Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до [PERSON], в якому просили визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою №19 у будинку №36-А по вул. Патріотична у м. Запоріжжя. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачі [PERSON] та [PERSON] з 1981 року є наймачами квартири [ADDRESS]. Також у вказаній квартирі зареєстрований брат [PERSON] [PERSON], який з жовтня 2013 року не проживає за вказаною адресою. Також позивачі зазначили, що речі відповідача у спірній квартирі відсутні, рахунки за користування житлом позивачі сплачують самостійно, відповідач в утриманні спірного житла участі не приймає. Позивачі у судове засідання не зявились, проте надали до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримали, просили задовольнити їх в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечили. Відповідач у судове засідання не зявився про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, заперечень на позовну заяву до суду не надав. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, в тому числі і визнання таким порядку ч.5 ст.74 ЦПК України, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст.ст. 197, 224 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Зясувавши фактичні обставини, що мають значення для справи, перевіривши їх доказами з огляду на їх достатність та взаємозвязок, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] з 1981 року є наймачами квартири [ADDRESS]. Відповідно до інформації наданої Адресно-довідковим бюро УДМС України в Запорізькій області, відповідач [PERSON], зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с.18). Відповідно до ч.1 ст.163 ЖК України, у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його родини за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Згідно ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад установлені терміни провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що відповідач не проживає у спірному жилому приміщенні з жовтня 2013 року, підстав для продовження терміну зберігання за ним права користування спірним жилим приміщенням, передбачених ст.71 ЖК України немає, особисті речі відповідача у спірному жилому приміщенні відсутні, участі в оплаті комунальних послуг останній не приймає. Оскільки відповідач жодним чином не претендує на користування квартирою позивачів, з викладених підстав його необхідно визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved