Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

Позивачі звернулися до Куп'янського міськрайонного суду Харківської області з вищезазначеним уточненим позовом, посилаючись на те, що [INFO] року помер їх батько - [PERSON] На день своєї смерті він проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Після його смерті залишилась спадщина, яка складається з земельної ділянки: площею 7,7100 га, розташованої за межами населених пунктів на території Петропавлівської сільської ради Куп'янського району Харківської області та належала спадкодавцеві на підставі державного акту на право приватної власності на землю. [PERSON] не залишив заповіту на випадок своєї смерті. Спадщину після смерті [PERSON] прийняли його доньки та позивачі по справі - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] шляхом подачі заяви до Мелітопольської нотаріальної контори Запорізької області де 15 листопада 2016 року була заведена спадкова справа №602/2016. Дружина спадкодавця [PERSON] від спадщини відмовилася. Розглянувши подані спадкоємцями документи, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що за життя у 2002 році [PERSON] приватизував спірну земельну ділянку на підставі чого було видано державний акт на право приватної власності за кадастровим номером [NUMBER]. Однак пізніше у 2017 році при внесенні офіційних даних до Державного земельного кадастру за допомогою національної кадастрової системи, земельній ділянці площею 7,7100 га був присвоєний новий кадастровий номер [NUMBER] взамін старого [NUMBER]. У зв'язку з викладеним позивачі були вимушені звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав. Позивачі у судове засідання не з'явилися, надали до суду заяву з проханням розглядати справу у їх відсутності, наполягали на задоволенні уточнених позовних вимог. Представник відповідача -Петропавлівської сільської ради Куп'янського району Харківської області у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказав, що не заперечує з приводу задоволення заявлених уточнених позовних вимог. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказав, що при вирішенні спору просить врахувати позицію викладену у поясненнях до позовної заяви. У свої поясненнях представник головного управління держгеокадастру у Харківській області зазначив, що згідно книги реєстрації державних актів на земельні частки (паї) на ім'я [PERSON] зареєстровано державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 11 квітня 2002 року на земельну ділянку площею 7,71 га. При цьому, вищевказана земельна ділянка була зареєстрована на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі, розробленої на замовлення [PERSON] у державному земельному кадастрі 28 грудня 2017 року за цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER]. Власником відповідної земельної ділянки, згідно даних Національної кадастрової системи є громадянин [PERSON]. Крім того в поясненнях зазначено, що новий кадастровий номер спірної земельної ділянки, яка належить [PERSON] було присвоєно за допомогою спеціального програмного забезпечення відповідно до ЗУ «Про державний земельний кадастр» та порядку ведення Державного земельного кадастру затвердженого постановою КМУ від 17 жовтня 2012 року за №1051, які набрали чинності з 01 січня 2013 року. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.ч.1,4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] року помер батько позивачів - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] видане 18 серпня 2016 року Куп'янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області (а.с. 9). Родинні відносини між померлим [PERSON] та позивачами по справі підтверджуються наявними у справі ксерокопіями свідоцтв про народження серії [NUMBER], серії [NUMBER], серії [NUMBER] та ксерокопіями свідоцтв про укладення шлюбу, якими підтверджується зміни дівочих прізвищ позивачів з [PERSON] на [PERSON] [PERSON] та [PERSON] відповідно (а.с. 17-25, 27-33). Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7,7100 га, яка розташована за адресою: Харківська область Куп'янський р-н, за межами населених пунктів на території Петропавлівської сільської ради, що підтверджується ксерокопією витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку де зазначено новий зареєстрований кадастровий номер земельної ділянки - [NUMBER]. Відомості про право власності були внесені до Державного земельного кадастру вже після смерті власника земельної ділянки [PERSON] на підставі державного акту від 11 квітня 2002 року серії [NUMBER] де вказано старий кадастровий номер - [NUMBER], що також підтверджується ксерокопію вищевказаного державного акту (а.с. 10-16). Позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вчасно звернулися до нотаріуса в Мелітопольську державну нотаріальну контору Запорізької області з заявами про прийняття спадщини, що підтверджується ксерокопіями відповідних заяв зареєстрованих в реєстрі за номерами №1354, №1358 та №1359, спадкова справа №602/2016. З супровідного листа державного нотаріуса Мелітопольської державної нотаріальної контори Запорізької області вбачається, що [PERSON] не залишив заповіту на випадок своєї смерті та спадкоємців першої черги крім позивачів по справі, які у встановленому законом порядку прийняли спадщину, немає. Дружина померлого не подала до нотаріальної контори протягом 6-ти місяців після смерті [PERSON] заяви про прийняття спадщини (а.с. 110-113). Постановами державного нотаріусу Мелітопольської державної нотаріальної контори Запорізької області було відмовлено позивачам [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] та роз'яснено їм їх право звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, що підтверджується ксерокопіями постанов про відмову у вчиненні нотаріальної дій. Підставою для відмови стало те, що до спадкового майна померлого [PERSON] входить земельна ділянка право власності на яку за померлим підтверджується державним актом на право приватної власності на землю від 11 квітня 2002 року серії [NUMBER] де вказано старий кадастровий номер - [NUMBER] але вже після смерті спадкодавця спірна земельна ділянка була зареєстрована відповідно до норм чинного законодавства в Державному земельному кадастрі з новим кадастровим номером [NUMBER]. Тому нотаріус відмовила у вчиненні нотаріальних дій у зв'язку з тим, що існують два різні кадастрові номери на одну земельну ділянку (а.с. 6-8). Беручи до уваги постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій, встановлено, що позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] позбавлені можливості скористатися своїми спадковими правами та отримати спадщину після смерті батька через різницю кадастрових номерів на земельну ділянку у правовстановлюючих документах. Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження його майна. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Стаття 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадщину мають рідні брати та сестри спадкодавця. Згідно зі статтею 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з частиною статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно зі статтею 1297 ЦК України спадкоємець , який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. В силу ч.1,3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Так на момент відкриття спадщини, після смерті [PERSON], право власності на його земельну ділянку підтверджувалося державним актом на право приватної власності на землю від 11 квітня 2002 року серії [NUMBER] де вказано старий кадастровий номер - [NUMBER] та цільове призначення: «Виробництво товарної сільськогосподарської продукції». Однак судом було встановлено, що вже після відкриття спадщини земельна ділянка була зареєстрована відповідно до норм чинного законодавства під новим кадастровим номером, який було присвоєно земельній ділянці в автоматичному режимі та зазначено цільове призначення «Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва». З огляду на викладене, беручи до уваги п. 49 рішення ЄСПЛ у справі «Белеш та інші проти Чеської Республіки» де зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, який гарантується ст. 6 §1 Конвенції, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав, суд приходить до висновку, що визнання права власності за позивачами саме на спірну земельну ділянку під новим кадастровим номером забезпечить позивачам ефективний судовий захист і належне виконання рішення. На підставі викладеного, суд вважає уточнений позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved