Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Свої вимоги мотивують тим, що 01 листопада 2003 року помер їх батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина земельну ділянку площею 5.020 га (пай №\~415), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Новоіванівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ІV-ДП № 055379, виданого на підставі рішення 16 сесії 23 скликання Новоіванівської сільської Ради народних депутатів № 134 від 25 грудня 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 379. На випадок своєї смерті [PERSON] спадковим майном не розпорядився. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є позивачі, які доводяться йому дітьми, його дружина [PERSON], а також мати спадкодавця [PERSON] Дружина спадкодавця - відповідач [PERSON], прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння майном, оскільки на день смерті спадкодавця проживала разом з ним за адресою: Дніпропетровська область, Нікопольський район, с. Новоіванівка, вул. Комсомольська, буд. 36/1 та рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2016 року визнано за нею право власності на 1/3 частину земельної ділянки площею 5.020 га (пай №\~415), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Новоіванівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ІV-ДП № 055379. Відповідач [PERSON], яка доводиться матір'ю спадкодавцю з заявою про прийняття спадщини не зверталася, не бажає її приймати та не претендує на спадкове майно. В той же час, позивачі прийняли спадщину відповідно до вимог ч. 4 ст. 1268 ЦК України, оскільки на час відкриття спадщини після смерті батька були неповнолітніми. В червні 2017 року позивачі звернулися до Першої Нікопольської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак постановою № 1580/02-31 від 29 червня 2017 року держаний нотаріус Першої Нікопольської державної нотаріальної контори [PERSON] відмовила їм у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки ними не було пред'явлено оригінал документа, який підтверджує право власності спадкодавця на спірну земельну ділянку. Надати оригінал правовстановлюючого документу на спірну земельну ділянку не має можливості, оскільки він був втрачений. Враховуючи наведені обставини, [PERSON] та [PERSON] просили суд визнати за ними в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого 01 листопада 2003 року, право власності на земельну ділянку площею 5.020 га (пай №\~415), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Новоіванівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області по 1/3 частині кожному. В судове засідання позивачі не з'явилися, від них та їх представника [PERSON] надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, в якій позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити (а.с.35-41). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечила проти задоволення позову (а.с.34). Відповідач [PERSON] з позовом ознайомлена, в судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі та зазначила, що на спадщину не претендує (а.с.52). Дослідивши письмові докази, яки містяться у матеріалах справи, суд приходить до наступного. Як встановлено судом, 01 листопада 2003 року помер [PERSON], який доводиться батьком позивачам (а.с.6,8,10). Після його смерті відкрилася спадщина земельну ділянку площею 5.020 га (пай №\~415), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Новоіванівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ІV-ДП № 055379, виданого на підставі рішення 16 сесії 23 скликання Новоіванівської сільської Ради народних депутатів № 134 від 25 грудня 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 379 (а.с.20). За життя [PERSON] спадковим майном не розпорядився (а.с.31,32). Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є його діти: [PERSON] та Бакум (дошлюбне прізвище [PERSON]) О.В. - позивачі по справі, дружина спадкодавця [PERSON], а також його мати - [PERSON] Батько спадкодавця [PERSON] помер 20 грудня 2016 року (а.с.54). Відповідач [PERSON], прийняла спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно до дня смерті чоловіка проживала разом з ним за адресою: Дніпропетровська область, Нікопольський район, с. Новоіванівка, вул. Комсомольська, буд.\~36/1. Тому, рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2016 року визнано за нею право власності на 1/3 частину земельної ділянки площею 5.020 га (пай №\~415), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Новоіванівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ІV-ДП № 055379. (а.с.25-26). Рішення набуло чинності 06 грудня 2016 року. Відповідач [PERSON], яка доводиться матір'ю спадкодавцю з заявою про прийняття спадщини не зверталася, не бажає її приймати та не претендує на спадкове майно. В той же час, позивачі [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті батька відповідно до вимог ч. 4 ст. 1268 ЦК України, оскільки на час відкриття спадщини були неповнолітніми. Відповідно до ч.4\~ст.1268 ЦК України, малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою\~статті 1273 цього Кодексу. В червні 2017 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до Першої Нікопольської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Постановою № 1580/02-31 від 29 червня 2017 року держаний нотаріус Першої Нікопольської державної нотаріальної контори [PERSON] відмовила їм у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки ними не було пред'явлено оригінал документа, який підтверджує право власності спадкодавця на спірну земельну ділянку (а.с.56). Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Враховуючи те, що позивачі являються спадкоємцями першої черги за законом після смерті батька [PERSON] та прийняли спадщину відповідно до вимог ч. 4 ст. 1268 ЦК України, суд вважає доцільним задовольнити їх позовні вимоги та визнати за ними право власності на земельну ділянку площею 5.020 га (пай №\~415), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Новоіванівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області по 1/3 частині кожному, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 01 листопада 2003 року. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved