Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-14 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що житловий будинок [ADDRESS] відносився до типу колгоспних дворів. Станом на 15 квітня 1991 року членами даного колгоспного двору були [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняв її чоловік [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема, на належну йому на підставі державного акта серії [NUMBER] земельну ділянку площею 0,3239 га, яка призначена для ведення особистого селянського господарства та розташована на території Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області. Вони (позивачі) прийняли спадщину після смерті [PERSON] , але нотаріус відмовив їм у видачі свідоцтв про право на спадщину на зазначені житловий та земельну ділянку. Позивачі просили суд визнати за ними в рівних частинах право власності на житловий будинок [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами і земельну ділянку площею 0,3239 га, яка на підставі державного акта серії [NUMBER] належала [PERSON] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] У судове засідання позивачі та їх представник адвокат Гунько О.Ю. не з`явилися, представник подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, просив їх задовольнити, розгляд справи проводити без його участі та участі позивачів. У судове засідання представник Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що сільська рада визнає позов, просив його задовольнити, розгляд справи проводити у їх відсутності. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності учасників справи за наявними у справі доказами, оскільки в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для його відкладення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому проживали і були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Макіївської сільської ради № 113 від 26 січня 2018 року (а.с. 13). Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. За таких обставин [PERSON] та [PERSON] належало по 1/2 частині житлового будинку [ADDRESS] , як членам колишнього колгоспного двору. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] за життя не зареєстрували у встановленому порядку право власності на належний їм житловий будинок. [INFO] померла [PERSON] , спадщину після смерті якої прийняв її чоловік [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 червня 2004 року (а.с. 16). Таким чином, [PERSON] успадкував після смерті [PERSON] належну їй 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з\~ моменту відкриття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] за життя набув право власності на земельну ділянку площею 0,3239 га, кадастровий номер [NUMBER] , яка призначена для ведення особистого селянського господарства та розташована на території Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області, на його ім`я був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , який 18 серпня 2005 року був зареєстрований в Книзі записів реєстрації на право власності на землю за № 0106856000034, що підтверджується довідками відділу у Носівському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 13 лютого 2018 року (а.с. 24; 25)\~ та копією відповідного державного акта (а.с. 26). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 11). У судовому засіданні встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняли [PERSON] та [PERSON] , на ім`я яких 18 червня 2013 року були видані свідоцтва про право на спадщину за законом, що підтверджується копією спадкової справи № 514/2010 до майна померлого [PERSON] (а.с. 44-52). Таким чином, [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах (по 1/2 частині кожен) успадкували після смерті [PERSON] належні йому житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,3239 га з кадастровим номером [NUMBER] . У судовому засіданні встановлено, що позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкові житловий будинок та земельну ділянку у зв`язку із відсутністю на них правовстановлюючих документів, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 304/02-31 від 5 березня 2018 року (а.с. 22). З матеріалів справи вбачається, що на житловий будинок [ADDRESS] виготовлена технічна документація (а.с. 19-21). У судовому засіданні встановлено, що оригінал державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] втрачено, що підтверджується оголошеннями про втрату у газеті «Носівські вісті» (а.с. 27). Відповідно до ст. 1225 ЦК України, п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивачів, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивачів.

Outcome: approved