Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

Позивачі за первісним позовом звернулися до суду із позовними вимогами про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням із зняттям його з реєстрації місця проживання. Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що відповідач після розірвання шлюбу із [PERSON], в належній позивачам на праві власності квартирі не проживає з травня 2014 року, а тому він втратив право на проживання. Відповідач за первісним позовом подав зустрічну позовну заяву про визнання права власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS], що в м. Світловодську з підстав, визначених ст. 60 СК України, так як 1/2 частина спірного майна була набута подружжям за час їх шлюбу, за спільні кошти подружжя, а тому є обєктом спільної сумісної власності подружжя. Окрім цього, просить визначити порядок користування спірним майном, виділивши йому у користування житлову кімнату площею 11,3 м.?, залишивши нежитлові приміщення у спільному користуванні. В судовому засіданні позивачі за первісним позовом підтримали свої позовні вимоги, просять суд позов задовольнити, зустрічний позов не визнали. Відповідач у судовому засіданні проти первісного позову заперечив, його не визнав, заявлений ним зустрічний позов підтримав. В судовому засіданні сторони та їх представники надали пояснення по суті заявлених позовних вимог. [PERSON] пояснила, що відповідач за адресою реєстрації його місця проживання не мешкає з травня 2014 р., хоча зареєстрований, комунальні послуги не сплачує. Останній раз відповідач приходив до квартири 17.11.2014 р. забрати речі. Він мешкає в сусідньому підїзді, із новою дружиною. Квартира були придбана нею та її матірю, [PERSON], за кошти, які вони отримали із продажу належної позивачам квартири по вулиці Калініна, право власності на яку було набуте до шлюбу із відповідачем. Належну їм квартиру вони продали за 41000,0 грн., а спірну квартиру купили за 21000,0 грн. Частину спірної квартири позивач купила за час шлюбу із відповідачем, за особисті кошти. Договір купівлі-продажу майна був оформлений на неї та матір, так як вказана квартира була придбана за їх спільні кошти. Для здійснення ремонту в придбаній квартирі був оформлений кредит в установі банку на суму 10200 дол. США. [PERSON] пояснила, що в 2007 р. була продана квартира. Вказана квартира належала її матері та [PERSON] Після смерті її матері, позивачка втупила у спадщину та успадкувала частку квартири, яка належала спадкодавцю. Після продажі вказаного майна була придбана спірна квартира, за отримані від реалізації власної квартири позивачів кошти. Кредит, який був оформлений на [PERSON], сплачувала особисто вона, [PERSON] Гроші, які заробляло подружжя, витрачалися ними на утримання сімї, придбавання харчів та одягу. Представник позивача за первісним позовом, [PERSON], у судовому засіданні пояснила, що відповідач не є власником спірного майна та він не має на нього права. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він із предявленим до нього позовом не згоден, так як він є співвласником спірної квартири, тому що вона була придбана під час шлюбу, за спільні кошти, а тому він має право на проживання в цій квартирі. Спірне майно було придбане за спільні кошти подружжя, кредит отримувався на особисті потреби [PERSON] [PERSON] відповідач безпосередньо участі в розрахунку із продавцем квартири не брав. Відповідачем було визнано, що він не проживає в спірній квартирі 1,5 року. Співвідповідач за зустрічним позовом [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що не він, ні [PERSON] ніякого відношення до придбаної позивачами за первісним позовом квартири не має, так як квартира була придбана за особисті кошти вказаних осіб. Представник відповідача [PERSON], [PERSON], у судовому засіданні пояснив, що спірне майно є спільною сумісною власністю подружжя, яке було придбано за спільні кошти, що підтверджується заявою [PERSON] про дачу згоди на придбавання цього майна. Вказані дії відповідають п. п. 43, 44 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яка діяла на час укладання договору. Так як другий із подружжя надавав згоду на придбавання спірного майна, вказане майно є предметом спільної сумісної власності цього подружжя. В договорі відсутнє посилання, що майно було придбане за особисті кошти іншого подружжя. Відсутні докази, що майно було придбане за особисті кошти [PERSON] Представники ІІІ-х осіб у судове засідання не зявилися, про місце, день та час розгляду справи були повідомлені, про причини неявки суд не повідомили. В судовому засіданні були допитані свідки. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що квартиру [PERSON] було придбано за кошти, які вони отримали від продажу належної їм квартири. Відповідач за місцем реєстрації в спірній квартирі не мешкає 1,5-2 роки. Роботи по утепленню квартири здійснювалися відповідачем особисто, а ремонт в квартирі здійснювався подружжям та вони наймали людей. Свідку не відомо, за чиї кошти здійснювався ремонт квартири. Речей відповідача в квартирі немає, це свідку відомо, так як вона ходить в квартиру годувати кішку, на час, коли [PERSON] відлучається. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] та [PERSON] разом не проживають близько 2-х років, відповідач проживає в сусіднім підїзді. Влітку позивачка робила ремонт, свідок допомагав переносити речі та меблі, речей відповідача, чоловічих речей, в квартирі не було. В судовому засіданні, у відповідності до ст. 184 ЦПК України, була допитана в якості свідка позивачка за первісним позовом, [PERSON] про обставини, які відомі їй особисто, яка у судовому засіданні пояснила, що вона разом із іншою позивачкою в 2007 р. продали належну їм квартиру за 41123,0 грн. Отримані від реалізації кошти вона зберігала безпосередньо у себе та особисто розрахувалася із продавцем у повному обсязі за придбану спірну квартиру. Відповідач участі в придбанні квартири не приймав. Нотаріус не розяснив, що в договорі необхідно зазначати, що майно було придбане за особисті кошти. Свідок також пояснила, що розписка про отримання відповідачем 30000,0 грн. за технічну документацію виникла тоді, коли розпочалися судові тяжби. В той час, коли була продана належна їм квартира, за адресою якої була складена технічна документація на магазин, позивачам не було відомо про укладання такої угоди та продажу вказаної документації. Під час судового розгляду були досліджені письмові докази, копії документів: -копія довідки про склад сімї [PERSON] від 08.06.2015 р.; -копія договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS]; -копія витягу про реєстрацію прав на нерухоме майно, квартиру [ADDRESS]; -копія витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності; -довідка Світловодського РС УДМС України в Кіровоградській області щодо реєстрації відповідача; -копія розписки від 02.06.2007 р. про отримання [PERSON] від [PERSON] 30000,0 грн. за технічну документацію на магазин; -копія свідоцтва про державну реєстрацію [PERSON] субєктом підприємницької діяльності від 05.12.2003 р.; -копія заяви позивачів за первісним позовом щодо надання згоди на переобладнання належної їм квартири гр. [PERSON] під магазин; -копія заяви сусідів щодо надання згоди на переобладнання належної їм квартири гр. [PERSON] під магазин; -копія рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради № 766 від 09.07.2004 р. про дозвіл на будівництво [PERSON] магазину в приміщенні належної позивачам квартири; -копія робочого проекту на переобладнання квартири із технічною документацією; -копія заяви [PERSON] від 03.07.2007 р. приватному нотаріусу про надання згоди на придбання його дружиною, [PERSON], квартири [ADDRESS]; -копія рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 01.10.2014 р. у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] та зустрічною позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя; -копія рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26.06.2014 р. у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] та зустрічною позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя; -копія витягу з державного реєстру правочинів щодо реєстрації договору купівлі-продажу від 03.08.2007 р. спірної квартири; -квитанція від 07.10.2010 р. про придбавання відповідачем пінопласту; -копія довідки про отриманий в період з 01.01.2004 р. по 31.12.2004 р. [PERSON] дохід; -копія довідки про отриманий [PERSON] в 2005 р. дохід; -копія довідки про отриманий [PERSON] в 2006 р. дохід; -копія трудової книжки [PERSON]; -копії довідок про отримані [PERSON]В в 2005 2006 р.р. доходи; -копія розписки від 27.11.2010 р. [PERSON] щодо виконаних ним робіт та отриманих коштів по ремонту спірної квартири; -копія довідки про склад сімї [PERSON] від 10.10.2015 р.; -копія накладної від 03.09.2007 р. щодо придбавання [PERSON] електропроводу; -копії довідок банківської установи щодо отримання [PERSON] кредиту в 2007 р. та сплачених за кредитом коштів. Відповідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи, дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 26.11.2002 р. по 01.07.2013 р. Зазначені обставини не були заперечені відповідачем. Після розірвання шлюбу відповідач продовжував мешкати разом із колишньою дружиною, але з травня 2014 року змінив своє місце проживання, що також не було заперечене відповідачем. Виходячи із наданих позивачами за первісним позовом копій правовстановлюючих документів, квартира, в якій зареєстрований відповідач, є власністю позивачів, яка їм належить в рівних частках, згідно укладеного ними договору купівлі-продажу від 03.08.2007 р. Відповідно до ст. 405 ЦК України, ст. 150 ЖК УРСР, користуватися житлом власника мають право члени його родини. Так як шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, відповідач перестав бути членом родини та фактично з травня 2014 року не мешкає за адресою реєстрації свого проживання, таким чином, відповідно до ст. ст.: 71, 72, 163 ЖК УРСР, так як відповідач відсутній за місцем проживання понад 06 місяців, він підлягає визнанню таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. Також не було заперечене відповідачем те, що позивачами була продана належна їм квартира, право власності на частку якої позивачка [PERSON] набула до шлюбу. Вказане майно належало позивачам, та належна позивачу [PERSON] частка цієї квартири була майном, яке перебувало в її особистій приватній власності, відповідно до п. 1, ч. 1, ст. 57 СК України. В судовому засіданні було встановлено, що позивачі за первісним позовом, 03.08.2007 року придбали за договором купівлі-продажу спірну квартиру, право власності за якими було зареєстроване в рівних частках. Позивачка [PERSON], під час надання свідчень в якості свідка повідомила, що вона особисто проводила розрахунок із продавцем квартири та розраховувалася грошовими коштами, які були отримані за реалізацію позивачами попередньої квартири, та що їм належали в рівних частках. Відповідач у своїх поясненнях зазначив, що участі під час розрахунку він не приймав, проте вважає, що спірне майно було придбане за спільні кошти подружжя. У відповідності до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). У відповідності до ч. 3, ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно розяснень Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, абз. 2, п. 24 вказаної Постанови передбачено, що не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди, та ін. В судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що спірне майно було набуте за грошові кошти, що були отримані від реалізації майна, частка якого належало [PERSON] на праві особистої приватної власності, а тому і грошові кошти, отримані в результаті продажу такого майна, є особистою власністю [PERSON], а придбане за ці кошти майно, у відповідності до п. 3, ч. 1, ст. 57 СК України, є майном, яке належить дружині на правах особистої власності, як майно, що було набуте одним із подружжя за власні кошти. Безпідставним є посилання представника відповідача на те, що [PERSON], отримавши нотаріально посвідчений дозвіл чоловіка на придбання спірного майна, уклала договір в інтересах сімї, так як при укладанні подружжям таких договорів, згідно п. п. 43, 44 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, № 20/5 від 03.03.2004 р., яка діяла на час укладення договору купівлі-продажу спірного майна, надання дозволу одним із подружжя вимагається лише у разі розпорядження спільним майном подружжя, на яке вони вже мали право власності, у разі його відчуження. Не потребується згоди іншого подружжя на придбання ним за особисті кошти майна, та наявності в звязку з цим в договорі яких-небудь застережень щодо цього, а тому надання [PERSON] такої згоди не має за собою ніякого юридичного наслідку визнання особистого майна [PERSON], яке нею було придбане згідно п. 3, ч. 1, ст. 57 СК України, спільним сумісним майном подружжя. Відповідачем належних та допустимих доказів про те, що спірне майно було придбане за спільні грошові кошти подружжя, в тому числі ті, які він отримав за продаж документів на магазин, суду надано не було. Відповідачем були надані суду докази про здійснення ремонтних робіт в квартирі за спільні кошти подружжя, за час їх шлюбу, що може свідчити про можливе виникнення у відповідача права на спірне майно відповідно до ст. 62 СК України, проте таких позовних вимог відповідачем у зустрічному позові заявлено не було та це не було предметом розгляду цього провадження. Таким чином, позовні вимоги за первісним позовом підлягають повному задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову повинно бути відмовлено. Судові витрати за первісним позовом повинні бути стягнуті з відповідача. Судові витрати, понесені відповідачем під час подачі зустрічного позову, повинні бути покладені на відповідача.

Outcome: approved