Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилались на те, що є співвласниками квартири №33 по вул.Мініна в м.Дніпропетровську. 03.02.2014 року з квартири №37 у вказаному будинку, що належить відповідач [PERSON] сталось залиття належної їм квартири, внаслідок чого було заподіяно матеріальні збитки, розмір яких згідно звіту оцінювача від 24.04.2014 року склав 16026 грн. Також за проведення оцінки з визначення вартості заподіяних збитків оцінювачу було сплачено 1000 грн. Внаслідок винних, неправомірних дій відповідача їм було заподіяно моральну шкоду, яка полягає у моральних та психічних переживаннях щодо пошкодження належного їм майна, у стресовому стані в той час, коли вони дізнались про залиття, у не відновлювальній втраті часу, в зв’язку із складаннями акту про залиття, звіту про оцінку заподіяних збитків, моральних та психічних переживаннях через відмову відповідача добровільно відшкодувати завдану шкоду; погіршені умов для проживання в квартирі через її пошкодження. В зв’язку з цим, позивачі просили стягнути з відповідача на їх користь у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 17026 грн. – по 5675 грн. 35 коп. на користь кожного, а також у рахунок відшкодування моральної шкоди 22700 грн. – по 7566 грн. 70 коп. на користь кожного з позивачів. Також просили в рівних частках стягнути з відповідача сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп. (по 162 грн. 40 коп.). В судовому засіданні позивачка [PERSON], яка також представляла інтереси позивачів [PERSON] та [PERSON] за довіреністю, позов підтримала та посилаючись на викладені в ньому підстави просила задовольнити останній в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позову не визнав та просив відмовити в його задоволенні повністю, посилаючись на те, що акт про залиття складений з порушенням встановленого законом порядку, не містить відомостей про об’єкт залиття, пошкодження та заподіяну шкоду, складений за відсутності відповідача. Також посилався на не доведеність позивачами наявності вини відповідача у заподіянні шкоди, а також неналежності, як доказу, наданого позивачами звіту про оцінку вартості заподіяних збитків. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи позивачі є співвласниками квартири [ADDRESS], яка належить останнім на підставі свідоцтва про право власності на житло від 09.11.1995 року (а.с.7). Відповідачу [PERSON] на праві власності належить квартира №37 у цьому ж будинку, що розташована поверхом вище, над квартирою позивачів. 03.02.2014 року сталось залиття квартири позивачів, про що працівниками балансоутримувача будинку – КП «Житлового господарства Кіровського району» Дніпропетровської міської ради, було складено відповідний акт від 07.02.2014 року, в якому зафіксовано пошкодження в квартирі №33 (а.с.8). Згідно звіту про незалежну оцінку ФОП [PERSON] від 24.04.2014 року вартість заподіяних збитків внаслідок залиття квартири [ADDRESS] становить 16026 грн. Відповідно до ст.18 ЖК України управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником. Відповідно до ст.24 ЖК України для експлуатації державного і громадського житлового фонду створюються житлово-експлуатаційні організації, діяльність яких здійснюється на основі господарського розрахунку. Житлово-експлуатаційні організації забезпечують схоронність житлового фонду і належне його використання, високий рівень обслуговування громадян, а також контролюють додержання громадянами правил користування жилими приміщеннями, утримання жилого будинку і придомової території. Відповідно до ст.175 ЖК України державні і громадські органи, підприємства, установи, організації, службові особи зобов'язані дбати про схоронність житлового фонду та підвищення його благоустрою. Відповідно до ст.176 ЖК України наймодавець зобов'язаний своєчасно провадити ремонт жилих будинків, забезпечувати безперебійну роботу інженерного обладнання будинків і жилих приміщень, належне утримання під'їздів, інших місць загального користування будинків і придомової території. Капітальний ремонт жилих будинків, технічне обслуговування їх інженерного обладнання, а також поточний ремонт жилих приміщень, що його зобов'язаний провадити наймодавець (житлово-будівельний кооператив), здійснюються відповідно до правил користування жилими приміщеннями, утримання жилого будинку і придомової території, правил і норм технічної експлуатації житлового фонду. Відповідно до змісту ст.61 ЖК України наймодавцем житлового фонду є житлово-експлуатаційна організація. Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Власник приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку. Відповідно до пп.4,6,8 ч.2 ст.20 вказаного Закону власник зобов’язаний за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини; дотримуватися правил пожежної і газової безпеки, санітарних норм; дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства щодо здійснення ремонту чи реконструкції приміщень або їх частин, не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч.2 ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов’язаний: здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень; утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством; своєчасно за власний рахунок проводити роботи з усунення виявлених неполадок, пов’язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ч.1 ст.190 ЖК України підприємства, установи, організації, а також громадяни, які заподіяли шкоду жилим будинкам, жилим приміщенням, інженерному обладнанню, об'єктам благоустрою і зеленим насадженням на прилеглих до будинків ділянках, зобов'язані відшкодувати заподіяну шкоду. Аналізуючи зазначені вище положення закону та дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що під час судового розгляду не знайшов підтвердження факт залиття квартири позивачів з вини Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Кіровського району внаслідок неналежного утримання останнім, як балансоутримувачем будинку, будинкових мереж або через їх несправний технічний стан, чи з інших причин. Зазначаючи про вину балансоутримувача, представник відповідача у відповідності до вимог ст.ст.10,60 ЦПК України належних доказів цьому не представив, а надані ним фотознімки щодо наявності затікань на даху будинку не можливо ідентифікувати з прив’язкою на місце і дату зйомки. Також представником відповідача не надано будь-яких доказів, що залиття квартири позивачів 03.02.2014 року відбулось не з його квартири, а внаслідок неналежного технічного стану даху будинку чи його інженерних комунікацій, відповідальними за які є балансоутримувача. Будучі обізнаним про факт залиття, відповідач до належного йому житлового приміщення після цього не з’являвся, не з’ясовував його технічний стан та не запрошував для огляду позивачів та представників балансоутримувача для перевірки стану внутрішньо квартирних інженерних мереж. В той час, як факт залиття квартири позивачів із квартири №37, що належить відповідачу, підтверджується актами обстеження житлового приміщення від 03.02.2014 року та 07.02.2014 року, актом виконаних робіт від 07.02.2014 року, листом директора КП «Житлове господарство Кіровського району» Дніпропетровської міської ради від 25.02.2014 року, з яких вбачається, що на технічному поверсі будинку протікань не виявлено. Після перекриття аварійною службою холодного та гарячого водопостачання, залиття квартири №33 припинилось. Враховуючи вищезазначене, а також факт розташування квартири №37 над квартирою №33, суд вважає доведеним, що залиття квартири позивачів мало місце саме з належної відповідачу квартири №37 та саме останній повинен нести відповідальність за заподіяну позивачам шкоду. Відповідно до ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов’язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом». Тому, для вирішення питання щодо розміру заподіяної позивачам внаслідок залиття матеріальної шкоди, суд приймає до уваги саме звіт про незалежну оцінку ФОП [PERSON] від 24.04.2014 року, проведений у відповідності до зазначеного вище закону та відповідних нормативних актів, особою, яка має відповідне свідоцтво та сертифікат оцінювача. З урахуванням зазначених вище обставин та положень закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів в частині стягнення матеріальної шкоди в сумі 16026 грн., є обґрунтованими і підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивачів слід стягнути завдану внаслідок залиття квартири матеріальної шкоди 16026 грн. в рівних частках – по 5342 грн. на користь кожного з позивачів. Оскільки відповідно до зазначеної вище ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов’язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача витрати за проведення оцінки вартості заподіяних збитків в сумі 1000 грн. на користь позивачки [PERSON], яка їх фактично понесла згідно квитанції від 30.04.2014 року (а.с.37). Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її права і така шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов’язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до п.3 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, крім випадків, встановлених законом. Суд вважає доведеним, що внаслідок залиття належної позивачам квартири з вини відповідача, їм було заподіяно моральну шкоду, що полягає у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна, погіршення умов для проживання, що завдавало їм незручності у повсякденному житті; змусило витрачати додатковий час з метою відновлення порушених прав та відшкодування завданих збитків, організації свого життя. Враховуючи вказані обставини, ступінь та тривалість моральних страждань, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивачів слід стягнути у рахунок відшкодування моральної шкоди 3000 грн. – по 1000 грн. на користь кожного з позивачів. Також з відповідача на користь позивачки [PERSON] слід стягнути сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial