Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання спадкового договору, в якій вказала, що вона є власником однокімнатної квартири [ADDRESS] і належить їй на праві приватної власності. 31.10.2012 р. позивачкою був укладений спадковий договір з відповідачем [PERSON] , який був посвідчений приватним нотаріусом Корицьким Є.Д., та зареєстрований в Спадковому реєстрі за номером 53640469. За цим договором позивачка передала після своєї смерті право власності на свою квартиру [PERSON] , а він зобов`язався виконувати умови вказаного договору. Однак, станом на сьогоднішній день, відповідач (набувач) своїх зобов`язань не виконує. Так, згідно з п.6.2 спадкового договору, відповідач (набувач) зобов`язався надавати позивачу (відчужувачу) допомогу по домашньому господарству,купівлі ліків тощо. Але, відповідач (набувач) жодного разу не надав позивачці потрібної допомоги і протягом останніх трьох років на зв`язок зі нею не виходить. Крім зазначених у спадковому договорі зобов`язань, відповідач пообіцяв позивачці допомогти з ремонтом квартири та виплатою заборгованості по комунальним платежам, маючи на меті вмовити позивачку скласти спадковий договір, а позивачка, перебуваючи у важкому матеріальному стані, дала згоду на укладення цього договору. Однак, обіцянок своїх відповідач також не виконав, тому позивачка вимушена звернутись до суду з даним позовом, в якому просить суд розірвати спадковий договір між [PERSON] (відчужувачем) та відповідачем [PERSON] (набувачем), укладений 31.10.2012р. посвідчений приватним нотаріусом Корицьким Є.Д. та зареєстрований в Спадковому реєстрі за номером 53640469. 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10. 2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. Згідно п.9 п.1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. У судовому засіданні представник позивача, адвокат Нінчук-Худякова О.М. позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце справи був повідомлений вчасно, відзив на позов суду не надав, із заявою про розгляд справи за його відсутності до суду не звертався. Відповідно до ч. 8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідач у визначений строк не надав суду відзив на позовну заяву, тому у відповідності до ст.ст. 279, 280, 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи у порядку спрощеного провадження. Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, заслухавши свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. У відповідності до ч. ч. 5 та 6 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власницею однокімнатної квартири, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , яка належить їй на підставі Свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 12.11.2008 р. (а.с.8,9). 31.10.2012 р. позивачкою [PERSON] був укладений спадковий договір, за яким вона є відчужувачем, з відповідачем [PERSON] , який є набувачем за договором, посвідченим приватним нотаріусом Корицьким Є.Д. та зареєстрований в Спадковому реєстрі за номером 53640469, за яким позивачка передала після своєї смерті право власності на свою квартиру [PERSON] , а він зобов`язався виконувати умови вказаного договору (а.с.5-7). Так, згідно з п.6.2 спадкового договору, відповідач (набувач) зобов`язався надавати позивачу (відчужувачу) допомогу по домашньому господарству, купівлі ліків тощо (а.с.5).\~ Крім того, відповідач пообіцяв позивачці допомогти з ремонтом квартири та виплатою заборгованості по комунальним платежам. Однак, ні умови договору, ні надані обіцянки поза межами договірних зобов`язань відповідач у повному обсязі не виконав, більше трьох років взагалі не виходить з позивачкою на зв`язок. В судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] також підтвердили, що відповідач не виконує договірних зобов`язань, та змінив номер телефону, щоб його не турбували. Відповідно до п.1 ст.1308 ЦК України, спадковий договір може бути розірваний судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем розпоряджень відчужувача. Згідно із ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом, а істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. В силу ч.ч.2, 3 ст.653 ЦК України, у разі розірвання договору в судовому порядку зобов`язання сторін припиняються з моменту набрання рішенням суду законної сили. Із системного аналізу положень вказаних норм та умов договору вбачається, що підставою для розірвання договору довічного утримання є як повне невиконання набувачем взятих на себе обов`язків, так і їх неналежне виконання у порівнянні з умовами договору незалежно від вини набувача. При цьому, обов`язок з доведення факту належного виконання умов договору довічного утримання, у відповідності до ч. 3 ст.12, ч.1 ст.76 ЦПК України, покладається саме на відповідача, який надає це утримання. Таким чином, з`ясувавши обставини справи та надавши належну оцінку зібраним у справі доказам, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позивачкою доведено в судовому засіданні, що відповідач не виконує договірних зобов`язань за спадковим договором, а відповідачем не доведено факт належного виконання умов спадкового договору, з огляду на вищевикладене, заявлені позивачкою позовні вимоги підлягають задоволенню,

Outcome: approved