Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилаються на те, що вони є власниками квартир будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Під зазначені квартири будинку виділена окрема земельна ділянка, яка по теперішній час належить відповідачу на праві власності. Оригінал акту переданий на руки позивачам. Відповідач ухиляється від відчуження даної земельної ділянки позивачам. Представником позивачів надано до суду заяви про розгляд справи без його участі, та про те що він повністю підтримує та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди представника позивачів справа розглянута відповідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справі не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підстави доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як встановлено судом, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № б/н від 29.01.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Нугаєвою О.М., належить квартира № 2 будинку [ADDRESS]; [PERSON] на підставі договору дарування квартири № б/н від 25.04.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Сусловим М.Є., належить квартира № 3 будинку [ADDRESS]; [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 13.10.2009 року, виданого виконавчим комітетом Дніпропетровською міської ради, належить квартира № 4 будинку [ADDRESS]; [PERSON] на підставі договору дарування квартири № б/н від 16.11.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Литвиненко І.В., належить квартира № 7 будинку [ADDRESS]. Під зазначені квартири будинку [ADDRESS] відповідачем виділена окрема земельна ділянка площею 0,0475 га, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка по теперішній час належить йому на праві власності згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 02.03.2012 року. Відповідно до частини 1 та 4 статті 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відповідно до пунктів 1, 5, 6, 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» Багатоквартирний будинок - житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об'єктами нерухомого майна; Співвласник багатоквартирного будинку - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку; Спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія; Відповідно до частини 3 статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» у разі відчуження квартири чи нежитлового приміщення новий власник набуває усіх прав попереднього власника як співвласника. За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що з моменту набуття права власності на квартири, до позивачів, як співвласників будинку, перейшло право власності на земельну ділянку, на якій вони розташовані, у рівних частках. На час розгляду справи відповідачем право власності на зазначену земельну ділянку позивачам не передано, що порушує їх майнові права. З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що вимоги позивачів щодо припинення за [PERSON] права власності та визнання за позивачами права власності на земельну ділянку у рівних частках підлягають задоволенню повністю. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір слід віднести за рахунок відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved