Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом, в якому вказали, що [INFO] помер чоловік [PERSON] та батько [PERSON] та [PERSON] - [PERSON]. На день смерті [PERSON] був зареєстрований в [ADDRESS]. За даною адресою було відкрито спадщину. На день смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, що складається із земельної ділянки, площею 0,3021 га, розташованої в селі Ромацово-Хутір, Іллінецького району Вінницької області, призначеної для ведення особистого селянського господарства та земельної ділянки, площею 0,0340 га, розташованої по [ADDRESS], призначеної для ведення особистого селянського господарства. На даний час позивачі бажають оформити спадкове майно після [PERSON] на своє ім'я, однак не можуть цього зробити в нотаріальному порядку, оскільки правовстановлюючі документи на спадкове майно на ім'я покійного відсутні, за життя не було проведено державної реєстрації його прав на дане нерухоме майно. Право на земельну ділянку, площею 0,3021 га, розташовану в селі Романово-Хутір, Іллінецького району Вінницької області, призначену для ведення особистого селянського господарства та земельну ділянку, площею 0,0340 га, розташовану по [ADDRESS], призначену для ведення особистого селянського господарства, належало покійному згідно рішення 10 сесії 22 скликання Іллінецької сільської ради від 23 листопада 1996 року про передачу у приватну власність земельної ділянки. Згідно Перехідних положень Земельного кодексу України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів україни від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до ЗУ « Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Оскільки [PERSON] помер на стадії приватизації та не встиг зареєструвати свого права власності на дані земельні ділянки, однак був наділений таким правом, позивачі вважають за доцільне визнати за ними в рівних частинах право на ці земельні ділянки в порядку спадкування за законом. В підготовче судове засідання позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не з'явилися, натомість подали до суду заяви, в яких свої позовні вимоги підтримали повністю, просять їх задоволити та розглянути справу за їх відсутності. Представник відповідача Іллінецької сільської ради Іллінецького району Вінницької області в судове засідання не з'явився, проте надіслав відзив на позовну заяву, в якому просить справу розглядати за відсутності представника ради, щодо задоволення позову не заперечує. Враховуючи зазначені вище положення, а також те, що сторони скористались своїм правом, врегульованим ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному підготовчому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Згідно з ч.ч. 3-4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні та задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], про що Іллінецькою сільською радою Іллінецького району Вінницької області зроблено відповідний актовий запис за № 16 та видано свідоцтво про смерть, серії [NUMBER] (а.с.11). До спадкового майна покійного належить земельна ділянка, площею 0,3021 га, розташована в селі Ромацово-Хутір, Іллінецького району Вінницької області, призначена для ведення особистого селянського господарства та земельна ділянка, площею 0,0340 га, розташована по [ADDRESS], призначена для ведення особистого селянського господарства. Дані відомості підтверджуються довідкою № 309 від 03.09.2018 року Іллінецької сільської ради Іллінецького району Вінницької області (а.с. 18), рішенням 10 сесії 22 скликання Іллінецької сільської ради від 23 листопада 1996 року, про передачу у приватну власність земельної ділянки (а.с. 20-21) та кадастровими планами, якими було уточнено площі земельних ділянок згідно фактичних розмірів (а.с. 22-23). Відповідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] (а.с. 7) та копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 12), позивач [PERSON] є дружиною померлого. Відповідно копій паспортів громадян України серії [NUMBER] та [NUMBER], позивачі [PERSON] та [PERSON] є доньками спадкодавця, а відповідно є спадкоємцями першої черги в порядку спадкування за законом на його майно. Відповідно до положень ст.ст. 1268-1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. 18 вересня 2018 року, постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій №654/02-31, державним нотаріусом Манус В.В., було відмовлено позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, у зв'язку з відсутністю необхідних правовстановлюючих документів (а.с. 16). Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідач позов визнав повністю і його задоволення, не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачами слід визнати в порядку спадкування за заповітом право на земельні ділянки, після смерті [PERSON] У відповідності до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Враховуючи вищевикладене, а також повне визнання позовних вимог відповідачем, вважаю, що задоволення позову не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачем слід визнати в порядку спадкування за законом право на земельні ділянки, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. Щодо вирішення питання про судові витрати, суд виходить з наступного. Кожним з позивачів при зверненні до суду з даним позовом було сплачено по 704,80 грн. судового збору. На підставі ст.ст. 141, 142 ЦПК України з відповідача на користь позивачів слід стягнути по 50% сплаченого судового збору, також з державного бюджету слід повернути позивачам по 50% судового збору, сплаченого ними при поданні позову. Доказів понесення будь-яких витрат відповідачем при розгляді даної справи суду надано не було.

Outcome: approved