Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Ворошиловського районного суду м. Донецька з позовною заявою до Ворошиловської районної у м. Донецьку ради про визнання права власності в порядку спадкування, посилаючись на наступні обставини. Вона з 12 червня 2004 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], [INFO]. Шлюб зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровського району м. Донецька, актовий запис № 273 від 12.06.2004 р. Даний факт підтверджується Свідоцтвом про одруження. [INFO] мій чоловік [PERSON] помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER], виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Волноваського районного управління юстиції у Донецькій області від 27.06.2013, актовий запис № 226 від 27.06.2013. Зазначає, що на час смерті її чоловік [PERSON], зареєстрований за адресою: [ADDRESS], проживав разом з нею за адресою: [ADDRESS]. Вказаний факт встановлено рішенням Ворошиловського районного суду м. Донецька від 22 липня 2013 року, яке набрало законної сили. Квартира [ADDRESS], в якій проживав чоловік, належала на праві власності його матері [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 21.03.1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] [PERSON] померла [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Волноваського районного управління юстиції у Донецькій області від 08.06.2013 року. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]. 14 червня 2013 року її чоловік, [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття зазначеної спадщини, на підставі якої було відкрито спадкову справу, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 14.06.2013 року. Проте, вступити у права спадкоємця [PERSON] не встиг, оскільки помер [INFO]. Після його смерті вона, [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги. Зауважила, що з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану квартиру, вона звернулась до приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу [PERSON] з відповідною заявою. Проте, у видачі вказаного свідоцтва їй було відмовлено, про що нотаріусом винесено постанову від 26 грудня 2013 року. У постанові про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус зазначив, що спадкодавцем не було набуто право власності на квартиру, оскільки він помер до видачі свідоцтва на вказану квартиру і право власності на його ім'я не було зареєстровано. Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з частиною 3 статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Вона на час смерті спадкодавця проживала разом із ним, що підтверджено вищевказаним рішенням Ворошиловського районного суду м. Донецька, отже, прийняла спадщину у вигляді квартири [ADDRESS], тому в неї виникло право власності на цю квартиру. На підставі викладеного, просила визнати за нею, [PERSON], право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер [INFO]. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує повністю, наполягає на їх задоволенні та не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Представник відповідача Ворошиловської районної в м. Донецьку ради в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, що підтверджується відповідною розпискою (а.с.32). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, з 12 червня 2004 року [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], [INFO]. Шлюб зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровського району м. Донецька, актовий запис № 273 від 12.06.2004 р., що підтверджується Свідоцтвом про одруження (а.с.15). Згідно Свідоцтва про смерть Серії [NUMBER], виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Волноваського районного управління юстиції у Донецькій області від 27.06.2013, актовий запис № 226 від 27.06.2013, [INFO] [PERSON] помер (а.с.17). Рішенням Ворошиловського районного суду м. Донецька від 22 липня 2013 року, яке набрало законної сили, встановлено, що на час смерті [PERSON], зареєстрований за адресою: [ADDRESS], проживав разом з позивачкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.25-26). Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 21.03.1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] , квартира [ADDRESS], в якій проживав [PERSON], належала на праві власності його матері [PERSON] (а.с.23). Згідно Свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Волноваського районного управління юстиції у Донецькій області від 08.06.2013 року, [PERSON] померла [INFO] (а.с.16). Згідно ст.ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]. 14 червня 2013 року її чоловік позивачки, [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття зазначеної спадщини, на підставі якої було відкрито спадкову справу, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 14.06.2013 року (а.с.18), але вступити у права спадкоємця не встиг у зв'язку зі смертю. Встановлено, що з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на вище вказану квартиру, позивачка звернулась до приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу [PERSON] з відповідною заявою. Проте, у видачі вказаного свідоцтва останній було відмовлено, про що нотаріусом винесено постанову від 26 грудня 2013 року. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Статтею 12 ЗУ «Про власність» однією з підстав виникнення права власності є спадкування. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст..328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що у разі спадкування права та обов'язки спадкодавця переходять до спадкоємців. Частина 1 статті 1218 ЦК України визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 та ч.3 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Встановлено, що інших осіб, які б претендували на майно, не має. Положення ст.ст. 316, 321 ЦКК України встановлюють, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 319 ЦК України визначає, що власник має право вчиняти щодо свого майна буд-які дії, які не суперечать закону. Усім власника забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Проаналізувавши матеріали справи та наведені норми закону, суд вважає за необхідне визнати за позивачкою [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер [INFO]. На підставі викладеного та

Outcome: approved