Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши в позові, що він з відповідачкою 14 квітня 1999 року у Купській сільській раді Глибоцького району Чернівецької області зареєстрували шлюб, актовий запис № 08. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON],[INFO]. Зазначає, що спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства та виховання дитини. З січня 2015 року фактичні шлюбні відносини сторони припинили та проживають у різних селах. Вважає, що сімя розпалася остаточно, шлюб носить формальний характер, а примирення між ними неможливе. На підставі наведеного просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву згідно якої позовні вимоги підтримує повністю та справу просить розглядати у його відсутності. Вiдповiдач [PERSON] в судове засідання не зявилася, відзиву на позовну заяву не подала, однак подала до суду заяву згідно якої позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти розірвання шлюбу та справу просить розглядати у її відсутності. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. \~Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому\~статтями 206,\~207 цього Кодексу (ч.4 ст.200 ЦПК України). У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб суд вважає за можливим винести рішення по справі в підготовчому судовому засіданні. Так, із свідоцтва про шлюб серії І-МИ №013071 вбачається, що 14 квітня 1999 року у Купській сільській раді Глибоцького району Чернівецької області, був зареєстрований шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], актовий запис № 8. Прізвище дружини після укладення шлюбу [PERSON]. Судом встановлено, що подружжя припинило спільне проживання з січня 2015 року, причиною розпаду їхньої сімї стало відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства та виховання дитини. При цьому позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти цього. Відповідно до положень ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. При таких обставинах, суд дiйшов висновку, що сторони по справі не підтримують подружні стосунки, сiмя розпалась остаточно i шлюб необхiдно розiрвати, оскільки його збереження суперечить інтересам сторін. Відповідно до вимог ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору , сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного, ст.ст.104, 105, 110, 112, 114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved