Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із позовною заявою до відповідача про визнання права власності на спадкове майно по праву спадкування за законом, посилаючись на те, що [INFO] року померла їх мати - [PERSON], про що видано свідоцтво про її смерть серії [NUMBER] від 28 серпня 2007 року, після смерті якої відкрилась спадщина, що складається з належної останній земельної ділянки площею 5,049 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Бузівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП № 095301, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за МД № 2637 від 10 січня 2001 року. Відповідно до ст. 1261 ЦК України вони є єдиними спадкоємцями першої черги по закону та інших спадкоємців не має. Для оформлення свідоцтва на спадщину вони звернулись до нотаріальної контори, де їм в письмовій формі 23 січня 2013 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та роз'яснено право на звернення до суду, тому вони вимушені звернутись до суду з даним позовом. У судове засідання позивачі та їх представник - адвокат [PERSON], що діє на підставі угоди про представництво клієнта адвокатом від 25 грудня 2013 року (а.с. 4, 5), не з'явились, від представника позивача надійшла заява (а.с. 53), згідно якої просить справу розглянути в їх відсутність, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Представник відповідача Бузівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, до суду надано заяву (а.с. 54), в якій просить суд справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає та не заперечує щодо їх задоволення. З цих підстав суд вважає можливим ухвалити судове рішення, згідно ст. 174 ЦПК України, а також відповідно до ст. 197 ЦПК України без фіксування судового засідання технічним засобом. Суд, вивчивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року померла мати позивачів [PERSON], [INFO] (а.с. 7, 15), [PERSON], [INFO] (а.с. 8, 13, 14), [PERSON], [INFO] (а.с. 10, 12)- [PERSON], про що видано свідоцтво про її смерть серії [NUMBER] від 28 серпня 2007 року (а.с. 16), після смерті якої відкрилась спадщина, що складається з належної останній земельної ділянки площею 5,049 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Бузівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП № 095301, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за МД № 2637 від 10 січня 2001 року (а.с. 17, 18). Відповідно до ст. 1261 ЦК України позивачки є єдиними спадкоємцями першої черги по закону та інших спадкоємців не має (а.с. 43, 44). Для оформлення свідоцтва на спадщину позивачі звернулись до нотаріальної контори (а.с. 25, 26, 27), де їм в письмовій формі 23 січня 2013 року (а.с. 52) було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом та роз'яснено право на звернення до суду, тому останні звернулись до суду з даним позовом (а.с. 1, 2-3). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Стаття 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до ст.ст. 1268, 1273, 1274 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, при цьому спадкоємець за законом чи за заповітом може відмовитись від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги протягом строку для прийняття спадщини подавши заяву про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Право позивачів на спадщину підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами приведеними вище, а також матеріалами спадкової справи № 61/2011 відкритої після смерті [PERSON] (а.с. 24-52). Таким чином, з урахуванням визнання позову відповідачем, суд вважає, що є всі законні підстави задовольнити позов і визнати за позивачами право власності на спадкове майно по праву спадкування за законом, оскільки згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки, законність підстав для ухвалення рішення про задоволення позову відповідає вимогам чинного законодавства і обґрунтована на обставинах справи та доказах про належність земельної ділянки спадкодавцю, суд вважає за необхідним постановити рішення про визнання за позивачами права власності на спадкове майно по праву спадкування за законом. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved