Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

Позивачі звернулись в суд із позовом, де зазначили, що у період з 21.02.1990 року по 21.12.1998 року позивач [PERSON] працювала двірником в Комунальному підприємстві «ВЖРЕП № 3» Житомирської міської ради. На підставі листа управління житлово-комунального господарства Житомирської міської ради від 22.04.1994 року вказаній особі разом із сім»єю надано житло - [ADDRESS] Позивачі вказують на те, що користуються приміщенням протягом тривалого часу, є зареєстрованими за відповідною адресою, сплачують комунальні платежі. Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 23.07.2008 року № 537 створено фонд житла для тимчасового проживання громадян. Згідно рішення Богунського районного суду м.Житомира від 29.09.2015 року рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради № 537 від 23.07.2008 року «Про формування фонду житла для тимчасового проживання громадян» визнано незаконним. Позивачі просять визнати за ними право на проживання та користування на умовах житлового найму квартирою [ADDRESS] Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, де зазначено, що рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 23.07.2008 року № 537 «Про формування фонду житла для тимчасового проживання було створено такий фонд, до якого включена кватира [ADDRESS]. Позивачі не належать до категорій громадян, які можуть забезпечуватись житлом з фонду житла для тимчасового проживання, проте, виконавчий комітет Житомирської міської ради не чинить будь-яких перешкод у проживання осіб у спірній квартирі, рішенням виконавчого комітету міської ради від 04.04.2018 року № 356 позивачам продовжено строк проживання за відповідною адресою. Відповідач просить звернути увагу, що права позивачів не є порушеними або невизнаними, заявлений позов не підлягає до задоволення. В судовому засіданні позивач [PERSON], її представник, позивач [PERSON] позовні вимоги підтримали з вищевикладених підстав. Додали, що внаслідок необхідності щорічного надання документів порушується право на вільне використання майна, крім того, діями відповідачів обмежено реалізацію права на приватизацію квартири. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином. Судом встановлено, що листом управління житлово-комунального господарства Житомирської міської ради від 22.04.1994 року начальника ВЖРЕП № 5 зобов»язано заселити сім»ю [PERSON] в складі 5 чоловік тимчасово, без прописки, до отримання службового житла в квартиру [ADDRESS] У вказаній квартирі позивачі проживають з 1994 року та по даний час, здійснюють оплату комунальних послуг. Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 23 липня 2008 року №537 «Про формування фонду житла для тимчасового проживання громадян» зазначена квартира включена до фонду житла для тимчасового проживання громадян. Відповідно до ст. 31 ЖК України громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством. Згідно з приписами ст. ст.51, 58 цього Кодексу жилі приміщення в будинках житлового фонду місцевих рад надаються громадянам виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради за участю громадської комісії з житлових питань, створеної при виконавчому комітеті, представників громадських організацій, трудових колективів. На підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради видає громадянину ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. При вирішенні питання про можливість визнання права проживання та користування на умовах договору найму суд виходить з того, що ордер на квартиру позивачу не видавався та договору найму жилого приміщення із позивачами не укладався. Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачами не надано доказів на підтвердження скасування рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 23 липня 2008 року №537 «Про формування фонду житла для тимчасового проживання громадян» саме в частині спірної квартири. Відповідно до п.п. 4, 5 «Порядку надання і користування житловими приміщеннями з фондів житла для тимчасового проживання». затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 2004 р. N 422, громадяни, яким надане житлове приміщення з фондів житла для тимчасового проживання, не мають права приватизувати, обмінювати та здійснювати поділ такого приміщення, здавати його в піднайм або вселяти до нього інших громадян. Житлові приміщення з фондів житла для тимчасового проживання надаються громадянам на строк до одного року з можливістю продовження цього строку у разі неспроможності їх набути альтернативне місце проживання. Приймаючи до уваги ту обставину, що в обгрунтування заявлених вимог, як було пояснено у судовому засіданні, покладається реалізація права на приватизацію квартири, позов не підлягає до задоволення з підстав невідповідності обраного способу захисту невизнаного права. Як зауважувалось вище, квартира [ADDRESS] належить до фонду житла для тимчасового проживання, що згідно з положеннями ЖК України, Порядком надання і користування житловими приміщеннями з фондів житла для тимчасового проживання виключає можливість приймати рішення про приватизацію. Суд звертає увагу, що перешкоди у користуванні майном будь-якими доказами не підтверджено. Вимоги відповідача про надання переліку документів на продовження права користування приміщенням відповідають визначеними Порядком формування фондів житла для тимчасового проживання та Порядком надання і користування житловими приміщеннями з фондів житла для тимчасового проживання адміністративним запитам повноважногооргану. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Позивачами не підтверджено існування наведених умов, заявлений позов не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed