Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] в особі представника - адвоката Байгуша О.Ю. звернулась до суду з позовом до відповідачів, в якому зазначила, що вона є дружиною [PERSON] , якому відповідно до рішень Костянтинівської районної ради від 25 березня 1992 року та від 05 серпня 1992 року було надано земельні ділянки під розміщення селянського (фермерського) господарства в довічне володіння із земель запасу загальною площею 21,1га. 05 серпня 1992 року на ім`я [PERSON] був виданий Державний акт на право користування землею серії Б № 0080462 на земельну ділянку загальною площею 21,1га для ведення селянського господарства, що розташована на території Миколайпільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області. 07 липня 2020 року було зареєстровано статут та проведено державну реєстрацію селянського (фермерського) господарства «Сова», засновником та головою якого був [PERSON] 26 травня 2004 року між [PERSON] та Костянтинівською районною державною адміністрацією був укладений договір оренди землі загальною площею 12,47га кадастровий номер 1422483900:07:000:0003 під розширення фермерського господарства. [INFO] [PERSON] помер. Пунктом 14.6 розділу 14 Статуту селянського (фермерського) господарства передбачено, що діяльність господарства не припиняється, якщо спадкоємець бажає продовжувати діяльність цього товариства. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з прав засновника селянського (фермерського) господарства «Сова», яке до сьогоднішнього дня не припинило свою діяльність та з права оренди земельної ділянки загальною площею 12,47га кадастровий номер 1422483900:07:000:0003, розташованої на території Миколайпільської сільської ради Костянтинівського району, яке виникло на підставі договору оренди землі від 26 травня 2004 року, укладеного за життя між [PERSON] та Костянтинівською районною державною адміністрацією. Позивачка прийняла спадщину після [PERSON] згідно ч.3 ст.1268 ЦК України. У зв`язку з тим, що термін дії договору оренди землі від 26 травня 2004 року не сплив, позивачка з метою внесення до нього змін неодноразово зверталась з відповідними заявами до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, як до розпорядника вказаної земельної ділянки у відповідності до ст.ст.15-1, 122 ЗК України, на які отримала накази про відмову у внесенні змін до договору оренди землі, вмотивовані тим, що нею не надано документів на підтвердження правонаступництва на право оренди земельної ділянки. Постановою Другої Костянтинівської державної нотаріальної контори від 10 лютого 2021 року їй відмовлено в оформленні спадщини з підстав того, що у Статуті відсутня інформація про суму уставного фонду, а постановою від 03 березня 2021 року відмовлено в оформленні спадщини у зв`язку з тим, що договір оренди земельної ділянки не пройшов державну реєстрацію інших речових прав, що є обов`язковою умовою, отже у видачі свідоцтв про право на спадщину їй було відмовлено. Крім того, звернулась до державного реєстратора прав на нерухоме майно виконкому Дружківської міської ради із заявою про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки кадастровий номер1422483900:07:000:0003, на яку отримала відмову з підстав того, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження за заявником. Оскільки у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом нотаріусом було відмовлено, тому єдиним способом поновлення порушеного права є визнання за нею у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] прав засновника селянського (фермерського) господарства «Сова» та права оренди земельної ділянки загальною площею 12,4700га кадастровий номер 1422483900:07:000:0003. Позивачка [PERSON] просить: -визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , право засновника селянського (фермерського) господарства «Сова», у визначеному Статутом господарства обсязі, державну реєстрацію якого проведено 07 липня 2000 року, номер запису 12421200000000220; -визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , право оренди земельної ділянки загальною площею 12,4700 га (рілля) кадастровий номер 1422483900:07:000:0003 із земель державної власності під розширення фермерського господарства для ведення підсобного сільського господарства, що розташована на території Миколайпільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області, на умовах договору оренди землі, укладеного 26 травня 2004 року за життя між покійним [PERSON] та Костянтинівською районною державною адміністрацією Донецької області, який зареєстрований у Костянтинівському районному відділі Донецької регіональної філії ДП «ЦДЗК при Держкомземі України по земельним ресурсам», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 28 вересня 2004 року за № 040415700003. В судове засідання представник позивачки [PERSON] - адвокат Байгуш О.Ю. не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача - Краматорської районної державної адміністрації Донецької області в судове засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову [PERSON] , оскільки Краматорська районна державна адміністрація є неналежним відповідачем по справі. Укладення будь-яких цивільно-правових угод щодо земель державної власності під розширення фермерського господарства для ведення підсобного сільського господарства є виключними повноваженнями Держгеокадастру (а.с.102-103). Представник відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області в судове засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву, в якому просив розглянути справу за його відсутності та відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, пославшись на те, що в договорі оренди землі, укладеному 26 травня 2004 року між Костянтинівською районною державною адміністрацією та [PERSON] не зазначено про перехід права оренди в порядку спадкування. Свідоцтво про право на спадщину слугуватиме підставою для переукладення (внесення змін щодо нового орендаря) договору оренди земельної ділянки (а.с.96-100). Представник відповідача - Дружківської міської ради Ларіна М.В. в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.91) та відзив на позовну заяву (а.с.92), в якому просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, пославшись на те, що Дружківська міська рада не є належним відповідачем, враховуючи те, що міська рада згідно ст.122 Земельного кодексу України уповноважена надавати земельні ділянки у користування тільки із земель комунальної власності відповідної територіальної громади, а земельна ділянка кадастровий номер 1422483900:07:000:0003 площею 12,47га розташована на землях державної власності. Крім того, у договорі оренди земельної ділянки, який укладено 26 травня 2004 року між Костянтинівською районною державною адміністрацією та [PERSON] відсутні умови переходу права оренди у разі смерті фізичної особи орендаря, які передбачені ст.7 Закону України «Про оренду землі» і відсутній кадастровий номер земельної ділянки. Договір оренди земельної ділянки від 26 травня 2004 року не пройшов державної реєстрації. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі та копію спадкової справи № 168/2018 (а.с.107-149), суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що позивачка [PERSON] 16 лютого 1991 року уклала шлюб із [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.13). Як вбачається із Статуту Селянського (фермерського) господарства «Сова», затвердженого Головою СФГ 10 грудня 1997 року та зареєстрованого розпорядженням Голови райдержадміністрації № 313 від 07 липня 2000 року, засновником вказаного селянського (фермерського) господарства є [PERSON] , членом - позивачка по справі [PERSON] (а.с.28-39). Селянське (фермерське) господарство «Сова» зареєстровано як юридична особа, що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію серії [NUMBER] (а.с.40). Згідно рішення Костянтинівської районної ради народних депутатів від 05 серпня 1992 року [PERSON] було надано земельну ділянку під розміщення селянського (фермерського) господарства в пожиттєве, успадковуване володіння із земель запасу (а.с.15-16). З державного акту на право користування землею серії Б № 080462 вбачається, що за [PERSON] закріплено в безстрокове і безоплатне користування землю для ведення селянського господарства (а.с.17-22). Крім того, 26 травня 2004 року між Костянтинівською районною державною адміністрацією та [PERSON] було укладено договір оренди землі від 26 травня 2004 року відповідно до п.п.1,2,4 якого останньому в строкове платне користування передано земельну ділянку для розширення фермерського господарства, яка знаходиться на території Миколайпільської сільської ради Костянтинівського району, площею 12,47га строком на 49 років. Пунктом 28 договору оренди землі від 26 травня 2004 року передбачено, що дія договору припиняється у разі: закінчення строку на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної особи-орендаря; розірвання в односторонньому порядку згідно п.22. Відповідно до п.29 договору оренди землі від 26 травня 2004 року сторони дійшли згоди про те, що його дія припиняється шляхом розірвання: за взаємною згодою сторін; за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Згідно п.30 вказаного договору оренди землі, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору (а.с.44-47). Як вбачається з позначки на договорі оренди землі від 26 травня 2004 року та висновку за підписом начальника Костянтинівського відділу земельних ресурсів, зазначений договір зареєстрований у Костянтинівському районному відділі Донецької регіональної філії ДП «ЦДЗК при Держкомземі України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 28 вересня 2004 року № 040415700003 (а.с.47, 52). [PERSON] на виконання умов договору оренди від 26 травня 2004 року прийняв земельну ділянку загальною площею 12,47 га, в тому числі: ріллі - 12,47га в межах згідно з планом, розташовану за території Миколайпільської сільської ради Костянтинівського району, про що було складено акт приймання - передачі (а.с.51). 13 жовтня 2014 року між Костянтинівською районною державною адміністрацією та [PERSON] було укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 26 травня 2004 року (а.с.53-54). Як вбачається з Витягу з Державного земельного кадастру, 28 вересня 2004 року за [PERSON] зареєстроване речове право - право оренди земельної ділянки кадастровий номер 1422483900:07:000:0003 площею 12,4700га із цільовим призначенням для ведення підсобного сільського господарства, категорія земель - землі сільськогосподарського призначення, вид використання - під розширення фермерського господарства (а.с.55-60) 16 липня 2018 року засновник Селянського (фермерського) господарства «Сова» [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.61). З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що дані про перебування юридичної особи - Селянського (фермерського) господарства «Сова» в процесі припинення відсутні, отже господарство свою діяльність не припинило (а.с.62). В провадженні Другої Костянтинівської державної нотаріальної контори є спадкова справа № 168/2018 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , спадкоємцем якого за законом є дружина - [PERSON] , що підтверджується довідкою від 02 липня 2020 року № 425/02-14 (а.с.63). 05 лютого 2019 року позивачка по справі [PERSON] отримала свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка - [PERSON] на земельну ділянку розміром 4,2050га кадастровий номер 1422483900:07:000:0067 № 121 (а.с.64), на земельну ділянку розміром 0,6000га кадастровий номер 1422483900:07:000:0068 № 122 (а.с.65), на земельну ділянку розміром 0,2500га кадастровий номер 1422483900:07:000:0066 № 123 (а.с.66). Постановою державного нотаріуса Другої Костянтинівської державної нотаріальної контори від 03 березня 2021 року № 158/02-31 відмовлено [PERSON] , яка є спадкоємицею чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] і був Головою Фермерського господарства «Сова» у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право оренди земельної ділянки площею 12,4700га кадастровий номер 1422483900:07:000:0003, розташованої на території Миколайпільської сільської ради Костянтинівського району та переданої у тимчасове користування Селянському (фермерському) господарству «Сова» під розширення фермерського господарства строком на 49 років (а.с.74). Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Сисіної Ю.В. від 25 березня 2021 року № 57283228 [PERSON] відмовлено у державній реєстрації іншого речового права - права оренди земельної ділянки кадастровий номер 1422483900:07:000:0003, оскільки подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження за заявницею (а.с.75). Наказами Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 11 червня 2020 року № 3633-СГ, від 22 грудня 2020 року № 6886-СГ відмовлено у внесенні змін до договору оренди землі від 26 травня 2004 року, укладеного Костянтинівською районною державною адміністрацією та [PERSON] , зареєстрованого у Костянтинівському районному відділі Донецької регіональної філії ДП «ЦДЗК» при Держкомземі України по земельних ресурсах, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 28 вересня 2004 року № 04041570003, об`єктом якого є земельна ділянка площею 12,4700 га кадастровий номер 1242483900:07:000:0003, у зв`язку з відсутністю документів, підтверджуючих правонаступництво на право оренди за земельну ділянку (а.с.69-70). Щодо позовних вимог про визнання за позивачкою прав засновника селянського (фермерського) господарства суд дійшов наступних висновків. Статтею 19 Закону України «Про фермерське господарство» передбачено, що до складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу. Частиною 1 ст. 23 Закону України «Про фермерське господарство» передбачено, що успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону. У постанові від 21 січня 2020 року у справі № 908/2606/18 Велика Палата Верховного Суду висловилась про можливість застосування до правовідносин, які виникають у зв`язку з діяльністю фермерських господарств, приписів законодавства, що регулюють діяльність товариств з обмеженою відповідальністю, у випадку, якщо спірні правовідносини не врегульовані статутом або Законом № 973-IV. Відповідно до ч.1 ст.23 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» у разі смерті або припинення учасника товариства його частка переходить до його спадкоємця чи правонаступника без згоди учасників товариства. Оскільки, як вбачається із п.п.2.2, 6.1 Статуту Селянського (фермерського) господарства «Сова» позивачка [PERSON] є членом вказаного господарства, в якого немає сформованого статутного капіталу, не відмовлялася від вступу до цього господарства, то визнання за позивачкою в порядку спадкування після смерті чоловіка прав засновника СФГ «Сова» є ефективним способом захисту її прав як спадкоємниці засновника, зважаючи на що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню, що узгоджується із правовими висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного суду від 23 червня 2020 року у цивільній справі № 179/1043/16-ц. Стосовно позовних вимог про визнання за позивачкою права оренди земельної ділянки суд дійшов наступних висновків. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відносини щодо оренди земельної ділянки врегульовані ЦК України, ЗК України та Законом України «Про оренду землі». Згідно ч.ч.1,2 ст.407 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і фізичною особою, юридичною особою (далі - землекористувач). Право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) може відчужуватися і передаватися у порядку спадкування, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 102-1 Земельного кодексу України. Частинами 2,3 ст.16 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами земельних торгів. Укладення договору оренди земельної ділянки може бути здійснено на підставі цивільно-правового договору або в порядку спадкування. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.122 ЗК України районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) ведення водного господарства; б) будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті; в) індивідуального дачного будівництва. Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Згідно підпункту 31) пункту 4 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року № 15 Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи; Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про оренду землі» право на оренду земельної ділянки переходить після смерті фізичної особи-орендаря, якщо інше не передбачено договором оренди, до спадкоємців, а в разі їх відмови чи відсутності таких спадкоємців - до осіб, які використовували цю земельну ділянку разом з орендарем і виявили бажання стати орендарями в разі, якщо це не суперечить вимогам Земельного кодексу України та цього Закону. Отже, якщо умовами договору оренди земельної ділянки не передбачено заборону переходу права на оренду в порядку спадкування, то спадкоємці орендаря після смерті останнього можуть успадкувати право на оренду земельної ділянки, яка є предметом цього договору. Згідно ч.1 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється, зокрема, в разі смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , як спадкоємиця померлого орендаря земельної ділянки [PERSON] не відмовляється від виконання договору оренди землі від 26 травня 2004 року. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позивачка по справі [PERSON] відповідно до ст.1261 ЦК України є спадкоємицею за законом першої черги померлого [INFO] [PERSON] . Умови договору оренди землі від 26 травня 2004 року, укладеного між Костянтинівською районною державною адміністрацією та [PERSON] не передбачають заборони на перехід права на оренду земельної ділянки в порядку спадкування у випадку смерті орендаря. Краматорська районна державна адміністрація Донецької області є правонаступником Костянтинівської районної державної адміністрації, що вбачається із змісту розпорядження Кабінету Міністрів України «Про реорганізацію та утворення районних державних адміністрацій» від 16 грудня 2020 року № 1635-Р, постанови Верховної Ради України від 17 липня 2020 року № 807-ІХ «Про утворення і ліквідацію районів», розпорядження Кабінету Міністрів України «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Донецької області» від 12 червня 2020 року № 710-р. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] набула право оренди земельної ділянки загальною площею 12,4700га (рілля) кадастровий номер 1422483900:07:000:0003 із земель державної власності під розширення фермерського господарства для ведення підсобного сільського господарства, що розташована на території Миколайпільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області, на умовах договору оренди землі, укладеного 26 травня 2004 року в порядку спадкування після смерті чоловіка - [PERSON] , що узгоджується із правовими висновками, викладеними у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 лютого 2021 року у справі № 636/3077/18, постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-375цс15, постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 22 червня 2020 року у справі № 615/724/17, від 20 січня 2021 року у справі № 656/447/18, зважаючи на що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Дружківська міська рада не є належним відповідачем по справі, зважаючи на що в задоволенні позовних вимог до цього відповідача слід відмовити. Відповідно до приписів ст.141 ЦПК України судові витрати у вигляді сплаченого позивачкою [PERSON] судового збору в розмірі 1816 гривень 00 копійок (а.с.9) слід покласти на відповідачів - Краматорську районну державну адміністрацію Донецької області, Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області.

Outcome: partial