Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з цивільним позовом до відповідача про визначення додаткового строку, для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що [INFO] року помер їхбатько [PERSON] Після його смерті залишилося спадкове майно - земельна ділянка розміром 3,5 га, яка знаходиться в адміністративних межах Рождественскої сільської ради Драбівського району Черкаської області та житловий будинок з господарськими спорудами. Термін прийняття спадщини закінчився 17.12.2016 року. Встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивачі пропустили в зв'язку з тим, що між ними та відповідачем була домовленість щодо майно успадкує їх мати. Позивачі та їх представник в судовому засіданні позов підтримала, просили його задоволити. Відповідач та його представник заперечували проти позову, відповідач пояснив суду, що не мав з позивачами домовленостей з приводу спадкового майна, мати вирішила відмовитися від спадщина на його користь. Дослідивши матеріали справи, вислухавши сторони, їх представників, свідків, суд дійшов до наступного. З копій свідоцтва про народження вбачається, що батьком сторін по справі є [PERSON] Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] року. Після його смерті [PERSON], як дружина померлого, 10.09.2016 року подала заяву нотаріусу про відмову від спадщини та від виділення частини у спільному майні подружжя. З витребуваної спадкової справи вбачається, що заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] подав 09.09.2016 року його син [PERSON] та отримав в подальшому свідоцтво про право власності на спадщину за законом на земельну ділянку розміром 3,2927 га. У відповідності до ст. 1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В позовній заяві поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини позивачі вказали про порушення відповідачем домовленості між ними про те, що майно успадкує їх мати. Як доказом даним обставинам були показання позивачів, які були допитані в якості свідків. Так, [PERSON] та [PERSON] показали суду, що в серпні 2016 року вони бачили як відповідач та їх мати повернулися з сільської ради, і мати сказала їм що буде оформляти спадкове майно чоловіка на себе, з відповідачем з приводу успадкування майна позивачі не спілкувалися. З досліджених судом доказів вбачається, що у позивачів не було об'єктивних перешкод щодо своєчасного звернення з заявою до нотаріуса для прийняття спадщини. Сам факт бажання щоб спадщину прийняла і оформила інша особа не є поважною причиною для пропуску строку. Позивачі у встановлений строк не бажали подати заяву до нотаріуса, а поведінка інших спадкоємців з приводу прийняття спадщини, оцінюється позивачами індивідуально і суб'єктивно, при цьому зміна власного ставлення до такої поведінки не є поважною причиною пропуску ними строку для прийняття спадщини. Відтак, суд вважає що позов необґрунтований і не підлягає задовленню. Одночасно суд вважає, що судові витрати понесені відповідачем відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України підлягають стягненню солідарно з позивачів, оскільки вони підтверджені документально і заявлені в межах розміру визначеного ст.1Закону України«Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року № 4191. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed