Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

Позивачка 23 вересня 2016 року звернулась до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська із даним позовом (а.с.2-4). В обґрунтування позовних вимог зазначила, що на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.09.2014 року із відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На виконання вказаного рішення суду, було видано виконавчий лист, на підставі якого Ленінським ВДВС відкрито виконавче провадження. Відповідач ухиляється від сплати аліментів, у звязку із чим, утворилась заборгованість, яка станом на березень 2017 року становить 32\~088,47 грн. Посилаючись на викладені обставини, позивачка уточнивши свої позовні вимоги просила суд стягнути із відповідача на свою користь заборгованість по сплаті аліментів за період з серпня 2014 року по березень 2017 року в сумі 32\~088,47 грн. та неустойку за несплату аліментів у розмірі 10\~428,47 грн. В період часу із 06 квітня 2017 року по 24 травня 2017 року провадження по справі зупинялось (а.с.46,50). Позивачка в особі свого представника за довіреністю [PERSON], в судове засідання не зявилась. Про день, час та місце судового розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку. До суду представник надала письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с.59). Відповідач в судове засідання не зявився. Про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Про причини своєї неявки не повідомив. Письмових заяв про розгляд справи без своєї присутності не надавав. У відповідності до ст..1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що не з'явились. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд, заслухавши пояснення сторін, зясувавши обставини по справі та перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що [PERSON], народився 22 листопада 2007 року у батьків: [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2014 року із [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.39-40). На підставі вказаного рішення суду 13 жовтня 2014 року видано виконавчий лист Ленінським ВДВС м. Дніпропетровська було відкрито виконавче провадження (а.с.7). Згідно довідки-розрахунку, за період з серпня 2014 року по березень 2017 року відповідач має заборгованість по сплаті аліментів у сумі 32\~088,47 грн. (а.с.37-38). Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм статті 549 ЦК України неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобовязання. Її завдання сприяти належному виконанню зобовязання, стимулювати боржника до належної поведінки. Таким чином, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обовязку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 01.07.2015 року № 6-94цс15 та від 02.11.2016 року № 6-1554цс16, а тому мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права відповідно до ч. 1 ст. 3607 ЦПК України. Отже, враховуючи, що загальний розмір неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць), суд доходить висновку, що розмір пені, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до вказаного нижче розрахунку складає 10\~436,03 грн. РікМісяцьБорг за місяцьСплачено у кожному місяці, грн.Сума заборгованості за кожен місяць окремо, грн.Кількість календ. днів у місяціСума пені за місяць (1% за кожен день прострочення), грн. Починаючи з 08.2014 р.\~ 2014серпень933,900,00933,9024223,20 \~вересень1167,370,001167,3730350,21 \~жовтень1167,370,001167,3731361,89 \~листопад1167,37900,00267,373080,21 \~грудень1167,370,001167,3731361,89 2015січень1190,110,001190,1131368,93 лютий1190,110,001190,1128333,23 \~березень1190,110,001190,1131368,93 \~квітень1190,110,001190,1130357,03 \~травень1190,110,001190,1131368,93 \~червень1190,110,001190,1130357,03 \~липень1190,111200,00;400,00;400,00;400,00; 400,00; 400,000,00310,00 \~серпень1190,11400,00;400,00; 400,00; 400,000,00310,00 вересень1190,110,001190,1130357,03 жовтень1345,480,001345,4831417,09 листопад1345,480,001345,4830403,64 грудень1345,48400,00945,4831293,09 2016січень1345,480,001345,4831417,09 лютий1345,480,001345,4829390,18 \~березень1345,480,001345,4831417,09 \~квітень1345,480,001345,4830403,64 \~травень1345,480,001345,4831417,09 \~червень1345,48800,00545,4830163,64 \~липень1579,420,001579,4231489,62 \~серпень1579,421600,00-20,58310,00 вересень1579,42400,001179,4230353,82 жовтень1579,420,001579,4231489,62 листопад1579,42450,001129,4230338,82 грудень1579,42400,001179,4231365,62 2017січень1579,420,001579,4231489,62 лютий1579,42400,001179,4228330,23 \~березень1579,42400,001179,4231365,62 Всього:42 638,4710 550,0032 088,47 10\~436,03 Стосовно стягнення з відповідача заборгованості зі сплати аліментів суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 187 СК України один із батьків може подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві. Згідно ч. 1 ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. На підставі ч. 2 ст. 194 СК України, якщо за виконавчим листом, пред'явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв'язку з розшуком платника аліментів або у зв'язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Частиною 3 статті 194 СК України передбачено, що заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Вказана норма матеріального права визначає порядок стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час та заборгованості за аліментами, що утворилася при їх відрахуванні за заявою платника, поданою відповідно до ст. 187 СК України. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакцій чинній на час виникнення спірних правовідносин) і відповідно до ч. 7 цієї статті суд вирішує питання про заборгованість лише у разі спору про її розмір. Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.07.2015 року № 6-10222св15. Правовий аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що ч. 3 ст. 194 СК України передбачає стягнення в судовому порядку лише тієї заборгованості за аліментами, яка виникла у звязку із сплатою аліментів, розмір яких визначений на підставі домовленості сторін, оформленої шляхом добровільної подачі платником відповідної заяви про відрахування аліментів за місцем роботи (ст. 187 СК України). В даному випадки аліменти на користь позивача вже стягнуті за рішенням суду і повторному стягненню не підлягають, а визначена державним виконавцем заборгованість за аліментами підлягає стягненню з відповідача в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», а не шляхом повторного судового стягнення. Враховуючи вищевказане, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача заборгованості зі сплати аліментів, оскільки відсутній спір про розмір такої заборгованості та вони стягуються державним виконавцем відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження». Таким чином, оцінивши надані позивачем докази, розглянувши спір в межах заявлених вимог, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, у звязку із чим, із [PERSON] на користь [PERSON], підлягає стягненню пеня за прострочення сплати аліментів в сумі 10\~436,03 грн. Вирішуючи питання щодо судових витрат суд враховує, що позивач звільнений від сплати судових витрат, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, тому із відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в сумі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial