Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

Позивачка [PERSON], звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить змінити розмір аліментів, які раніше стягувались з відповідача [PERSON] на її користь на утримання їх спільної дитини: сина [PERSON], [INFO], з твердої грошової суми у розмірі 500 грн. (пятсот гривень 00 коп.), щомісячно, на такі ж аліменти, але в розмірі ? частини усіх доходів відповідача, щомісячно, починаючи з дня подачі позову. В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем перебувала у шлюбі, який укладений 12.06.2010 року. За період шлюбу. у них народився син - [PERSON], [INFO] Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 22.11.2012 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу син [PERSON] проживав та проживає разом з відповідачкою та знаходиться на повному її утриманні. Дитина відвідує дитячий садок № 6 м.Вільногірська, вартість перебування в дитячому навчальному закладі становить в середньому 600 грн. на місяць. 08.02.2012 р., відповідно до рішення Вільногірського міського суду, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON], аліменти на утримання дитини сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 500 (пятсот гривень 00 коп.) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Причиною звернення позивачки з позовом до суду є покращення матеріального становища відповідача. Позивачка в обґрунтування своїх вимог зазначає, що останнім часом змінилося матеріальне становище відповідача, а саме він працевлаштувався на приватне підприємство «Транс-Логістика» (місто Дніпропетровськ, вул. Академіка Чекмарьова, 3), де має постійний, незмінний дохід, розмір якого складає не менше 5000 грн. Матеріальний стан позивачки практично не змінився і складає 1700 грн. на місяць. Розмір аліментів, які [PERSON] отримує на утримання дитини є значно меншими ніж встановлений законом прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років 1167 грн. (з 1 січня 2016 року). До того ж зауважує, що станом на 01.03.2016 року за відповідачем рахується заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 8596,00 грн., що підтверджується довідкою Жовтневого відділу ДВС Дніпропетровського міського управління юстиції від 18.03.2016 року. Її матеріальне становище не дає можливості забезпечити всебічний розвиток дитини, її оздоровлення та гідне життя, що і слугувало підставою для звернення до суду. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити та надала пояснення аналогічні обставинам викладеним в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні, позов визнав частково, а саме пропонує залишити розмір аліментів в твердій грошовій сумі, але збільшити їх до 700 грн. на місяць, в звязку з тим, що з роботи він звільнився та не має постійного місця роботи та сталого доходу Суд, заслухавши думку учасників процесу, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що в задоволенні даного позову слід відмовити виходячи з наступного: Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України. Частиною першою статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Таким чином, у зв'язку зі значним покращенням матеріального становища платника аліментів, той з батьків, з ким проживає дитина, може подати до суду позов про збільшення розміру аліментів, а значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Крім того, з аналізу вищенаведених норм сімейного законодавства, вбачається, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Разом із тим, право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, визначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі, та навпаки). Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який зареєстровано 12.06.2010 року у відділі реєстрації актів цільного стану Вільногірського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис 39. За період шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Шлюб між сторонами розірвано, рішенням Вільногірського міського суду від 22.11.2012 року (а.с.8) 08.02.2012 р. рішенням Вільногірського міського суду стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 500 (пятсот гривень 00 коп.) щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.7). Відповідно до довідки виданої ПП «ТРАНС ЛОГІСТИК» від 13.07.2016 р. відповідач [PERSON] дійсно працював на зазначеному підприємстві на посаді водія автотранспортних засобів з 26.05.2015 р. по 07.07.2016 р. (а.с. 48). З копії витягу з наказу від 26.05.2015 р. № 89-ок ПП «ТРАНС ЛОГІСТИК» вбачається, що відповідач [PERSON] прийнятий на посаду водія автотранспортних засобів з 26.05.2015 р. та відповідно до копії витягу з наказу від 07.07.2016 р. № 113-ок ПП «ТРАНС ЛОГІСТИК» - звільнений з займаної посади за угодою сторін за ч.1 ст.36 КЗпП України з 07.07.2016 р. (а.с.49). Відповідно до копії трудової книжки відповідач [PERSON] звільнений з роботи 07.07.2016 р. (а.с.50) Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та визначеного позивачем предмета спору приходить до висновку, що в задоволенні заявлених позовних вимог слід відмовити. Фактично з моменту винесення рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2012 р., яким присуджено стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн., змінився на краще майновий стан позивачки, вона офіційно працює та отримує заробітну плату в розмірі приблизно 1700 гривень на місяць, що позивачка підтвердила в судовому засіданні. В свою чергу, станом на дату подання позову 06.04.2016 р. відповідач дійсно працював на ПП «ТРАНС ЛОГІСТИК» (місто Дніпропетровськ, вул. Академіка Чекмарьова, 3), де мав постійний, незмінний дохід, однак в ході судового розгляду відповідачем надано докази на підтвердження того, що станом на момент розгляду справи, він звільнений з роботи та немає регулярного доходу. Отже, в процесі судового розгляду не знайшло свого підтвердження посилання позивача на те, що матеріальний стан платника аліментів покращився, він має сталий регулярний дохід так як працевлаштувався, тобто підстав для зміни розміру аліментів суд не вбачає, через що в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», стягнути з [PERSON], судовий збір в сумі 551 гривня 20 копійок на користь держави Україна.

Outcome: approved