Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-04 00:00:00

\~\~ \~\~Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу незавершеного будівництва з відстрочкою платежу до відповідачів [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Рязань-Інвест», [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Черновіц Плаза». Ухвалою суду від 07.11.2017 року до участі в справі притягнуто в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів [PERSON] акціонерне товариство «Діамантбанк». Ухвалою суду від 14.12.2017 року до участі в справі притягнуто в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачки [PERSON] акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України». У позові вказує, що 23.12.2013 року між нею та ТОВ «Рязань-Інвест» було укладено договір №1-3/12 на завершення реконструкції обєкта в порядку дольової участі (реконструкція будинку торгівлі «Рязань»). Стверджує, що на виконання своїх зобовязань по договору від 23.12.2013 року нею внесено в касу ТОВ «Рязань-Інвест» суму 79695 доларів США. На протязі тривалого часу вона не одержувала від ТОВ «Рязань-Інвест» ніякої інформації про стан і хід реконструкції будинку торгівлі «Рязань», а при зверненні до директора та одноособового власника товариства [PERSON] з прохання надати таку інформацію, останній повідомив, що з нею ніяких договорів не підписував. Зазначає, що у звязку з відмовою ТОВ «Рязань-Інвест» надати інформацію, вона звернулась до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовом про надання письмової інформації про стан та строки завершення реконструкції торгівельного центру «Рязань», однак вказана справа була скерована до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, оскільки місце знаходження юридичної особи ТОВ «Рязань-Інвест» є Дзержинський район м. Кривий Ріг. По інформації державного реєстратора, яка надана Дзержинському районному суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, ТОВ «Рязань-Інвест» перебувало в стадії ліквідації, а прийом заяв кредиторів було завершено 30.06.2016 року. Вказує, що в грудні 2016 року нею заявлено позов до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про поновлення строку для предявлення вимог кредитора та визнання кредитором юридичної особи, що ліквідується. Рішенням суду від 10.02.2017 року їй поновлено строк та визнано кредитором ТОВ «Рязань-Інвест». Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області зобовязано ТОВ «Рязань-Інвест» надати їй інформацію про стан реконструкції торгівельного центру «Рязань» та надати повний список інвесторів товариства. Зазначає, що ТОВ «Рязань-Інвест» та ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань» діяли на підставі інвестиційного договору на завершення реконструкції обєкту в порядку пайової участі від 18.07.2012 року на земельній ділянці площею 0,4521 га, яка розташована в м. Чернівці по вулиці Героїв Майдану (колишня вулиця Червоноармійська), 56. Відповідно до мирової угоди від 08.02.2016 року, яка затверджена ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 25.02.2016 року, а саме: пунктом 2.11 передбачено набуття права власності ТОВ «Рязань-Інвест» на активи ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань». 25.02.2016 року право власності ТОВ «Рязань-Інвест» на обєкт незавершеного будівництва зареєстровано державною реєстраційною службою Чернівецького міського управління юстиції, реєстраційний номер майна 860131273101, номер запису про право власності 13438714. Вказує, що в ході виконання судових рішень Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, їй стало відомо, що ТОВ «Рязань-Інвест» з 29.02.2016 року вже не є власником незавершеного будівництва по вулиці Героїв Майдану, 56, м. Чернівці, оскільки в цей день між ТОВ «Рязань-Інвест» та ТОВ «Черновіц Плаза» укладено договір купівлі-продажу обєкта незавершеного будівництва з відстроченням платежу. Відповідно до ст.7 п.3 Закону України «Про інвестиційну діяльність» передача права володіння, користування і розпорядження інвестиціями, а також результатами їх здійснення, можуть бути передані іншим громадянам та юридичним особам у порядку встановленому законом. Зазначає, що законодавством такий порядок не встановлено, однак вона, як власник свого інвестиційного внеску, своєї згоди не продаж не давала, і y нового власника ТОВ «Черновіц Плаза» позбавлена права вимагати будь-які результати свого інвестиційного внеску, оскільки з ТОВ «Черновіц Плаза» у неї немає договірних відносин і воно не визнає її права на інвестиційний внесок в сумі 79695 доларів США. Згідно з ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Позивачка вказує, що право власності ТОВ «Рязань-Інвест» на незавершене будівництво обєкту по вулиці Героїв Майдану, 56 м. Чернівці виникло на підставі мирової угоди, затвердженої ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 25.02.2016 року. Постановою Вищого господарського суду України від 09.08.2016 року скасовано ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 25.02.2016 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 04.04.2016 року. \~ \~ \~ \~Стверджує, що укладаючи договір купівлі-продажу від 29.02.2016 року ТОВ «Рязань-Інвест» не було власником незавершеного будівництва та не мало права на його відчуження. \~ \~ \~ \~На основі викладеного, позивачка просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу обєкта незавершеного будівництва з відстроченням платежу від 29.02.2016 року, укладеного між ТОВ «Рязань-Інвест» та ТОВ «Черновіц Плаза», завіреного приватним нотаріусом [PERSON] за №587. \~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, зазначених в позовній заяві. Доповнили, що інвесторів ніхто не попереджав про намір продажу обєкту. Просили задовольнити позовні вимоги. \~ \~ \~ \~Представник відповідача ТОВ «Черновіц Плаза» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав, зазначених в запереченнях та відзиві на позовну заяву. Доповнив, що позивачка на даний час не є інвестором, а володіє тільки правом грошової вимоги як кредитор. В договорі не зазначено про те, що позивачка повинна була б давати свою згоду на відчуження обєкту. Крім того, на час укладення ТОВ «Черновіц Плаза» оспорюваного договору ніяких порушень не було, оскільки ухвала про затвердження мирової угоди була чинною та не скасованою. Вказав, що в момент укладення правочину продавець повідомив, що відсутні права третіх осіб на обєкт незавершеного будівництва, тому ТОВ «Черновіц Плаза» не знало про існування будь-яких інвестиційних договорів, в звязку з чим діяло добросовісно. Зазначив, що до вказаних правовідносин не може бути застосовано ч.2 ст.215 ЦК України, оскільки відсутні докази, що правочин є недійсним. Крім того, вважав, що позивачкою обрано неналежний спосіб захисту своїх прав. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог. \~ \~ \~ \~Представник третьої особи ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених в письмових поясненнях. Доповнила, що ТОВ «Рязань-Інвест» планувало за рахунок свого майна розрахуватись з кредиторами, однак цього не відбулось, а була укладена мирова угода, згідно з якою фактично майно передано у власність ТОВ «Черновіц Плаза». Невірно були вказані вартість обєкта незавершеного будівництва та позабалансова вартість. Крім того, незаконно було внесено записи про іпотеку. Просила задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача ТОВ «Рязань-Інвест» в судове засідання не зявився, надав суду клопотання про розгляд справи в його відсутності. \~ \~ \~ \~Представник третьої особи ПАТ «Діамантбанк» в судове засідання не зявився, надав суду клопотання про розгляд справи в його відсутності. \~ \~ \~ \~Суд, заслухавши пояснення позивачки, представника позивачки, представника відповідача ТОВ «Черновіц Плаза», представника третьої особи ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», дослідивши письмові докази, вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 23.12.2013 року між позивачкою [PERSON] та ТОВ «Рязань-Інвест» було укладено договір №1-3/12 на завершення реконструкції обєкту в порядку дольової участі (т.1 а.с.8-11), згідно з п.1.1. якого предметом договору є участь інвестора у завершенні реконструкції будинку торгівлі «Рязань» на земельній ділянці площею 0,4521 га, яка розташована за адресою вулиця Червоноармійська (нині вулиця [PERSON]), 56 в м. Чернівці. Згідно п.1.3.2. договору №1-3/12 від 23.12.2013 року внесок інвестора становить 79695 доларів США з розрахунку 3500 доларів США за 1 кв.м. площі нежитлового приміщення, фінансування будівництва якого здійснює інвестор з метою набуття його у власність. Рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.02.2017 року задоволено позов [PERSON], поновлено їй строк для подання заяви про визнання кредитором ТОВ «Рязань-Інвест» (т.1 а.с.14-16). Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.04.2017 року задоволено позов [PERSON], зобовязано ТОВ «Рязань-Інвест» протягом 10 днів з моменту набрання рішення законної сили надати інформацію про: в якому стані знаходиться реконструкція будинку торгівлі «Рязань» та строк її завершення; надати повний список всіх інвесторів, які є учасниками дольової участі в реконструкції будинку торгівлі «Рязань», з метою формування групи для контролю за ходом реконструкції та інформування всіх учасників дольової участі про хід будівництва; повідомити [PERSON] в письмовій формі про стан санації ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань» (т.1 а.с.17-19). Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 25.02.2016 року (т.1 а.с.26-31), яка залишена постановою Львівського апеляційного господарського суду від 04.04.2016 року без змін, затверджено мирову угоду від 08.02.2016 року, укладену між кредиторами ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань» та боржником ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань», провадження у справі припинено. Відповідно до п.2.7 мирової угоди виконання зобовязань перед кредиторами четвертої черги, згідно реєстру вимог кредиторів, приймає на себе інвестор, а саме: ТОВ «Рязань-Інвест». На виконання умов мирової угоди та на підставі ухвали Господарського суду Чернівецької області від 25.02.2016 року право власності на обєкт незавершеного будівництва по вулиці Героїв Майдану, 56 м. Чернівці було зареєстровано за ТОВ «Рязань-Інвест». 29.02.2016 року між ТОВ «Рязань-Інвест» (продавець) та ТОВ «Черновіц Плаза» (покупець) було укладено договір купівлі-продажу обєкта незавершеного будівництва з відстроченням платежу (т.1 а.с.34-35), який посвідчено приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №587. Відповідно до п.1.1. договору продавець передає майно у власність покупця, а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього обговорену грошову суму. Пунктом 1.2 вказаного договору передбачено, що предметом договору є обєкт незавершеного будівництва, відсоток готовності якого становить 83% під номером 56, що знаходиться в м. Чернівці по вулиці Героїв Майдану. Згідно з п.1.3 вищезазначеного договору, всі обовязки по будівництву обєкта незавершеного будівництва приймає на себе набувач ТОВ «Черновіц Плаза». Як встановлено судом, на момент укладення оспорюваного договору купівлі-продажу ухвала Господарського суду Чернівецької області від 25.02.2016 року була чинною та залишена без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 04.04.2016 року. Відповідно до ст.129-1 Конституції України судове рішення є обовязковим до виконання. Субінвестори, які були залучені ТОВ «Рязань-Інвест» під час дії інвестиційного договору, який раніше, під час процедури санації, укладався між ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань» та ТОВ «Рязань-Інвест», погодились на пропозицію ТОВ «Рязань-Інвест» та ТОВ «Черновіц Плаза» і переуклали субінвестиційні договори з ТОВ «Черновіц Плаза», яке взяло на себе зобовязання здійснити добудову обєкта та передати визначені договорами площі в обєкті субінвесторам. В подальшому постановою Вищого господарського суду України від 09.08.2016 року скасовано ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 25.02.2016 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 04.04.2016 року, а справу направлено на розгляд до Господарського суду Чернівецької області на стадію санації (т.1 а.