Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача про встановлення порядку користування жилим приміщенням. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивачів [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, пояснивши, що позивачі та відповідач є співвласниками квартири [ADDRESS] . Позивачам [PERSON] та [PERSON] на обох належить на праві спільної часткової власності 63/100 частини вказаної квартири, тобто по 63/200 частини кожній, а відповідачу [PERSON] належить на праві власності 37/100 частини цієї спірної квартири. Зазначена спірна квартира складається з трьох окремих кімнат жилою площею 18,2 м2, 8,8 м2 та 15,1 м2. Між сторонами постійно виникають суперечки з приводу порядку користування жилим приміщенням. Позивачі бажають для уникнення всіляких непорозумінь та оплати своєї частки за користування житлово-комунальними послугами визначити конкретний порядок користування вказаними приміщеннями в судовому порядку, а саме: виділити їм окремі дві кімнати жилою площею 18,2 м2 та 8,8 м2, а відповідачу - іншу кімнату жилою площею 15,1 м2. Місця загального користування залишити у загальному користуванні. Відповідач [PERSON] вимоги позову визнала, пояснивши, що таке встановлення порядку користування жилим приміщенням, запропоноване позивачами, її повністю влаштовую. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.4, ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Як зазначає ч.1, ст.321 ЖК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. За правилами ч.2, ст.355 ЦК України майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Як наголошує ч.1, ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Як вставлено в судовому засіданні, позивачі та відповідач є співвласниками квартири [ADDRESS] . Позивачам [PERSON] та [PERSON] на обох належить на праві спільної часткової власності 63/100 частини вказаної квартири, тобто по 63/200 частини кожній на підставі свідоцтва про право власності від 9.02.2018 року, виданого Дарницькою районною в м. Києві державною адміністрацією (а.с.24), яке було зареєстроване 16.03.2018 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності №25376004 (а.с.17). Відповідачу [PERSON] належить на праві власності 37/100 частини цієї спірної квартири. Належних документів з цього приводу відповідач не надала, але сторони не заперечували щодо вказаної обставини і визнали її у судовому засіданні, тому суд також її приймає згідно ч.1, ст.81 ЦПК України. У відповідності до ч.1, ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Спірна квартира [ADDRESS] є трьохкімнатною, ізольованою квартирою, жилою площею 42,1 м2, загальною площею 69,8 м2, розташованою на 7 поверсі 12-типоверхового будинку, і має три окремі ізольовані кімнати жилою площею 8,8 м2, 18,2 м2 та 15,1 м2, про що свідчить копія технічного паспорту на дану квартиру, який був виготовлений 27.09.2017 року (а.с.18-21). В даній квартирі зареєстрованими є позивачі по справі [PERSON] та [PERSON] , про свідчать відмітки в копіях їх паспортів (а.с.11-16), а також довідка Ф-3 житлового органу (а.с.23). Вказані вище обставини не заперечувались у судовому засіданні учасниками справи. Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ч.3, ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. За змістом позову та виходячи з пояснень учасників справи, сторони не змогли добровільно дійти згоди щодо порядку володіння та користування спірною квартирою та між ними існують непорозуміння щодо сплати житлово-комунальних послуг, позивачі виключно бажають окремо сплачувати за користування своєї частки житла. Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, та виходячи із часток власності кожного із співвласників, позивачам [PERSON] та [PERSON] належить на праві власності 63/100 частини від усієї спірної квартири, а відповідачу [PERSON] - 37/100 частини цієї квартири, тому, враховуючи загальну житлову площу спірної квартири, що складає 42,1 м2, [PERSON] та [PERSON] на двох припадає для окремого користування 26,52 м2 (42,1 м2 : 63/100) жилої площі, а відповідачу [PERSON] - 15,58 м2 (42,1 м2 : 37/100) жилої площі. За таких обставин визначення та встановлення порядку користування в спірній трьохкімнатній квартирі окремих двох кімнат жилою площею 18,2 м2 та 8,8 м2 позивачам є законним і обґрунтованим варіантом у виділенні їм окремого житлового приміщення, а іншій співвласниці, відповідачу по справі, залишається у користування інша кімната жилою площею 15,1 м2, на що погодились всі сторони по справі, включаючи і відповідача, тому, враховуючи таку згоду і визнання відповідачем позову, дане встановлення порядку не буде порушувати житлові права вказаних співвласників і відповідатиме їх часткам власності у єдиній квартирі. Всі приміщення загального користування квартири [ADDRESS] необхідно залишити у загальному користуванні всіх співвласників. У відповідності до ч.1, ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як зазначає ч.1, ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню, а порушені житлові права позивачів підлягають судовому захисту. Згідно ст.133; 141 Цпк України при задоволенні позову з відповідача на користь позивачів підлягає стягненню 704 грн. 80 коп. судового збору, сплаченого останніми при зверненні до суду з позовом.

Outcome: approved