Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з відповідним позовом про визнання права спільної сумісної власності на нерухоме майно за набувальною давністю, обгрунтовуючи вимоги тим, що з 1997 року вони відкрито володіють та мешкають у житловій квартирі [ADDRESS], зареєстровані в ньому, сплачують комунальні послуги, ремонтні роботи тобто фактично утримують житлове приміщення. Представник позивача - [PERSON] - [PERSON], позивач [PERSON] у судовому засіданні вимоги позовної заяви та заяви про зміну підстав позову підтримали з наведених підстав, щодо розгляду справи в заочному порядку не заперечували. Позивач [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явились, подали письмову заяву про розгляд справи за своєї відсутності, не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачі у судове засідання не з'явились з не відомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомляли, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за своєї відсутності не подавали. На підставі ст. 224 ЦК України, зі згоди позивачів, суд, вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи та письмові докази, суд дійшов висновку про задоволеня позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 16.07.1997 р. №1904, укладеного на товарній біржі «Ізумруд», позивачі придбали у відповідачів квартиру [ADDRESS]. Вказаний договір був зареєстрований у КП «Каховське БТІ». З довідки про склад сім'ї №482 від 10.05.2016 р. виданої КП «НК ЖЕУ», вбачається, що [PERSON], [PERSON],[PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Згідно п.п.9,11,14 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч.3ст. 344 ЦК)). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч.2ст. 344 ЦК). Враховуючи положеннястатей335і344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Виходячи зі змістуч.1ст. 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. За змістом ст.344 ЦК України, визначаються ознаки володіння, які є необхідними для набуттяч права власності на річ за набувальною давністю, а саме: володіння мусить бути відкритим, очевидним для всіх третіх осіб, які повинні мати можливість спостерігати за ним та володіння повинно бути безперервним протягом зазначених строків. Перебіг строку набувальної давності на нерухоме майно починається з моменту виникнення володіння. Позивачі по справі з 1997 р. відкрито, безперервно проживають за вказаною адресою та володіють житловою квартирою, сплачують комунальні послуги, вживають заходи щодо її утримання, поліпшення житлово-побутових умов. Вказані обставини підтверджують факт відкритого, добросовісного та безперервного володіння [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] житловим приміщенням, а саме: житловою квартирою [ADDRESS], проживають у ньому, доглядають та підтримують його, що підтверджено доказами, що зберігаються в матеріалах справи та в матеріалах витребуваної інвентарної справи, у зв'язку з чим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved