послуг, в якому просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири за адресою: [ADDRESS] . Свій позов обґрунтовує тим, що вона, її чоловік [PERSON] та їх неповнолітній син [PERSON] є власниками квартири за адресою: [ADDRESS] . Оскільки позивачка є власницею вищезазначеної квартири , то має усі законні підстави здійснювати будь-які дії щодо належного їй нерухомого майна. Відповідно до довідки про склад сім`ї та прописку № 1190/30.07.19 року, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] без реєстрації; [PERSON] чоловік, з 18.07.2007 року; [PERSON] дядько, з 30.05.2012 року. Позивачка вказує, що відповідач - колишній чоловік матері її чоловіка, який вже довготривалий проміжок часу не проживає за адресою зареєстрованого місця проживання, це є підставою, яка дає право позивачу, як власниці квартири звернутись до суду із позовом про позбавлення відповідача права користування своїм майном. На теперішній час реєстрація відповідача існує формально і створює перешкоди щодо володіння, користування і розпоряджання житловою квартирою, яка перебуває у власності позивачки. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд задовольнити позов, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач, [PERSON] до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток про виклик до суду за останньою відомою адресою місця реєстрації, про поважність причини неявки до судового засідання не повідомив , відзив на позовну заяву та будь-яких доказів до суду не надав. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору представник Департаменту надання адміністративних послуг в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справу за її відсутності. Оскільки, відповідач по справі не з`явився в судове засідання, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про поважність причини неявки в судове засідання не повідомив, за таких обставин та зі згоди сторони позивача, згідно ст. 280 ЦПК України, ухвалює заочне рішення по справі. Перевіривши матеріали справи, дослідивши надані до суду докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є власниками в рівних частках кожний квартири [ADDRESS] що складається [ADDRESS] цілому з двох житлових кімнат, житловою площею -33,1 кв.м., загальною площею 47,7 кв.м., на підставі Договору купівлі продажу від 18 квітня 2007 року, посвідченим державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори. Відповідно до довідки про склад сім`ї та прописку № 1190 / 30.07.19 , у квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровані наступні особи, а саме: [PERSON] , 1978 року народження з 18.07.2007 року; [PERSON] , 1961 року народження з [INFO] . Згідно до Акту про фактичне не проживання особи за місцем проживання від 02 вересня 2019 року, засвідченим посадової особою начальником дільниці КП ЖКС «Черьомушки» [PERSON] з 10.06.2016 року по 30.05.2019 року, за адресою зареєстрованого місця проживання: [ADDRESS] не проживає. В судовому засіданні допитана в якості свідка [PERSON] , яка розповіла суду, що [PERSON] є її рідний син, позивачка невістка. З [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з 2012 року, на даний час шлюб розірвано рішенням Малиновського районного суду міста Одеси у грудні 2019 року. Після реєстрації шлюбу вони з чоловіком деякий час мешкали у спірній квартирі, але потім виїхали, вона знялася з реєстраційного обліку за цією адресою, а [PERSON] залишився формально прописаним, хоча тривалий час у квартирі сина та невістки не проживає. На даний час де мешкає відповідач їй невідомо. Згідно зі ст. 317 ЦК України власнику належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном; Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. [PERSON] , [PERSON] та їх неповнолітній син [PERSON] є власниками квартири, яке розташована за адресою: [ADDRESS] . Власники мають усі законні підстави здійснювати будь-які дії, що не заборонені законом, щодо належного їм майна, оскільки їм належать права володіння, користування, розпорядження майном. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку квартиру), користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік. [PERSON] за адресою зареєстрованого місця проживання не проживає більше трьох років, тому суд приходить до висновку, що відповідач за адресою зареєстрованого місця проживання не проживає понад встановлений законодавством України строк без поважних причин, що є підставою втрати відповідачем права користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Надати мотивовану оцінку аргументів відповідача суд не може, оскільки відповідач до суду не зв`явився, своїх заперечень та відповідних доказів щодо позову у строк встановлений судом до суду не надав . Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У ч. 1 ст. 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік. Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється в день звернення особи на підставі, зокрема, заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, свідоцтва про смерть тощо. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про позбавлення власника права власності на житлове приміщення або права користування такої особи житловим приміщенням. Враховуючи викладені обставини справи та вимоги закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими у зв`язку з чим вони підлягають задоволенню.

Outcome: approved