Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

Позивачі просять суд визнати за кожним з них право на завершення приватизації земельної ділянки площею 0,0597га, кадастровий номер [NUMBER], для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в адміністративних межах Русанівської сільської ради Броварського району Київської області, та земельної ділянки площею 2,3058га, кадастровий номер [NUMBER], для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в адміністративних межах Русанівської сільської ради Броварського району Київської області, та право на отримання свідоцтва про право власності на дані земельні ділянки, в порядку спадкування після [PERSON], померлої [INFO]. Позовні вимоги вмотивовані тим, що вони є спадкоємцями першої черги за законом (діти), і крім того два спадкоємці за заповітом, своєчасно подали заяви про прийняття спадщини після матері, отримали свідоцтва про право на спадщину на частину спадкового майна (в рівних частках), проте у видачі свідоцтв про право на спадщину - на вказані дві земельні ділянки - їм було відмовлено з тих підстав, що не було подано правовстановлюючі документи на підтвердження права власності спадкодавця на дане майно, а розпочату при житті матір'ю процедуру приватизації присадибної земельної ділянки не було закінчено, дана процедура була перервана смертю матері у стадії прийняття рішення про затвердження проекту відводу і передачу земельних ділянок у власність. Відповідач подав заяву про розгляд справи у відсутності представника, не заперечував проти позову і проти спадкових прав позивачів. Розглядаючи даний позов, суд встановив такі обставини і дійшов таких висновків: З свідоцтва про смерть встановлено, що [INFO]. померла [PERSON]. З свідоцтв про народження, свідоцтва про шлюб встановлено, що позивачі є дітьми померлої [PERSON] [PERSON] при житті склала заповіт, у якому все належне їй на день смерті майно заповідала дітям - позивачам - у рівних частках. Заповіт не скасований, дійсний. З спадкової справи (копії якої надані суду) видно, що позивачі своєчасно подали заяви про прийняття спадщини після матері, що вони подали заяви про видачу їм свідоцтв про право на спадщину на належне спадкодавцю майно. Обидва спадкоємці (позивачі) отримали у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за заповітом на жилий будинок, на земельні ділянки, в рівних частках - кожному по 1/2. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину чи які б претендували на спадщину, або інших осіб, які б претендували на право власності на спадкове майно з інших підстав, не виявлено. З письмової відмови нотаріуса щодо вчинення нотаріальної дії вбачається, що державним нотаріусом Броварської державної нотаріальної контори було відмовлено позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину на зазначене у заявах нерухоме майно (зазначені у позовній заяві дві земельні ділянки) з тих підстав, що спадкоємці не надали правовстановлюючих документів на таке майно, які б підтверджували належність вказаного майна спадкодавцеві. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, вказані в заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом, визначені в ст. ст.1261-1265 ЦК України; спадкоємцями першої черги є діти, батьки та чоловік \\ дружина спадкодавця. Відповідно до ч.1. ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. З наданих доказів встановлено, що позивачі є спадкоємцями першої черги за законом і спадкоємці за заповітом, які прийняли спадщину після смерті матері, подавши своєчасно заяви до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Тому встановлено, що позивачі у рівних частках прийняли в порядку спадкування у власність належне спадкодавцеві майно, тобто майно, яке було набуте спадкодавцем при житті у власність і яке було у нього станом на день смерті на праві власності, а також інші майнові права, які належали спадкодавцю станом на день його смерті, за принципом рівності їх часток, тобто кожен по 1/2 майна і інших майнових прав. З сертифікату на частку (пай) видно, що вказані земельні ділянки сформовані з земельної частки (паю) для товарного виробництва; даний сертифікат належав спадкодавцю [PERSON] Розпорядженням Броварської районного державної адміністрації спадкодавцю при житті надано згод на розробку проекту відводу вказаних земельних ділянок. З наданої технічної документації видно, що на підставі даного розпорядження за замовленням [PERSON] виготовлено проект відводу, земельним ділянкам присвоєно кадастрові номери. Розпорядженням Броварської РДА було затверджено проект відведення і передано земельні ділянки у власність [PERSON], однак як видно з дати прийняття розпорядження і дати смерті - таке розпорядження прийнято після смерті особи, щодо якої вирішувалось питання про передачу земельних ділянок у власність. Тобто встановлено, що вказані земельні ділянки перебували у постійному користуванні спадкодавця, при житті землекористувач скористався свої правом на отримання земельної ділянки у власність, звернулась до відповідного органу- розпорядника земель з відповідною заявою, даним органом було прийнято рішення про надання дозволу на виготовлення проекту відводу, і проект відводу був на замовлення вказаної особи виготовлений, але дана процедура приватизації вказаною особою не була закінчена у зв'язку зі смертю. Тобто станом на день смерті вказана особа мала відповідні майнові права на вказані земельні ділянки. Враховуючи, що згідно ст.1218, 1220, ч.1 ст.1225 ЦК - до спадкоємця в порядку спадкування переходять майнові права, вже наявні у спадкодавця, у тому вигляді, в якому вони існують на день відкриття спадщини, тобто на день смерті спадкодавця, то успадкованим в порядку набуття права власності може бути лише майно, яке було у власності у спадкодавця, тобто належало йому саме на праві власності, а також інші майнові права. Згідно ст.125 Земельного кодексу України, право власності та право користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Виходячи з даних вимог закону , який регулює порядок набуття земельної ділянки громадянином власність, враховуючи визначену в ЗК процедуру і стадійність вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність громадян, то слід дійти висновку, що станом на день своєї смерті спадкодавець ще не набула права власності на вказану земельну ділянку, хоча і розпочала передбачену законом процедуру безоплатного отримання присадибної земельної ділянки у власність. Таким чином, оскільки станом на день смерті спадкодавець ще не набув у визначеному законом порядку права власності на вказану земельну ділянку, то дана земельна ділянка як об'єкт права власності не ввійшла до спадкової маси і на неї в порядку спадкування не може бути набуте право власності. До спадкоємців в порядку спадкування переходять у такому випадку всі інші наявні у спадкодавця майнові права, тому до всіх спадкоємців - у рівних частках - перейшли в порядку спадкування і інші, належні спадкодавцю, майнові права, в тому числі право на безоплатне отримання у власність вказаних земельних ділянок, майнові права на які їх мати (спадкодавець ) набула при житті, і зокрема, право на завершення розпочатої спадкодавцем при житті процедури приватизації вказаних земельних ділянок. Свої спадкові права позивачі реалізували, спадщину після смерті матері прийняли, і, враховуючи відмову нотаріуса у видачі їм свідоцтв про право на спадщину на вказане нерухоме майно, позивачі свої спадкові права можуть захистити і підтвердити лише у судовому порядку. Таким чином, позов в даній частині також підлягає задоволенню, і за кожним позивачем має бути визнано їх право(набуте в порядку спадкування) на завершення розпочатої спадкодавцем при житті процедури приватизації земельної ділянки. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved