Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею і перебуває у неї на утриманні, коштів на утримання доньки відповідач не надає, у звязку з чим просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка у судове засідання не з'явилась, направила до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, просить розглядати справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], є сторони по справі, що вбачається з копії свідоцтва про народження останньої. Судом встановлено, що дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні, батько дитини, відповідач по справі, добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Суд вважає, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.02.2017 року та до повноліття дитини. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. При визначенні розміру аліментів, суд врахував обставини, які передбачені в ст. 182 СК України. На підставі ст.ст. 180-183 СК України,

Outcome: approved