Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

Позивачі у березні 2014 р. звернулися до суду з вищезазначеним позовом посилаючись на те, що вони є співвласниками квартири [ADDRESS]. Далі позивачка [PERSON] зазначає, що вона до 2004 р. перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який, на той час був власником ? частини вказаної вище квартири та зареєстрований у вказаному приміщенні, проте відповідно до Договору дарування від 08.11.2003 р. останній свою частку подарував позивачці. Позивачка зазначає, що після розірвання шлюбу з відповідачем у 2004 р., останній добровільно залишив спірне житло та вивіз всі свої особисті речі, жодних перешкод у користуванні вказаним житлом йому не чинилось, наміру проживати в спірному житлову приміщенні відповідач не виявляв. Відповідач спірною квартирою не цікавиться, її не утримує, комунальні послуги не сплачує, кореспонденцію за вказаною адресою не отримує, в квартирі відсутні його особисті речі, у зв'язку з чим позивачі просять суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Позивачі в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити в повному обсязі. Відповідач, який повідомлявся судом за останнім відомим місцем його реєстрації та проживання, в судове засідання не з'явився (а.с. 18, 20), а тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу за відсутності останнього на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, заслухавши пояснення позивачів та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 29.03.1999 р. співвласниками по ? частини квартири [ADDRESS] є позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] (а.с. 9). Також, встановлено, що відповідно до Договору дарування частки квартири від 08.11.2003 р. відповідач [PERSON] свою частку спірної квартири подарував позивачці [PERSON] (а.с. 8). Встановлено, що позивачка та відповідача перебували в зареєстрованому шлюбі, який 02.12.2004 р. був розірваний (а.с. 11). В судовому засіданні встановлено, в квартирі [ADDRESS] зареєстровано три особи: [PERSON], [PERSON] - позивачі по справі та [PERSON]- відповідач по справі (а.с. 7). Встановлено, що відповідно Акту від 19.02.2014 р. складеного житловим органом та підтверджено в судовому засіданні позивачами, що відповідач [PERSON] з 2004 р. не проживає в спірній квартирі, вказаним житлом не цікавиться, квартиру не утримує, комунальні послуги не сплачує, кореспонденцію за вказаною адресою не отримує, в квартирі відсутні його особисті речі. Також, встановлено, що відповідача не звертався до правоохоронних органів щодо перешкоджання йому у праві користуванні та проживання у спірному житловому приміщенні. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причини понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Таким чином встановлено, що відповідач [PERSON] понад рік не проживає без поважних причини в квартирі [ADDRESS], у зв'язку з чим втрати право користування вказаним житловим приміщенням. З урахуванням вищенаведеного та зібраними по справі доказами в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачі в судовому засіданні довели та підтвердили відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України позовні вимоги, в зв'язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved