Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] міської ради про визнання прав забудовника за спадкоємцем. В обгрунтування своїх позовних вимог вказала, що 12.09.2012 року помер її батько [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно, що складається з житлового будинку з відповідними господарчими спорудами та побудовами, які розташовані за адресою : м. Красноармійськ, Донецької області вул. Свердлова,277 та земельної ділянки, на якій розміщений вказаний житловий будинок. Вказаний житловий будинок її батько придбав на підставі договору купівлі-продажу від 23.11.1968 року, в подальшому йому надано дозвіл на будівництво житлового будинку на своїй земельній ділянці по вул. Свердлова, 263 м. Красноармійська зі зносом старого жилого будинку. У зв»язку з тим, що новозбудований житловий будинок не був введений в експлуатацію, постановою нотаріуса від 14.06.2014 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину по причині відсутності правовстановлюючого документу. Просить визнати за нею право забудовника на житловий будинок з відповідними господарчими спорудами та побудовами за адресою: м. Красноармійськ, вул. Свердлова, 277. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання не з»явився, просив справу слухати без участі представника, ухвалити рішення на розсуд суду. Суд, заслухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивачка по справі [PERSON] є донькою [PERSON], який помер 12.09.2012 року ( а. с. 8,25). Згідно договору купівлі-продажу від 15.04.1963 року [PERSON] придбав житловий будинок, що розташований за адресою: м. Красноармійськ, вул. Свердлова, 277. В подальшому, на підставі рішення виконкому [PERSON] міської ради від 18.12.1968 року [PERSON] дозволено будівництво нового житлового будинку за вищезазначеною адресою, у зв»язку зі зносом старого будинку ( а. с. 21). Як вбачається з матеріалів справи житловий будинок закінчений будівництвом у 1970 році, господарські споруди у 1983 році, проте не був введений до експлуатації. Згідно висновку про технічний стан будинку, господарських будівель та споруд стан будинку задовільний ( а.с.12-15, 17-21). Згідно свідоцтва про право на спадщину від 14.06.2014 року [PERSON] є власницею земельної ділянки, що розташована за адресою: м. Красноармійськ, вул.Свердлова, 277, тобто на якій розташований спірний житловий будинок. ( а.с. 9,11). Згідно довідки КП БТІ від 08.12.2015 року за № 765/01-02 до 01 січня 2013 року будинок № 277( колишній № 55 вул.Куйбишева у 1949 році, колишній № 263 у 1968 році, № 77 вул.Свердлова у 2008 році) по вул. Свердлова м. Красноармійська в експлуатацію не введений та не зареєстрований в КП БТІ до 01.01.2013 року ( а. с. 24). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.06.2014 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок № 277, що розташований за адресою : Донецька область, м. Красноармійськ, вул. Свердлова у зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів ( а. с. 16). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1258 та 1261 ЦК України позивач є єдиним спадкоємцем першої черги на спадок після смерті його матері. Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся до нотаріальної контори з питання прийняття спадку після смерті її батька [PERSON] Її сестра [PERSON] відмовилась від спадщина на користь позивачки ( а.с. 11). Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на ново строєне нерухоме майно ( житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва ( створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва ( створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва ( створення майна). Судом встановлено, що спадковий житловий будинок був збудований у 1970 році, що підтверджується технічним паспортом ( а. с. 12-15), висновком про технічний стан будинку, господарських будівель та споруд ( а. с. 17). У 1966 році\~\~питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року. Згідно з пунктами 6, 7 цієї Інструкції підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння, у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалась вона на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перелік яких додано до вказаної Інструкції). Зокрема, за пунктом 10 цього переліку таким правовстановлюючим документом про право власності на жилий будинок, збудований після видання Указу від 26 серпня 1948 року, є затверджений виконавчим комітетом місцевої ради народних депутатів акт державної комісії про прийняття будинку в експлуатацію. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Таким чином, зважаючи\~\~на відсутність у померлого [PERSON], який завершив будівництво\~в 1970 році\~\~акту державної комісії про прийняття будинку в експлуатацію,\~\~суд вважає, що спадкодавець дійсно не набув статусу власника житлового будинку,\~\~і відповідно\~\~ позивачка, як спадкоємець\~за законом на спадщину, яка відкрилась після смерті свого батька не може\~\~набути\~\~на нього\~\~право власності в порядку спадкування, і\~\~до неї перейшли лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини, а\~\~для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий\~будинок. Відповідно до п. 8\~постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво\~\~здійснювалося\~\~згідно із законом, в то в разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки\~\~як забудовника\~\~входять до складу\~\~спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved