Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-07 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зазначивши на обґрунтування позовних вимог, що відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом, зареєстрованих в реєстрі за № 2-455, 2-457 від 13 травня 2008 року та за № 1965 від 03 вересня 2014 року, вони (позивачі) є власниками житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою: [ADDRESS] , який належить їм на праві приватної спільної часткової власності, в якому окрім них, зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] , яка є його (позивача [PERSON] ) колишньою дружиною та яка з січня 2004 року не проживає в зазначеному будинку, не надає кошти на оплату комунальних послуг, її (відповідача) особистих речей у будинку не має. Враховуючи, що в позасудовому порядку вирішити питання з відповідачем про добровільний порядок зняття з реєстрації не має можливості, так як місцезнаходження останньої їм (позивачам), - не відомо, в той же час факт реєстрації відповідача, не дозволяє їм, як власникам, в повній мірі розпоряджатися власним будинком, оскільки відповідач відмовляється добровільно знятися з реєстрації за вказаною адресою, а тому вони (позивачі) змушені звернутися до суду. З огляду на зазначене вище позивачі просили визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням домоволодінням за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 04.09.2019 року відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом та справа призначена до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивачів [PERSON] , [PERSON] - адвокат Ларіна Д.С. ( діє на підставі ордерів серії КР № 98818 від 16.08.2019 року та серії КР № 98860 від 07.11.2019 року) надала заяви, зареєстровані в суді за вх. № 27245, № 27244 відповідно від 08 листопада 2019 року, в яких зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила позов задовольнити. Розгляд справи просила провести за її, як представника позивачів, відсутності в судовому засіданні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду справи судом повідомлялася шляхом направлення судом судової повістки про виклик за зареєстрованим місцем проживання відповідача, причини неявки суду не відомі, відзив на позов не подавала, як не подавала і будь-яких інших заяв, клопотань. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулися позивачі, виходячи з положень ст. 12 та ст. 13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивачів обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, що регулює спірні правовідносини, та є такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено\~та підтверджується\~матеріалами справи,\~що відповідно\~до свідоцтв\~про право\~на спадщину\~за законом\~від 13.05.2008\~року,\~зареєстрованих в\~реєстрі за № 2-455, № 2-457\~(спадкова\~справа №\~692/2004),\~посвідчених державним нотаріусом\~Першої Кіровоградської\~державної нотаріальної контори\~Степановою Н.М., [PERSON] та [PERSON] належить на праві приватної спільної часткової власності по 1/6 частки кожному будинку [ADDRESS] . Крім того, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.09.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дєордієвою І.В., зареєстровано в реєстрі за № 1965, [PERSON] належить також на праві приватної спільної часткової власності 2\\3 частини житлового будинку [ADDRESS] . Тим самим, судом відзначається, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є співвласниками житлового будинку [ADDRESS] . При цьому, згідно з інформацією УДМС України в Кіровоградській області від 02.09.2019 року за адресою: [ADDRESS] , з 27 жовтня 2001 року зареєстровано місце проживання [PERSON] , [INFO] . З матеріалів справи також вбачається, що відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії № [NUMBER] , виданого Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів 06 лютого 2008 року зроблено відповідний актовий запис за № 34. Згідно з довідкою квартального комітету № 15 Подільського району м. Кропивницького від 10 серпня 2019 року № 284, яка видана на ім`я [PERSON] про те, за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована з 27.10.2001 року, [PERSON] , 1974 року народження, колишня дружина, яка фактично з січня 2004 року за вказаною адресою не проживає. Окрім того, відповідно до акта про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації від 10 серпня 2019 року, засвідченого головою квартального комітету № 15 Подільської районної у м. Кропивницькому ради Хромушкіною В [PERSON] , складеного за участю [PERSON] , прож. за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , прож. за адресою: [ADDRESS] , за яким встановлено, що [PERSON] , зареєстрована, але не проживає з січня 2004 року за адресою: [ADDRESS] , її особисті речі в будинку відсутні, у сплаті комунальних послуг участі не приймає. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини суд відзначає, що пред`являючи позов, позивачі [PERSON] , [PERSON] посилалися на те, що відповідач [PERSON] не проживає в належному їм на праві приватної спільної часткової власності будинку, в якому відповідач зареєстрована, без поважної причини більше одного року, а також на те, що на даний момент відповідач не є членом їх (позивачів) сім`ї, та її реєстрація в належному їм будинку порушує їх право власності. Конституція України\~встановила основні засади права власності.\~Статтею 41 Конституції України\~визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним, та складається з правомочностей власника щодо права володіння, права користування і права розпорядження. Відповідно до\~ст. 150 ЖК України\~громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В свою чергу,\~ст. 47 Конституції України\~проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, а члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону, при цьому член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ст. 405 ЦК України). Більш того, на підставі\~ст. 391 ЦК України\~власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 4\~ст. 156 ЖК України\~до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій\~статті 64 цього Кодексу, якою, зокрема, передбачено, що до членів сім`ї наймача належать чоловік (дружина) наймача, їх діти і батьки. Оскільки під час судового розгляду встановлено, що відповідач [PERSON] , яка набула права користування житловим приміщенням будинком [ADDRESS] , який належить на праві приватної спільної часткової власності позивачам [PERSON] , [PERSON] , не проживає в зазначеному будинку з січня 2004 року, та не використовує житло за цільовим призначенням для проживання, а так само не встановлено, що відповідач претендувала на користування зазначеним будинком, або ж намагалася вселитися в домоволодіння, або ж відсутня в будинку за вказаною вище адресою з поважних причин, приймаючи також до уваги, що між сторонами не було встановлено іншого порядку втрати права на користування житлом, ніж той, який встановлений Законом, суд приходить до висновку про те, що існують передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог позивачів [PERSON] , [PERSON] про визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування відповідним житловим приміщенням, а саме: будинком [ADDRESS] , при цьому судом при вирішенні справи враховується також правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 16.01.2012 р. у справі №6-57цс11, відповідно до якого у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. З урахуванням викладеного вище, необхідним є визнання відповідача такою, що втратила право на користування вищевказаним житловим приміщенням. Крім того, згідно з ч. 1\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, тобто, виходячи зі змісту зазначених норм закону, прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі, понесені позивачами, які складаються з судового збору в загальному розмірі 768 грн. 40 коп., стягнути з відповідача на користь позивачів по 384,20 грн. кожному. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved