Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості та моральної шкоди, в обґрунтування якої зазначила, що 26 липня 2014 року вона уклала у простій письмовій формі договір з [PERSON] і [PERSON] про намір купівлі-продажу об'єкта нерухомості, а саме квартири за адресою: [ADDRESS]/3. Згідно з п.3.1 Договору Відповідачі зобов'язувались, в строк не пізніше ніж 17.08.2014р., продати позивачці вищевказану квартиру. На виконання умов Договору, а саме п.5.1, позивачкою передано Відповідачам аванс у розмірі 12000,00 грн. За Договором сторони встановили, що не вважають його попереднім. Таким чином, завдатком може бути визнана сума, яка була сплачена після укладення основного договору з обов'язковим дотриманням його форми. У даному випадку у розмірі співвідносному 1000 дол. США є авансовим, а тому він підлягає поверненню у тому ж розмірі, в якому надавався. Укладення даного договору організовано суб'єктом підприємницької діяльності [PERSON] в її присутності та присутності [PERSON]. На сьогоднішній день договір купівлі-продажу вищевказаної квартири не укладено, сплачений позивачкою аванс Відповідачі повертати відмовляються, у зв'язку з чим позивачка подала заяву про вчинення шахрайства в управління УСБУ у Дніпропетровській області. Відповідно до абз.2 п.5.1 Договору, сторони визначили грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті, а саме 1000,00 доларів США. На дату складання позовної заяви відповідно до офіційного курсу Національного банку України 1000 доларів США складає 21916,48 грн. Крім того позивачка зазначила, що незаконними діями Відповідачів їй була завдана моральна шкоди, яка полягає у тому, що вона перенесла переживання через те, що заплатила гроші і не може отримати ні квартиру, ні повернути гроші, ні купити іншу квартиру у добропорядних продавців, для відновлення її порушених прав вона змушена прикладати додаткові зусилля, що тягне за собою як додаткові витрати, так і порушення сталого життєвого укладу. Моральну шкоду оцінює в 10000,00 гривень. Оскільки відповідачі порушили свої зобов'язання передбачені договором наміру купівлі- продажу нерухомості, позивачка вимушена звернутись до суду і просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість зі сплаченого авансу за договором у розмірі 21916,48 грн., моральну шкоду 10000,00 грн. та понесені судові витрати. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що знаходить підтвердження в матеріалах справи. Зі згоди представника позивача, суд розглядає справу заочно у порядку ст. 224 ЦП К України. Суд, заслухавши позивача, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 26 липня 2014 року позивачка [PERSON] уклала у письмовій формі договір з [PERSON] і [PERSON] Олександровичем про намір купівлі-продажу об'єкта нерухомості, а саме квартири за адресою: [ADDRESS]/3. Згідно з п.3.1 Договору Відповідачі зобов'язувались, в строк не пізніше ніж 17.08.2014р., продати позивачці вищевказану квартиру. На виконання умов Договору, а саме п.5.1, позивачкою передано Відповідачам аванс у розмірі 12000,00 грн. (а.с.4-6). 26.07.2014 року позивачка [PERSON] уклала договір №348 з суб'єктом підприємницької діяльності [PERSON] про надання послуг по ексклюзивній покупці нерухомості, яка організовувала укладення вищевказаного договору про намір купівлі-продажу об'єкта нерухомості, а саме квартири за адресою: [ADDRESS]/3 (а.с.7). У зв'язку з тим, що договір купівлі-продажу вищевказаної квартири в зазначений в договорі строк не було укладено, сплачений позивачкою аванс Відповідачі повертати відмовились, позивачка звернулась до Управління УСБУ у Дніпропетровській області з заявою про вчинення шахрайства (а.с.8). Відповідно до ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням завдатком. У відповідності до ч.1 ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Згідно з ч.3 ст. 571 ЦК України у разі припинення зобов'язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню. Відповідно до вимог ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до вимог ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. В ст. 635 ЦК України встановлено, що попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договорі в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Попереднім є договір, сторони якого зобов'язується протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Договір про наміри (протокол про наміри тощо), якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором. За Договором сторони встановили, що не вважають його попереднім у розумінні вищевказаної статті (п.9 Договору). Таким чином, завдатком може бути визнана сума, яка була сплачена після укладення основного договору з обов'язковим дотриманням його форми (ст. 657 ЦК України), у даному випадку у розмірі співвідносному 1000 дол. США є авансовим, а тому він підлягає поверненню у тому ж розмірі, в якому надавався. Аналіз статей 11, 509, 546, 626 та 635 ЦК України дає підстави вважати, що договір про наміри за своїм змістом не є договором з якого випливають зобов'язання, виконання яких може забезпечуватися, зокрема, неустойкою, завдатком. Відповідно до абз.2 п.5.1 Договору, сторони визначили грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті, а саме 1000 доларів США. На дату складання позовної заяви відповідно до офіційного курсу Національного банку України 1000 доларів США складає 21916,48 грн. Як було встановлено у судовому засіданні 26 липня 2014 року між сторонами було укладено договір про намір купівлі-продажу об'єкта нерухомості, а саме квартири за адресою: [ADDRESS]/3. Відповідачі [PERSON], [PERSON] відмовилися від укладання в термін до 17 серпня 2014 року договору купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS]/3, як це передбачено договором від 26.07.2014 року. Отже ухилення від укладення договору купівлі-продажу квартири за адресою: м. Дніпропетровськ, [ADDRESS]/3 відповідачами було доведено позивачем, а тому з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача підлягає стягненню сплачений завдаток в розмірі, який на дату складання позовної заяви відповідно до офіційного курсу Національного банку України 1000 доларів США складає 21916,48 грн. В силу п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч. 1 ст. 1167 ЦК України). Позивачці [PERSON] незаконними діями відповідачів була завдана моральна шкоди, яка полягає у тому, що вона перенесла переживання через те, що заплатила гроші і не можу отримати ні квартиру, ні повернути гроші, ні купити іншу квартиру у добропорядних продавців, для відновлення її порушених прав вона змушена прикладати додаткові зусилля, що тягне за собою як додаткові витрати, так і порушення сталого життєвого укладу, тому суд вважає вимоги, щодо відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню. З урахуванням перелічених обставин, з відповідачів на користь позивача в якості відшкодування моральної шкоди слід стягнути 10 000,00 грн. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України.

Outcome: approved