Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

Позивачка 20.06.2014 р. звернулася з позовом у суд про розірвання шлюбу між нею та відповідачем та стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, покликаючись на те, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06 лютого 1993 р. і від спільного подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя у них не склалось, так як вони виявились людьми з різними характерами і поглядами на життя і виховання дітей, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, вона втратила до відповідача почуття любові та довіри, чому їх сім'я розпалась і примирення між ними неможливе. Відповідач працює, інших неповнолітній дітей на утриманні не має, а тому просить стягнути з нього аліменти на утримання сина [PERSON] і доньки [PERSON], які проживають з нею, у зазначеному розмірі щомісячно до їх повноліття. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, покликаючись на мотиви такого та доповнила, що близько 10 років вони не підтримують подружніх відносин та що примирення між ними неможливе, переконана, що їх шлюб розпався остаточно. Відповідач працює і має змогу надавати кошти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки від заробітку. Просить позов задовольнити. Відповідач проти позову не заперечив та зазначив, що подружнє життя із позивачкою не склалося, вони вже довгий час не підтримують подружніх відносин, а тому їх шлюб розпався остаточно і примирення між ними неможливе. Також зазначив, що він працює і згідний надавати кошти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки від свого заробітку щомісячно. Просить позов задовольнити. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06 лютого 1993 р. і від спільного подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що між сторонами вже тривалий час немає взаєморозуміння, виникали суперечності та що вони близько 10 років не підтримують подружніх відносин, що свідчить про стійкість і тривалість конфлікту між ними. Суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки вони вже довгий час не підтримують подружніх відносин відносин, втратили один до одного хороші почуття і помиритися не бажають, чому цей шлюб слід розірвати. Також встановлено, що відповідач працює і може надавати кошти на утримання дітей регулярно та враховуючи, що утримувати дітей зобов'язані обоє батьків, суд приходить до висновку, з відповідача слід стягувати аліменти на утримання доньки [PERSON] і сина [PERSON] в розмірі 1/3 частки від його заробітку щомісячно до їх повноліття, з чим погодились фактично і сторони в судовому засіданні. На підставі ст.ст.10, 60, 212, 215 ЦПК України,

Outcome: approved