Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

Позивачка 30.03.2021 звернулась до суду із зазначеною позовною заявою, відповідно до уточнених позовних вимог 27.04.2021 просить усунути перешкоди в користуванні власністю - квартирою [ADDRESS] шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування вказаним житловим приміщенням. За змістом позову, позивачу на праві власності належить квартира [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстровані, крім позивача, [PERSON] , [PERSON] . Відповідач [PERSON] є братом позивачки, не мешкає у вказаному житловому приміщенні з 2007 року. Відповідач [PERSON] є сином [PERSON] , змінив своє фактичне місце проживання з 25.09.2018 у зв`язку із виїздом до Туреччини. Позивачка стверджує, що відповідачі плату за комунальні послуги не здійснює, в утриманні житла участі не беруть, зокрема, у здійсненні капітального та поточного ремонтів. Враховуючи, що реєстрація відповідачів у належному позивачці житлі створює перешкоди у користуванні та вільному розпорядженні майном, зокрема, ускладнює сплату за надані житлово-комунальні послуги, враховуючи відсутність домовленості між сторонами щодо збереження подальшого права користування житловим приміщенням відповідачами, [PERSON] з підстав, передбачених ст. 15, 16, 317, 319, 321, 386, 391, 405 ЦК України, ст.156 ЖК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» N1382-IV від 11.12.2003, просить задовольнити позов. Ухвалою судді від 20.04.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу у порядку загального позовного провадження. Визначено дату, час і місце проведення підготовчого засідання, з повідомленням (викликом) сторін (учасників справи). Визначено відповідачу-1 15-денний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Роз`яснено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.8 ст.178 ЦПК України), а також право на пред`явлення зустрічного позову. Ухвалою суду від 27.05.2021 залучено до участі у справі у якості співвідповідача [PERSON] , прийнято уточнену позовну заяву до розгляду, за клопотанням представника позивачки адвоката Токмань В.Т. постановлено витребувати докази шляхом зобов`язання відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Бердянської міської ради надати інформацію стосовно осіб, які зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , та адреси реєстрації відповідача-2, підготовче засідання відкладено, визначено строк для подання відзиву та роз`яснено положення ч.8 ст.178 ЦПК України. Ухвала суду виконана 23.06.2021. Ухвалою суду від 29.06.2021 клопотання представника позивачки адвоката Токмань В.Т. про витребування доказів задоволено, постановлено в порядку витребування доказів зобов`язати КПТІ Бердянської міської ради надати суду інформацію стосовно реєстрації права власності 5/6 частин квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 03.12.2009, а також іншу наявну інформацію щодо реєстрації права власності на вказаний об`єкт нерухомості до початку функціонування Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, оголошено перерву в підготовчому засіданні. На час розгляду справи ухвала суду не виконана. Інших процесуальних дій у справі судом вчинено не було за відсутності відповідних клопотань, зустрічного позову у справі не подано. Позивачка та її представник в підготовче засідання не з`явились, адвокат Токмань В.Т. надала до суду заяву, вх.№ від 19.07.2021, за змістом якої просить прийняти визнання позову відповідачами, винести рішення по справі в підготовчому провадженні. Під час розгляду цивільної справи відповідачі не скористались своїм правом на подання відзиву, в підготовче засідання не з`явились. Відповідачем [PERSON] подано заяву за допомогою засобів поштового листування (зворотна адреса м.Анталія, Туреччина) про визнання позову та розгляд справи за його відсутності, вх.№ від 13.07.2021. Відповідачем [PERSON] за вх.№ від 12.07.2021 також письмово повідомлено про визнання в повному обсязі заявлених до нього позовних вимог, крім того, за змістом заяви відповідач визнає, що з 2009 року не мешкає за вказаною адресою, просить розглядати справу за його відсутності. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За змістом ч.1, ч.4 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд, розглянувши позовну заяву та матеріали цивільної справи, дійшов висновку про те, що заявлений позов підлягає задоволенню у зв`язку з таким. Предметом позову є захист здійснення позивачкою її права власності відносно належної їй квартири [ADDRESS] . Підставою для звернення до суду з зазначеним позовом стала наявність перешкод у користуванні позивачем вказаним нерухомим майном, що створюються з боку відповідачів, які в позасудовому порядку з реєстрації за вказаною адресою не зняті. Судом встановлено, що позивачці [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , р.№28928872, загальною площею 59,9 кв.м., житловою площею 42,8 кв.м. У власність 1/3 частка вказаного об`єкту нерухомого майна набута на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.10.1997 в рівних частках позивачкою та [PERSON] , р.№2-3043 від 30.10.1997 серії НБ №0146362. Свідоцтво зареєстровано в Бердянському підприємстві технічної інвентаризації у грудні 1997. Крім того, відповідно до договору купівлі-продажу 5/6 частин квартири від 03.12.2009, р.№1921, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Данціг-Картофлицькою С.Я., [PERSON] , яка діє за себе та від імені [PERSON] , зобов`язалась передати у власність [PERSON] 5/6 частин 3-кімнатної квартири [ADDRESS] . Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №25041181 від 15.01.2010, номер запису 10699 в книзі д.39 підтверджено, що 5/6 частки вказаного об`єкта нерухомості на праві спільної часткової власності на підставі рішення про реєстрацію права власності від 15.01.2010 належить [PERSON] . Реєстрація зазначеної частки квартири за позивачкою підтверджена також інформаційною довідкою №254481918 від 27.04.2021, в якій наведені відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно за адресою розташування вказаного об`єкта нерухомості. Таким чином, позивачці на праві приватної власності належить вказане житлове приміщення, що підтверджено належними, достовірними та допустимими доказами, дослідженими судом. Згідно з відомостями, які надійшли до справи на виконання ухвали суду про витребування доказів від 27.05.2021, відділ реєстрації місця проживання виконавчого комітету Бердянської міської ради, повідомив, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Задовольняючи позов в повному обсязі, суд виходить з таких норм чинного законодавства. Так, ст. 317, 319, 321 ЦК України врегульовано, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно обмежений у здійсненні цього права. Крім того, чинним законодавством встановлено загальні засади захисту права власності, а саме за змістом ст.13,41 Конституції України, ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Нормою ч.1 ст.391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що з реєстраційного обліку за місцем проживання по [ADDRESS] відповідачі в позасудовому порядку не зняті, що визнається обома відповідачами, порушує права позивачки на користування та розпорядження належним майном. Існування домовленостей щодо подальшого порядку користування житловим приміщенням відповідачами наявними доказами не підтверджено, факт їх непроживання за вказаною адресою визнається [PERSON] та [PERSON] . З урахуванням наведеного, та визнання позовних вимог, оскільки відсутня правова підстава для збереження подальшої реєстрації відповідачів за вказаною адресою, перешкоди позивачці у здійсненні її права власності підлягають усуненню, судом встановлено підстави для задоволення позову. При обранні способу захисту у здійсненні права власності позивачем, суд виходить зі змісту ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» N1382-IV від 11.12.2003, у відповідності до якої зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Тому визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, є достатньою підставою для зняття їх з реєстрації. Слід зауважити, що положення Житлового кодексу України до правовідносин, що виникли між сторонами, застосуванню, в даному випадку, не підлягають, оскільки розповсюджуються на захист прав тимчасово відсутнього наймача та членів його сім`ї, а не власника житлового приміщення. За змістом ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку роз-гляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збо-ру, сплаченого при поданні позову. Тому поверненню з державного бюджету на користь по-зивачки підлягає судовий збір у розмірі 50 відсотків від сплаченого нею при поданні позову, тобто, 908,00 гривень.

Outcome: approved