с.20-25). Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 09.08.2017 року задоволено позовні вимоги ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», в тому числі і скасовано запис про проведену 25.02.2016 року державну реєстрацію прав про право власності ТОВ «Рязань-Інвест» на нерухоме майно, незавершене будівництво готовністю 83% за адресою: м. Чернівці, вулиця Героїв Майдану, 56 (т.1 а.с.61-66), однак вказана постанова була скасована постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 22.11.2017 року, відповідно до якої в задоволенні позовних вимог ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» відмовлено, тобто на даний час державна реєстрація прав про право власності ТОВ «Рязань-Інвест» є чинною та не скасованою. Суд вважає, що особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способом захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст.16 ЦК України. Згідно з п.1 ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обовязків. Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд вважає, що посилання позивачки на ст.215 ЦК України щодо визнання недійсним спірного договору купівлі-продажу, не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Крім того, в ст.215 ЦК України визначено поняття нікчемного правочину, тобто такого правочину, недійсність якого встановлена законом, а також зазначено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). За змістом статей 215, 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та застосування наслідків його недійсності може бути заявлена як однією із сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином. Як встановлено судом, позивачка не зазначила, які саме вимоги, встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 ЦК України, були недодержані сторонами або стороною спірного правочину в момент його вчинення, тобто 29.02.2016 року, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, мирова угода набрала чинності з дати її затвердження Господарським судом Чернівецької області, а саме: 25.02.2016 року. Таким чином, станом на дату укладення договору купівлі-продажу, а саме: 29.02.2016 року, постанови Вищого господарського суду України від 09.08.2016 року не існувало, а мирова угода і ухвала Господарського суду Чернівецької області від 25.02.2016, якою затверджено мирову угоду, були чинними та надавали право сторонам укладати договір купівлі-продажу, а нотаріусу посвідчувати вказаний договір, а тому відсутні підстави для визнання договору купівлі-продажу недійним. Крім цього, судом встановлено, що державна реєстрація права власності на спірний об'єкт - і на даний час є чинною та не скасована. Майном як особливим обєктом вважаються окремі речі, сутність речей, а також майнові права та обовязки (ч.1 ст.190 ЦК України). Майновими правами визнаються будь-які права, повязані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та право вимоги. Майнові права на нерухомість, що є обєктом будівництва (інвестування), не вважаються речовими правами на чуже майно, тому що обєктом цих прав не є «чуже майно», а також не є правом власності. Отже, майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як обєкта цивільних прав. Майнове право це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. Майнове право це обумовлене право набуття в майбутньому права власності на нерухоме майно, яке виникає тоді, коли виконані певні, але не всі правові передумови, необхідні й достатні для набуття речового права. Суд вважає, що порушене право позивачки [PERSON] не можливо відновити шляхом визнання оскаржуваного договору купівлі-продажу недійсним, оскільки реституція є правовим наслідком недійсності правочину і способом захисту цивільних прав, який застосовується до відносин зобовязального характеру, а тому відсутні підстави для визнання недійсним договору купівлі-продажу, укладеного 29.02.2016 року між ТОВ «Рязань-Інвест» та ТОВ «Черновіц Плаза». Стосовно посилань позивачки на те, що вона як власник свого інвестиційного внеску, своєї згоди на продаж не давала, то слід зазначити, що в договорі не вказано, що позивачка повинна була б давати свою згоду на відчуження обєкту. Статтею 81 ЦПК України\~встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що застосований позивачкою спосіб захисту є неналежним в розумінні статті 16 ЦК України, позивачкою не надано суду належні та допустимі докази недійсності договору купівлі-продажу, оскільки, як встановлено судом, на момент укладення оспорюваного договору ТОВ «Рязань-Інвест» було законним власником незавершеного будівництва та мало право на його відчуження. Таким чином, з урахуванням вищевказаного, оцінюючи всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачкою не доведено обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, позовні вимоги є необґрунтованими, недоведеними, не підтверджується належними та допустимими доказами, а тому не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed