Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовом до Комунального підприємства «Експрес» Дніпровської міської ради, треті особи: Державне підприємство «Придніпровська залізниця та Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради, про визнання права користування житловим приміщенням та зобов`язанням укласти договір найму житлового приміщення. В обґрунтування позову зазначивши, що позивач [PERSON] у 1979 році, працюючи на Державному підприємстві «Придніпровська залізниця», правомірно, на підставі заяви та розпорядження керівництва підприємства, заселилась у квартиру [ADDRESS] , та зареєструвала місце свого проживання у відведеній для неї та її сім`ї квартирі. Разом з головним квартиронаймачем у квартирі зареєстровані та проживають члени її родини: чоловік - [PERSON] , донька - [PERSON] , та онука - [PERSON] . Ордеру на вселення родина не отримувала через порушення ДП «Придніпровська залізниця» процедури вселення мешканців до житлового приміщення. У зв`язку з відсутністю у позивачів ордеру на вселення у вказане житлове приміщення, останні позбавленні можливості скористатись своїм правом на приватизацію житлового приміщення. На підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 1976 від 16.05.2005 року Державним підприємством «Придніпровська залізниця» передано на баланс Комунального підприємства «Експрес» Дніпропетровської міської ради житловий будинок [ADDRESS] разом із будівлями та спорудами, у тому числі з очисними спорудами та мережами каналізації. Кадрові документи, з яких вбачається розселення мешканців будинку [ADDRESS] , у т.ч. ордер на жилі приміщення та корінці до цього ордеру, знаходяться у Комунальному підприємстві «Експрес» Дніпровської міської ради, яке не відповідає на листи та не надає такі документи чи їх копії на вимогу наймачів. З огляду на викладене та враховуючи, що позивачі зареєстровані та фактично мешкають у квартирі [ADDRESS] , протягом тривалого часу, просили суд визнати за ними право користування житловим приміщенням за вказаною адресою та зобов`язати КП «Експрес» ДМР укласти з позивачами договір найму житлового приміщення. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2019 року відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 25 червня 2019 року закрито підготовче провадження по справі та справу призначено до розгляду по суті. 17 жовтня 2019 року справу розглянуто по суті з ухваленням рішення. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Позивачі [PERSON] , [PERSON] , що діє також в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] , у судове засідання не з`явилися, від представника позивачів надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання відзиву на позов та доказів, якими він обґрунтовує свої заперечення проти позову, у зв`язку з чим суд за згодою позивачів вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи Державного підприємства «Придніпровська залізниця» у судове засідання не з`явилася, про місце, дату та час судового розгляду справи була сповіщена належним чином, про що свідчить підпис у повідомленні про розгляд справи, про причини неявки суд не повідомила, не надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник третьої особи Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради у судове засідання не з`явилася, про місце, дату та час судового розгляду справи була сповіщена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, не надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до за ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у трудових відносинах з Державним підприємством «Придніпровська залізниця», яку разом з її членами сім`ї було заселено до квартири [ADDRESS] . [PERSON] зареєстрована у зазначеній квартирі з 21.04.1980 року, [PERSON] - з 05.02.1985 року, [PERSON] - з 05.02.1985 року, [PERSON] - з 13.04.2006 року. На підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 1976 від 16.05.2005 року Державним підприємством «Придніпровська залізниця» передано до комунальної власності територіальної громади міста на баланс Комунального підприємства «Експрес» Дніпропетровської міської ради житловий будинок [ADDRESS] разом із будівлями та спорудами, у тому числі з очисними спорудами та мережами каналізації. Позивачі, як наймачі квартири [ADDRESS] , починаючи з дня заселення і до цього часу належним чином оплачують кошти за житлово-комунальні послуги, фактично утримують квартиру, проводили там поточний ремонт, що підтверджується наданими документами. Крім того, факт постійного проживання позивачів за адресою: [ADDRESS] , підтверджується наявною у справі медичною документацією (а.с. 183-187). Згідно зі ст. 64 ЖК Української РСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать чоловік/дружина наймача, їх діти і батьки. Відповідно до ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей,батьків,а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди непотрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Частиною першою ст. 61 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Частиною першою ст. 63 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України», в контексті вказаної Конвенції поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому особа проживає на законних підставах, або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв`язків з конкретним місцем. Втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла (рішення від 13 травня 2008 року у справі «МакКенн проти Сполученого Королівства»). Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що на теперішній час будинок, де проживають позивачі по справі, перебуває в комунальній власності, позивачі на законних підставах вселилися у спірну квартиру, сплачують всі комунальні послуги, несуть витрати на поточний ремонт, тобто фактично виконують всі обов`язки наймача, а тому вони мають право користування житловим приміщенням і з ними має бути укладений договір найму житлового приміщення. Разом з тим, суд вважає, що позивачі не позбавлені права звернутись до КП «Експрес» ДМР за вирішенням питання про укладення з ними договору найму житлового приміщення, а тому позовні вимоги позивачів підлягають частковому задоволенню. Оскільки вимоги щодо розподілу судових витрати не заявлено, суд вважає віднести судові витрати на рахунок позивачів.

Outcome: partial