Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] в особі представника - адвоката Стадника С.В. звернулася до суду з зазначеним позовом до [PERSON] та свої вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем проживали в шлюбі з 27 січня 2017 року по 28 серпня 2019 року. До укладення шлюбу у сторін народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . З моменту припинення фактично шлюбних відносин, а саме з грудня 2018 року, відповідач зовсім не приймає участі у вихованні спільної з позивачкою дитини. [PERSON] не мешкав з позивачкою з моменту її вагітності і до 8-го місяця вагітності. Він з`явився в житті позивачки, яка вже була на 8-мі місяці вагітності. Під час народження дитини відповідач проживав з позивачкою. Потім відповідач покинув позивачку разом із дитиною у квітні 2017 року, коли доньці було 4 місяці, і перестав проживати з нею та дитиною, не бачив їх до кінця 2017 року. Позивачка зазначає, що перед тим, як поїхати на заробітки, відповідач взяв у квітні 2017 року в борг суму коштів у розмірі 3000,00 грн. для поїздки в м. Одеса у брата позивачки, але коштів так і не повернув. Дана обставина підтверджує не спроможність відповідача утримувати сім`ю та дитину, що стало причиною того, що мати дитини вийшла працювати, коли дитині було всього 4 місяці. В червні 2018 року відповідач знову вирішив поїхати від позивачки та дитини на заробітки в м. Ужгород. В кінці серпня 2018 року відповідач запропонував матері дитини переїхати до м. Ужгород, де він винаймав житло. Позивачка переїхала до м. Ужгород разом з дитиною до чоловіка. Взяла з собою свої грошові кошти в розмірі 500 доларів США. Але відповідач не зміг на той час забезпечити фінансово утримання сім`ї та дитини. В кінці листопада 2018 року шлюбні відносними між сторонами припинилися. Позивачка з дитиною повернулася в м. Суми. Та вже з 01 грудня 2018 року позивачка була вимушена повернутися на попередню робота, в салон краси «Релакс», [ADDRESS] , працюючи перукарем. Відповідач, як батько дитини, не відвідує дитину, не цікавиться ні її здоров`ям, ні станом матеріального забезпечення дитини, не надає жодних коштів на утримання доньки з грудня 2018 року. Будь-яким іншим чином участі у вихованні не приймає. Відповідач [PERSON] не згадує навіть про день народження доньки, ніколи не вітав та не вітає її з Різдвом, Новим Роком та іншими святами. Таким чином, відповідач повністю ігнорує свій батьківський обов`язок щодо прийняття участі у вихованні доньки та взагалі у житті доньки. Донька сторін, [PERSON] не сприймає його як рідну людину, за батька, вона не пам`ятає батька на вигляд, так само як і відповідач не знає як виглядає донька. При цьому зазначає, що відповідач характеризується як особа соціально нестабільна, він є безробітнім. Так, у квітні 2017 року, коли позивачка не мала змоги оплатити самостійно лікування доньки і звернулася із проханням про допомогу до відповідача, останній відмовив у наданні такого. Так само, у січні 2019 року, коли малолітня донька сторін перебувала на лікуванні у хірургії в м. Суми (в СОКДЛ, на вул. Веретенівка, вул. Ковпака 22), відповідач, перебуваючи на заробітках в Ужгороді, відмовив у наданні матеріальної допомоги. Відповідач [PERSON] ніколи за увесь час з листопада 2018 року, за час зростання доньки [PERSON] жодного разу не відвідав її у позивачки вдома, де вона проживає разом із нинішнім чоловіком [PERSON] , попри відсутність заборон щодо відвідування з боку позивачки. Відповідач не знає в який дитячий садочок ходить його донька, ніколи не забирав доньку на прогулянку, тобто він свідомо самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Донька сторін, [PERSON] жодних почуттів любові, прив`язаності, поваги до батька не знає, оскільки не пам`ятає його на вигляд, вона проживає разом із матір`ю, яка вдруге вийшла заміж за [PERSON] , з яким позивачка та її дитина [PERSON] проживають втрьох спільно сім`єю. При цьому, двоє з подружжя працюють, позивачка як фізична особа- підприємець перукар, а чоловік позивачки, [PERSON] лікар отоларинголог у Сумській обласній клінічній лікарні. Таким чином, подружжя має змогу і здійснює повноцінне забезпечення малолітньої дитини [PERSON] , її матеріальних потреб у харчуванні, лікуванні, одязі, та в додаткових потребах в тому числі: розвиваючі ігри, витрати на дозвілля тощо. При цьому, у відносинах, що склалися між донькою сторін з нинішнім чоловіком позивачки, останній називає та сприймає Єсєнію за доньку, а вона [PERSON] за батька. В той час як, відповідач [PERSON] є повністю байдужим до доньки, взагалі не цікавиться її життям. Вважає, що ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, відсутність будь-якої добровільної матеріальної та моральної допомоги протягом тривалого часу, відсутність інтересу до життя доньки є підставами для позбавлення його батьківських прав по відношенню до дитини. Посилаючись на зазначені обставини, просить позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 13 лютого 2020 року відкрито провадження по зазначеній справі, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання на 06 квітня 2020 року о 14 год. 00 хв. 06 квітня 2020 року протокольною ухвалою суду підготовче засідання відкладено до 09 липня 2020 року, 10 год. 00 хв. у зв`язку з відсутністю доказів сповіщення відповідача. 09 липня 2020 року протокольною ухвалою суду підготовче засідання відкладено до 28 вересня 2020 року, 15 год. 00 хв. за клопотанням представника позивача про надання часу для мирного врегулювання спору. У зазначене підготовче засідання позивачка не з`явилася, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, вона та її представник надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав заяву про визнання позову (а.с. 89). Представник третьої особи Управління «Служби у справах дітей» Сумської міської ради в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 18). З довідки-характеристики ДЦР «Я кращий» від 04 лютого 2020 року вбачається, [PERSON] , 05 січня 2017 року відвідувала ДЦР «Я кращий», який знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Прокоф`єва, буд. 50 з 08 липня 2019 року по 10 вересня 2019 року. Дитина має відповідний віку психічний та розумовий розвиток. В період перебування заклад відвідувала регулярно, зовнішній вигляд мала охайний. Приводили та забирали дитину мати та [PERSON] , які спілкувалися з педагогами закладу. Батько за період перебування дитини в ДЦР «Я кращий» жодного разу дитину не приводив та не забирав, з педагогами закладу не спілкувався (а.с.20). Відповідачем [PERSON] надано відзив на позов, в якому просить суд задовольнити позовну заяву [PERSON] до нього про позбавлення батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] (а.с. 89). Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради надала висновок, згідно якого вважає за можливе позбавити батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] , [INFO] (а.с. 143). З огляду на досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що батько неповнолітньої [PERSON] не цікавиться життям, здоров`ям доньки, не бере участі у її вихованні, він дитину не відвідує та не зустрічається з нею. Між батьком та дочкою втрачений зв`язок. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. За ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки, тому він повинен бути позбавлений батьківських прав відносно своєї неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved