Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

позивачі звернулися до суду з позовною заявою, де просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням (квартирою) за адресою: [ADDRESS]. Позов мотивують тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 28 вересня 2006 року [PERSON], разом з членами сімї: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є співвласниками квартири №42, що розташована за адресою: м. Олександрія, вул. Коцька (Червоного Козацтва),39. На початку 2015 року [PERSON] познайомилась з відповідачем та 23 жовтня 2015 року вони уклали шлюб. На прохання відповідача, для отримання ним посвідки на проживання, поліпшення медичного обслуговування, вони з співвласниками вирішили зареєструвати відповідача у їхній квартирі. Відповідач фактично проживав у квартирі до лютого 2016 року, після чого виїхав до м. Києва, мотивуючи це влаштуванням на роботу, а потім в телефонному режимі повідомив, що повертатися не збирається і заявив про необхідність розірвання шлюбу. На початку березня 2016 року відповідач зявився за місцем реєстрації та забрав свої речі, повідомивши, що переїжджає жити за адресою: 28000, м. Олександрія, вул. Ярочинська (Щорса),1. З моменту зміни місця свого проживання відповідачем, вони неодноразово звертались до нього з проханням знятися з реєстраційного обліку у їхній квартирі, однак відповідач відмовляється, мотивуючи це тим, що для продовження проживання на території України йому необхідна офіційна реєстрація. Таким чином, у березні 2016 року відповідач добровільно виїхав з місця реєстрації та вивіз усе належне йому майно, тобто добровільно змінив своє місце проживання. Посилаючись на ст., ст. 319, 391 ЦК України позивачі просять з врахуванням того, що відповідач, не користується спірним житлом без поважних причин, визнати його втратившим право користування житловим приміщенням, яке належить їм на праві власності. Позивач [PERSON], до постановлення в даній справі судового рішення, помер 14 серпня 2017 року. Ухвалою суду закрито провадження за позовними вимогами [PERSON], згідно п. 6\~ст.205 ЦПК України оскільки спірні правовідносини не допускають правонаступництва. Сторони на розгляд справи не зявились. Позивачі подали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги просять задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, згідно ст. 76 ЦПК України за місцем його проживання, вказаним в позові. Суд ухвалив проести заочний розгляд справи у відсутність неявившихся сторін, постановивши заочне рішення відповідно до вимог ст., ст. 224 - 226 ЦПК України. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ч.3 ст.9 ЖК України). Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про право власності №18273 від 28 вересня 2006 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] належить квартира [ADDRESS]. (а.с.20) З позовної заяви вбачається, що відповідач за згодою позивачів, був зареєстрований в даній квартирі, як член сімї власників. Відповідач в даній квартирі не проживає з березня 2016 року, особистих речей там не зберігає. Даний факт підтверджується актом-розпорядженням №280 від 01.06.2017 року, де зазначено, що [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає з березня 2016 року та на момент перевірки 01.06.2017 року в квартирі був відсутній, особистих речей не має. (а.с.19) Таким чином, судом встановлено, що відповідач зареєстрований в [INFO] та ця обставина перешкоджає позивачам вільно, на свій розсуд, розпоряджатися належним їм на праві власності квартирою, відповідно до ст., ст. 319, 383 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому, згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Особа має право на захист порушеного права у спосіб визначений законом або договором. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом встановлені ч.2 ст. 16 ЦК України. Членів сімї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116, 157 ЖК України, або ж в порядку ст.405 ч.2 ЦК України, згідно якої член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що з березня 2016 року відповідача в житловій квартирі [ADDRESS], фактично не проживав там, та не звертався до суду з заявою про усунення перешкод в користуванні цим жилим приміщенням. Враховуючи відсутність відповідача за місцем реєстрації понад один рік, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власниками житлового приміщення та відповідачем, суд вважає, що маються підстави для визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Таким чином, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні позовні вимоги знайшли своє підтвердження. Реєстрація відповідача в помешканні за вищевказаною адресою, фактично перешкоджає позивачам в реалізації їх прав власників жилого приміщення, яке підлягає відновленню шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням з підстав, передбачених ч.2 ст.405 ЦК України. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Outcome: approved