Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до відповідача Мирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області в особі виконавчого комітету про визнання права власності на нерухоме майно. Представник позивача обгрунтовує позовні вимоги тим, що позивачі, як колишні чоловік та дружина, являються власниками, в частках житлового будинку з будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] Як власники зазначеного нерухомого майна, позивачі вирішили реалізувати своє право щодо розпорядження ним та звернулися до державного реєстратора щодо реєстрації свого права власності. Проте ними втрачено рішення суду Томаківського району Дніпропетровської області від 23.11.1989 року, яким поділено житловий будинок в рівних частках між ними і місцезнаходження його їм невідоме. По причині неможливості отримання дублікату рішення суду по цивільній справі № 2-166/1989 року державним реєстратором, за № 40588233 та № 40590515 від 12.04.2018 року, винесено рішення про відмову в державній реєстрації прав власності та їх обтяжень. Відповідно, в позасудовому порядку, позивачі не можуть вирішити питання щодо реалізації свого права власності на будинок. Представник позивача в судове засідання не з'явився, при цьому подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивачів, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, але подано до суду також заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позовних вимог не заперечують. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню, так як знайшов своє підтвердження матеріалами справи, що підтверджують вказані факти та викладені правовідносини. Судом встановлено, що позивачі, як колишні чоловік та дружина, являються власниками, в частках житлового будинку з будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] Право власності, на зазначене нерухоме майно, підтверджується доданими до матеріалів справи копіями документів: свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок від 30.12.1988 року, виданого на ім'я [PERSON] та записане в реєстрову книгу № 1-144; рішенням суду Томаківського району Дніпропетровської області від 23.11.1989 року по цивільні справі № 2-166/1989 року, яким поділено житловий будинок в рівних частках між позивачами; довідками за вих. № 302,303 від 07.03.2018 року наданими виконкомом Мирівської сільської ради, зі змісту яких слідує, що згідно запису в погосподарських книгах житловий будинок належить їм в частках з відокремленими адресами. Як власники зазначеного нерухомого майна, позивачі вирішили реалізувати своє право щодо розпорядження ним та звернулися до державного реєстратора щодо реєстрації свого права власності. Проте ними втрачено рішення суду Томаківського району Дніпропетровської області від 23.11.1989 року, яким поділено житловий будинок в рівних частках між ними і місцезнаходження його їм невідоме. На звернення голови Томаківської районної державної адміністрації, Томаківський районний суд Дніпропетровської області, листами за № 01-011/14/2018 та № 01-011/15/2018 від 05.03.2018 року, повідомив, що надати копію зазначеного рішення суду по цивільній справі № 2-166/1989 року не вбачається можливим, оскільки внаслідок пожежі архів суду по 1990 рік згорів. Також позивачам Томаківським районним судом Дніпропетровської області 31.01.2017 року надано довідки, з яких також слідує, що надати копію зазначеного рішення суду по цивільній справі № 2-166/1989 року не вбачається можливим, оскільки внаслідок пожежі архів суду по 1990 рік згорів. По причині неможливості отримання дублікату рішення суду по цивільній справі № 2-166/1989 року державним реєстратором, за № 40588233 та № 40590515 від 12.04.2018 року, винесено рішення про відмову в державній реєстрації прав власності та їх обтяжень, копію якого додано до матеріалів справи. На сьогоднішній день позивачі володіють зазначеним об'єктом нерухомого майно, що не суперечить суспільним інтересам та не порушує прав інших осіб. Згідно інформаційної довідки за № 21 від 31.12.2018 року наданої КП «Томаківське БТІ» ДОР» власником житлового будинку, на підставі Свідоцтва на право приватної власності на жилий будинок від 30.12.1988 року, являється [PERSON]. Відповідно до Технічного паспорта на житловий будинок з будівлями та спорудами, виданого на ім'я позивача [PERSON] ТОВ «Томаківське БТІ», станом на 05.01.2008 року, будинок має загальну площу 43,90 кв.м., житлову площу 10,90 кв.м. Відповідно до Технічного паспорта на житловий будинок з будівлями та спорудами, виданого на ім'я позивача [PERSON] ТОВ «Томаківське БТІ», станом на 05.01.2008 року, будинок має загальну площу 31,90 кв.м., житлову площу 20,70 кв.м. У відповідності до ст. 321 ЦК України: «Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні». Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно висновку ТОВ «Грандторгстрой», про вартість об'єкта оцінки, оціночна вартість нерухомого майна станом на 13.04.2019 року становить 40 000,00 грн. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Виходячи із наведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і має підстави для задоволення позову в повному обсязі. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Представник позивачів просить судовий збір зарахувати до держави, звільнивши відповідача від сплати на користь позивача, тому суд вважає можливим звільнити відповідача від відшкодування таких витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved