overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] 20 серпня 2014 року звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем [PERSON] перебуває в шлюбі з 27 листопада 1999 року. Від спільного подружнього життя мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду їхньої сім'ї стало те, що вони з відповідачем не зрозуміли одне одного, між ними постійно виникають сварки та суперечки, зневажливе з його боку ставлення до неї та їхніх дітей, неодноразово застосовував до неї фізичну силу, що стало приводом до притягнення його неодноразово до адміністративної відповідальності, зловживання ним спиртними напоями. Відповідач придирається до неї по різним причинам, що негативно впливає на її психічний стан та стан здоров'я дітей. Відтак, дійшла висновку, що подальше збереження шлюбу неможливе, а тому просила суд його розірвати. В судовому засіданні позивачка підтримала позов, посилаючись на обставини, викладені в ньому. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що вбачає можливість збереження сім'ї та бажає спільно з позивачкою виховувати їхніх спільних дітей. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З обставин, наведених у позовній заяві і які, відповідно до положень ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню, оскільки визнанні сторонами, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 27 листопада 1999 року відділом ДРАЦС Герцаївського РУЮ Чернівецької області за актовим записом № 09. Від спільного сімейного життя мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На даний час шлюбні стосунки фактично припинені, позивачка не вбачає можливості примирення та збереження сім'ї і вважає, що реєстрація шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дітей. Частиною 3 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, у тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість та може мати наслідки, встановлені законом (ч.4 ст. 56 СК). Враховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, покладення обов'язку збереження сім'ї на одного з подружжя при наявності на це категоричного заперечення іншого є незаконним та таким, що не відповідає вимогам ст.ст.55-56 СК України. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд дійшов висновку, що збереження сім'ї неможливе, реєстрація шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим та він підлягає задоволенню шляхом розірвання шлюбу. На підставі ст.ст.55-56, 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] 21.03.2016 року звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з відповідачем 10 липня 2010 року зареєстрували шлюб. На даний час зареєстровані за однією адресою, але фактично спільне господарство не ведуть, сімейні та подружні стосунки припинені. Від даного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Після припинення шлюбних та сімейних відносин син проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Шлюбні стосунки з відповідачем не склалися з причин того, що в період подружнього життя між ними було відсутнє взаємопорозуміння через різні погляди на сімейне життя. Фактично їх шлюб розпався, рішення про розірвання шлюбу прийнято остаточно, підстави для примирення відсутні, надання строку для примирення недоцільне. Спору про утримання дитини та розподіл спільного майна подружжя на даний час не має. У судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та пояснила, що протягом місяця з відповідачем проживають окремо, шлюбні стосунки припинені, рішення про розірвання шлюбу прийнято остаточно. Дитина проживає з нею, відповідач надає матеріальну допомогу на утримання сина Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та прохає розірвати їх шлюб. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають повному задоволенню. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда або інші обставини справи. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17.07.997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. В судовому засіданні встановлено, що сторони 10 липня 2010 року уклали шлюб, який зареєстрований у виконкомі Яблучненської сільської ради Великописарівського району Сумської області, актовий запис № 01 /а.с.5/. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] /а.с.6/. Сторони на даний час прожиють окремо, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Спору по розподілу майна, що є спільною власністю подружжя, між ними не має. Питання утримання дитини між сторонами вирішено. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що збереження сім'ї та подальше сумісне життя за даних обставин є неможливим.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] 21.03.2016 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, вказавши, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 30.08.2008 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні позивачки. Оскільки відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, то позивачка просить стягнути з нього аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку до повноліття дитини. Позивачка у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, про день слухання справи повідомлений належним чином, у справі є розписки, тому, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд встановив факт, що відповідач [PERSON] та позивачка [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30.08.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 6). Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 5), який знаходиться на утриманні позивачки. Оскільки відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, то позивачка просить стягнути з нього аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку до повноліття дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як передбачено ч. 1 та ч. 3 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначені розміру аліментів суд, на підставі ст.. 182 СК України, враховує: стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки на сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку до повноліття дитини обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, з відповідача також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн. на користь держави. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] 21.03.2017р. звернулася до Березанського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона 07.06.1997р. одружиласяз відповідачем і проживала з ним до травня 2016р.. Від даного шлюбу вони мають троє дітей: повнолітнього сина [PERSON] та малолітніх доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Мотивуючи тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність розуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства та виховання дітей; що відповідач влаштовує постійні сварки, у тому числі в присутності сторонніх осіб, що ображає її честь та гідність, від постійних суперечок та сварок у неї погіршилося самопочуття, вона перебуває в стані постійного стресу; відповідач не бере участі в матеріальному житті сімї та не бажає влаштовуватися на роботу, спільне господарство не ведеться. Оскільки втрачені всі фізичні та духовні звязки між ними, збереження сімї неможливо, позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, залишивши теперішнє прізвище. Сторони в судове засідання не зявились, направили до суду заяви про розгляд справи в їх відсутність, позивачка позовні вимоги підтримала, відповідач позовні вимоги визнав. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони вступили в зареєстрований шлюб 07.06.1997 року. Від даного шлюбу мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Зважаючи на те, що шлюбні відносини між подружжям припинені з травня 2016р. та в подальшому вони не мають наміру зберігати подружні відносини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам сторін та їх малолітніх дітей, тому вказані обставини відповідно до ст.112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому вимоги позивачки щодо залишення за нею присвоєного після укладення шлюбу прізвища підлягають задоволенню. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі ст.ст.110,112,113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] 21.07.2014 року звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Підставами своїх вимог вважає те, що 06.03.2011 року вона з відповідачем вперше зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів 06 березня 2011 року зроблений відповідний актовий запис за № 1. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - дочку [PERSON],[INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Через постійні сварки, непорозуміння, їхні взаємовідносини та сумісне проживання стало неможливим, збереження шлюбу також є неможливим, вони практично не спілкуються, спільно не проживають майже 4 місяці. Просить розірвати шлюб, після розірвання шлюбу залишити її прізвище [PERSON]. Позивачка [PERSON] позов підтримала, просить його задоволити, справу розглядати у її відсутність, після розірвання шлюбу залишити її прізвище [PERSON], про що 22.07.2014 року подала письмову заяву. Відповідач [PERSON] позов визнав повністю, просить справу розглядати у його відсутність, про що 22.07.2014 року подав письмову заяву. Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивачки та відповідача, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] 21.08.2014р. звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати її спадкоємцем права [PERSON] на земельну ділянку площею 0,8011 га, кадастровий номер 2324810100:12:003:0036, угіддя-сіножаті, із земель ДП «СП «Надія», яка розташована на території Приморської міської ради. В судове засідання сторони не прибули, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності: представник позивача на позові наполягає, інші учасники проти позову заперечень не мають (а.с. 15-18). Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ч. 4 ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 197 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши докази по справі, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову. Так, за свідоцтвом про смерть [PERSON] померла [INFO] в м. Приморську Запорізької області (а.с.6). За свідоцтвом про народження батьками [PERSON] записані - [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Згідно довідки про правовий статус земельної ділянки від 03.12.2009р., виданої відділом Держкомзему у Приморському районі Запорізької області, [PERSON] виділено земельну ділянку площею 0,8011 га, за кадастровим номером 2324810100:12:003:0036 (а.с.7). За ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. З викладеного вбачається, що дійсно [PERSON] є спадкоємицею [PERSON], яка за життя набула права на земельну ділянку площею 0,8011 га, кадастровий номер 2324810100:12:003:0036 із земель ДП «СП «Надія». Однак за життя [PERSON] не встигла оформити право власності на вказану земельну ділянку. Таке право спадкується, а неможливість його оформити, дає право на визнання його в судовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] 21.09.2015 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що вони вступили в зареєстрований шлюб 14.11.1995 року. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей немає. Посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різність характерів, у зв'язку з чим вони разом не проживають з лютого 2015 року і подальше спільне життя та збереження шлюбу не можливі, позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, та залишити їй теперішнє прізвище. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву від 23.10.2015 року (а.с.19) про розгляд справи за її відсутності, підтримання позову та згоду на заочний розгляд справи. В судове засідання відповідач, повідомлений належним чином про місце, дату і час судового засідання, відповідно до положень абз.5 ч.5. ст.74 ЦПК України, повторно не з'явився (а.с.22), як і не з'явився у судове засідання, призначене на 23.10.2015 року (а.с.18), яке було відкладене у зв'язку з його неявкою. За таких обставин, за відсутності заяви відповідача про розгляд справи за його відсутності та відсутності заперечень позивачки проти такого вирішення справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до положень ч.4 ст.169 та ст.224 - 226 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони вступили в зареєстрований шлюб 14.11.1995 року (а.с.3). Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Зважаючи на взаємні відносини подружжя, яке разом не проживає з лютого 2015 року і не підтримує шлюбні стосунки, а також на те, що в подальшому сторони не мають наміру зберегти подружні відносини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам сторін, тому вказані обставини відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому вимоги позивачки щодо залишення їй теперішнього прізвища підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 110, 112, 113 СК України, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

Позивачка [PERSON], 21.11.2016 року, звернулася в Шишацький районний суд з позовом до відповідача [PERSON], про стягнення аліментів, в позовній заяві зазначила, що відповідач являється батьком її дитини [PERSON], [INFO], який проживає з нею і знаходиться на її утриманні. З відповідачем [PERSON], батьком її дитини, вона не перебувала в шлюбі, але за їх спільною заявою, в свідоцтві про народження сина він записаний батьком, так як визнавав і визнає своє батьківство. В позовній заяві позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його прибутків, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подачі заяви і до виповнення повноліття, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що коштів на утримання сина відповідач в добровільному порядку не надає, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, звернулася до суду з заявою, в якій підтримала свої позовні вимоги, просила задовольнити їх, а справу просила розглянути без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, звернувся до суду з заявою в якій позовні вимоги позивачки визнав, просив суд розглянути справу без його участі. Ознайомившись з матеріалами справи, перевіривши та оцінивши наявні письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження, серія І-КЕ № 255389, виданим повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шишацького районного управління юстиції у Полтавській області 18 листопада 2016 року, актовий запис № 6 від 04.02.2014 року, кожен з них має рівні права щодо його утримання, а тому суд визнає обґрунтованими позовні вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання їх спільного сина, який проживає з позивачкою і перебуває на її повному утриманні. Судом встановлено, що відповідач отримує пенсію по інвалідності, має земельний пай, а тому має змогу сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання їх спільного сина в розмірі 1/4 частини всіх видів його прибутків, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подачі заяви і до виповнення повноліття На підставі ст.ст. 180-183,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] 21.11.2016 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, вказавши, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 26.07.2008 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні позивачки. Оскільки відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, то позивачка просить стягнути з нього аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку до повноліття дитини. Позивачка у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився по невідомій суду причині, про день слухання справи повідомлений належним чином, у справі є розписки, тому, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд встановив факт, що відповідач [PERSON] та позивачка [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26.07.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 5), яка знаходиться на утриманні позивачки. Оскільки відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, то позивачка просить стягнути з нього аліменти на доньку [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку до повноліття дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як передбачено ч. 1 та ч. 3 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначені розміру аліментів суд, на підставі ст.. 182 СК України, враховує: стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки на доньку [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку до повноліття дитини обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, з відповідача також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн. на користь держави. Враховуючи викладене,

Outcome: approved