overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] 03.02.2016 року звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що вони вступили в зареєстрований шлюб 20.06.2012 року. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, так як вони не зійшлися характерами, крім того на даний час відповідач перебуває в місцях позбавлення волі, у зв'язку з чим шлюбні відносини між ними на даний час припинені, подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливі. Посилаючись на викладені обставини, позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивачка в судове засідання не з'явилась, направила до суду заяву від 06.04.2016 року про розгляд справи у її відсутність, у якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, просить шлюб з відповідачем розірвати та залишити їй теперішнє прізвище «[PERSON]» (а.с.23). Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву від 16.03.2016 року (а.с.20), у якій повідомив суд про визнання позову. Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно ч.1 ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач -визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Відповідно до положень ч.4. ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Матеріалами справи встановлено, що сторони вступили в зареєстрований шлюб 20.06.2012 року (а.с.3). Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Зважаючи на взаємні відносини подружжя, яке разом не проживає і не підтримує шлюбні стосунки, і в подальшому сторони не мають наміру зберегти подружні відносини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам сторін, тому вказані обставини відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Таким чином, за відсутності підстав вважати, що визнання позову відповідачем порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити у відповідності з положеннями ч.4 ст.174 ЦПК України, оскільки для цього є законні підстави. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі ст. ст. 110, 112, 113 СК України, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

\~ Позивачка [PERSON] 03.02.2017 року звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 06.08.2010 року .Від шлюбу сторони мають спільну дитину сина [PERSON] [INFO]. Фактично шлюбні відносини між подружжям припинилися через протилежні погляди на сімейне життя , наявність непорозумінь. Вважає, що відновити шлюбні стосунки вже не можливо. На підставі зазначеного звернувся до суду та просить суд розірвати шлюб оскільки він носить формальний характер . Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій на позовних вимогах наполягає, просить позов задовольнити, шлюб розірвати, справу розглянути за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, до початку розгляду справи надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти задоволення позову та просила справу розглянути за його відсутності. Згідно ст. 174 ч.4 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, про що також зазначено в п.3\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі». Під час розгляду справи судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 06.08.2010 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області що підтверджується свідоцтвом про шлюб І КИ № 167899 , актовий запис № 480. Ст.ст.\~105\~ч.3,\~110,112 Сімейного кодексу України\~визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду після з'ясування фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, при цьому суд бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] 03.04.2014р. звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку розміром 6,64 га, розташовану на території Єлизаветівської сільської ради, в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON], який помер [INFO]. В суді її представник на позові наполягає та пояснив, що при зверненні позивачки до нотаріальної контори для оформлення спадщини, їй було відмовлено по причині відсутності оригіналу державного акту, який було втрачено під час пожежі в будинку, яка малі місце 11.02.2012р., а [PERSON] за життя не встиг отримати новий державний акт. Відповідачка не з`явились, надіслала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти позову не заперечує. Представник третьої особи не позові не заперечує, проте просить навести більш точний розмір земельної ділянки. Заслухавши сторони та вивчивши докази по справі суд приходить до наступного. За свідоцтвом про смерть [PERSON] помер [INFO]. в с.Підгірне Приморського району Запорізької області (а.с. 3). Згідно свідоцтва про шлюб, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 15.09.1987р. (а.с. 8). За довідкою Єлизаветівської сільської ради Приморського району Запорізької області, [PERSON] був зареєстрований та постійно проживав [ADDRESS] з 06.03.2009р. і по день смерті, разом зі своєю дружиною [PERSON], звісні спадкоємці дружина - [PERSON] та мати [PERSON] (а.с. 7). 12.04.2005р. [PERSON] було видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 6,64 га, яка розташована на території Єлизаветівської сільської ради Приморського району Запорізької області (а.с. 6). Постановою Приморського РВ ГУМВС України в Запорізькій області від 16.02.2012р. за фактом пожежі в будинку [ADDRESS], яка сталася 11.02.2012р. відмовлено у порушенні кримінальної справи за ст.194 КК України (а.с. 5). Постановою державного нотаріуса Ракітянської Н.А. від 17.01.2014р. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку розміром 6,64 га після смерті [PERSON], в зв`язку з відсутністю документу, який необхідно надати для вчинення нотаріальної дії (а.с. 4). За уточненою довідкою Держземагенства за [PERSON] зареєстрована земельна ділянка сільськогосподарського призначення 6,6378 га. кадастровий номер 2324881300:02:013:0006. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. З викладеного суд вбачає, що позивачка є спадкоємицею свого чоловіка - [PERSON] Інша спадкоємиця - відповідачка по справі [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини на користь позивачка. Так як її право на спадок не визнано, то суд має його поновити, так як право [PERSON] на успадкування землі необґрунтовано не визнається. Тому позов підлягає задоволенню. Вимог про відшкодування судових витрат не заявлено, тому суд це питання не вирішує.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] 03.04.2014 року звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у шлюбних відносинах. [INFO] року в сторін народилась неповнолітня дитина - [PERSON] (свідоцтво про народження Серія [NUMBER] видане та зареєстроване 10.10.2003 року виконавчим комітетом Новосвітської селищної ради Старобешівського району Донецької області, актовий запис № 74), батьком якої згідно свідоцтва про народження записано відповідача [PERSON] Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивачка просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини до досягнення дитиною повноліття у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту пред'явлення позову, а також стягнути з відповідача на свою користь витрати на правову допомогу. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні не з'явилась, надала суду заяву, в якій на позовних вимогах наполягала та просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні не з'явився, надав суду заяву, згідно якої позов визнав повністю і просив суд задовольнити позов, справу розглянути за його відсутності. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 N 14 «Про судове рішення у цивільній справі» за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Виходячи з наведеного, суд приймає рішення про задоволення позову, оскільки це не суперечить нічиїм правам та законним інтересам. Задовольняючи позов суддя керується наступними нормами матеріального права: Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України, а саме: неповнолітня дитина здорова, відповідач здоровий, працездатний, працює і приходить до висновку, що доцільним буде стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.04.2014 року до досягнення дитиною повноліття. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] 03.06.2016р звернулася до суду з вищезазначеним позовом, вказуючи, що вона являється основним квартиронаймачем будинку за адресою: вул.Кутузова, буд.17 в м.Краматорську, в якому крім неї зареєстровані її мати [PERSON], сестра [PERSON], брат [PERSON], відповідач у справі. Свій позов мотивує тим, що в вказаному будинку відповідач не проживає з 2012 року, не сплачує комунальні послуги, кореспонденція на його імя не надходить та особистих речей останнього в будинку не має. Зазначає, що бажає оформити субсидію, у звязку з чим, відповідача необхідно виписати із спірного житла. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: вул.Кутузова, буд.17, м.Краматорськ. Позивач [PERSON] свій позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити, та надала суду пояснення, зазначені у позові. Відповідач [PERSON], який про слухання справи повідомлений належним чином в порядку ст.76 ЦПК України, в судове засідання не зявився по невідомим суду причинам. Заперечення проти позовної заяви та клопотання про розгляд справи у його відсутність до суду не надавав. Суд, зі згоди позивача, відповідно до положень ст.224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та постановити заочне рішення на підставі доказів, що є у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. З довідки із КП «СЄЗ» м.Краматорська б/н від 22.04.2016р убачається, що за адресою: вул.Кутузова, буд.17, м.Краматорськ крім позивачки в зазначеному будинку зареєстрований відповідач [PERSON] Згідно наданих до суду актів із КП «Служба єдиного замовника» м.Краматорська від 20.04.2016р та від 06.04.2016р відповідач [PERSON] зареєстрований в вищевказаному будинку, однак з серпня 2012р в будинку не проживає. Застосовуючи норми процесуального та матеріального права суд виходить з наступного. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Частиною 1 ст.71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням в наслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. З аналізу досліджених доказів у справі, судом встановлено, що відповідач [PERSON] не мешкає в будинку позивача, не проявляє інтересу до житла, не сплачує комунальні послуги понад шість місяців без поважних на те причин, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] 03.08.2017р. звернулась до Березанського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 31.08.2004 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем і проживала з ним разом до 01.06.2007р., дітей від даного шлюбу не мають. Мотивуючи тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, вони не проживають разом вже 10 років, спільне господарство не ведеться, спору про поділ майна немає, так як у них немає спільного майна, позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, залишивши їй теперішнє прізвище. Позивачка в судове засідання не з'явилась, направила до суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала та проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився та не повідомив причину своєї неявки, хоча про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином судовими повістками, про що свідчать зворотні повідомлення про вручення рекомендованих поштових відправлень. Відповідно до положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, сторони вступили в зареєстрований шлюб 31.08.2004 року (а.с.3). Зважаючи на взаємні відносини подружжя, яке разом не проживає з 2007 року та що в подальшому вони не мають наміру зберігати подружні відносини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам сторін, тому вказані обставини відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому вимоги позивачки щодо залишення за нею присвоєного після укладення шлюбу прізвища підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.110,112,113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] 03.08.2017р. звернулась до Березанського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона з 12.09.2013р. перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який було зареєстровано Ленінським відділом держаної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №585. Від даного шлюбу вони мають дітей: доньку [PERSON] - [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Мотивуючи тим, що подружнє життя з відповідачем не склалося через суперечки та тим, що у них ускладнилися взаємовідносини і вони втратили один до одного почуття любові та взаєморозуміння із-за суттєвих розбіжностей у поглядах на життя та несумісності характерів, що негативно вплинуло на їх стосунки, в зв'язку з чим з весни 2015р. вони припинили подружні відносини і з того часу не ведуть спільне господарство та проживають окремо, відповідач проживає з іншою жінкою, у них в січні 2017 р. народилася дитина, подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливі, спільне господарство не ведеться. Тому позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, залишивши їй теперішнє прізвище. Сторони в судове засідання не з'явились, надали до суду заяви про розгляд справи в їх відсутність, позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, відповідач з позовними вимогами погодився. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони вступили в зареєстрований шлюб 12.09.2013 року (а.с.4). Від даного шлюбу мають малолітніх дітей: [PERSON] - [INFO] та сина [PERSON], [INFO] (а.с.5,6). Зважаючи на взаємні відносини подружжя, яке разом не проживає з весни 2015 року та не має наміру зберігати подружні відносини, відповідач фактично має іншу сім'ю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам сторін та їх малолітніх дітей, тому вказані обставини відповідно до ст.112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому вимоги позивачки щодо залишення за нею присвоєного після укладення шлюбу прізвища підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.110,112,113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] 03.10.2017 р. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, через часті сварки сторони стали чужими людьми. Подружні відносини між ними припинені, відновлювати які позивач не бажає. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який є неповнолітнім. Відповідач коштів на утримання сина не надає, що значно ускладнює позивачу самостійно утримувати сина. Прохала розірвати шлюб, укладений між [PERSON](дошлюбне прізвище Радченко) [PERSON] та [PERSON] 26 серпня 2006 року в Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 1294.Після розірвання шлюбу залишити прізвище «Козій». Стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина-Козій [PERSON], [INFO] в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір за подачу позову в сумі 640 грн. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та прохали його задовольнити. Відповідач та його представник заперечували проти задоволення позову в частині стягнення аліментів, посилаючись на те, що [PERSON] є інвалідом, не працює, коштів не має, на даний час оформляє пенсію, та не має змоги сплачувати позивачу аліменти. Заслухавши пояснення сторін, думку адвоката, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 26 серпня 2006 року, свідоцтво про шлюб видане Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 1294. Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, відновлювати які не бажають. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який є неповнолітнім. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 ч.3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Оскільки [PERSON] є інвалідом і зараз оформлює пенсію, то суд вважає, необхідним стягнути аліменти в розмірі 1/ 4 доходу відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 03.10.2017 р. року і до досягнення дитиною повноліття, а не в твердій грошовій сумі. В твердій грошовій сумі стягуються аліменти коли немає доходу у відповідача. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] 03.11.2015 р. звернулась до Березанського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи тим, що з 01.10.2014р. по 18.09.2015р. вона знаходилася в фактичних шлюбних відносинах з відповідачем і від даних відносин вони мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Враховуючи те, що відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги на неї не надає, другої дитини не має, утримань по виконавчим документам з нього не проводиться, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки заробітної плати, щомісячно, починаючи з дня подання заяви до повноліття дитини. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився та не повідомив причину своєї неявки, хоча про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Відповідно до положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що між сторонами склалися фактичні шлюбні відносини, які регулюються СК України. Підставою виникнення прав та обовязків відповідача, відповідно до ст.ст.121, 125, 126 СК України, є походження від нього дитини, засвідчене добровільним визнанням батьківства батьком відповідачем [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження дитини (а.с.2). Тому малолітня [PERSON] має ті ж права, як і діти, народжені від шлюбу батьків, в т.ч. на утримання від батьків на підставі ст.180 СК України. На даний час дитина знаходиться на утриманні позивачки, що підтверджується довідкою виконкому Ташинської сільської ради Березанського району (а.с.3). При визначенні розміру аліментів, суд відповідно до ст.182 СК України, враховує матеріальне становище дитини, яка є малолітньою, стан здоровя та матеріальне становище відповідача. У відповідності до ст.183 СК України розмір аліментів суд визначає у частці від доходу (заробітку) відповідача. Згідно п.3 ч.1 ст.80, ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 487,20 грн.. На підставі ст.ст.180,181,182,183,191 СК України,

Outcome: approved