Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] 04.12.2013 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 05 квітня 2005 року позивачка передала в борг відповідачу грошові кошти у сумі 250 000 грн. для придбання квартири. Відповідач не виконав свої зобов'язання щодо придбання квартири, що суперечить зобов'язанням відповідача. З врахуванням поданої позивачкою заяви про збільшення позовних вимог, просить суд на підставі ст.ст. 3, 15, 16, 509, 526, 1046, 1049 ЦК України стягнути з відповідача на її користь 250 000 грн., та судові витрати по справі. В судовому засіданні позивачка підтримала позов у повному обсязі. Показала суду, що дійсно, у присутності її знайомих 05 квітня 2005 року вона передала своєму сину - [PERSON] грошові кошти у сумі 250 000 грн. Вказані кошти вона передала йому у якості дарунка для придбання відповідачем двокімнатної квартири, що й зазначено у тексті розписки. Їй відомо, що відповідач придбав квартиру, але згодом її продав, що є на її думку порушенням умов договору. Просить задовольнити її позов у повному обсязі, стягнувши з відповідача на її користь 250 000 грн., та судові витрати по справі. Відповідач [PERSON] позов не визнав, та показав суду, що дійсно 05 квітня 2005 року його мати - [PERSON] передала йому в дар 250 000 грн. для придбання двокімнатної квартири. Кошти були отримані ним особисто у вказаній сумі, про що ним власноручно була написана розписка. Кошти ним були витрачені на інвестування двокімнатної квартири, власником якої він став у 2012 році. Згодом, через погіршення матеріального стану, він продав вказану квартиру. Вважає, що виконав умови розписки щодо придбання квартири. Вважає позов безпідставним, через те, що вказані кошти були передані йому в дар, що не передбачає їх повернення. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] показали суду, що дійсно, на запрошення позивачки [PERSON], вони були присутні під час передачі нею коштів своєму сину - відповідачу [PERSON] Вони були свідком того, як позивачка передала в дар відповідачу 250 000 грн. Вказані кошти були передані відповідачу для придбання ним квартири. Після передачі коштів відповідачем власноруч була написана розписка про отримання коштів, які він мав використати для придбання квартири. Заслухавши пояснення позивачки та відповідача, їх представників, свідків по справі, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Судом встановлено, що 05 квітня 2005 року відповідач надав позивачці розписку про те, що він отримав від позивачки 250 000 гривень для особистих цілей, а саме для придбання у приватну власність двокімнатної квартири у Деснянському районі. У разі не придбання квартири відповідач зобов'язався повернути вказану суму позивачці за її першою вимогою, але не пізніше 01.01.2011 року (а.с. 3). З змісту пояснень відповідача, що підтверджується письмовими доказами, вбачається, що на виконання умов розписки 05 квітня 2005 року між відповідачем та ТОВ «Деснабуд» було укладено інвестиційний контракт № 12 (про інвестування у житлове будівництво), відповідно до умов якого, товариство зобов'язалося збудувати, ввести в експлуатацію та передати у власність об'єкт інвестування. Відповідач у свою чергу зобов'язався сплатити на користь товариства грошові кошти за закріплений об'єкт інвестування та прийняти об'єкт інвестування на визначених контрактом умовах. Об'єктом інвестування, відповідно до інвестиційного контракту є двокімнатна квартира у Деснянському районі. Відповідно до довідки, виданої ТОВ «Деснабуд», інвестором [PERSON], на виконання умов інвестиційного контракту № 12 (про інвестування у житлове будівництво) було сплачено 245 595, 64 грн. Відповідно до копії свідоцтва про право власності від 20 серпня 2012 року, виданого Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), [PERSON], станом на серпень 2012 року був власником двокімнатної квартири [ADDRESS]. Тобто судом встановлено, що відповідачем були виконані умови укладеної між сторонами розписки щодо цільового використання відповідачем переданих йому коштів. Заперечуючи проти позову відповідач зазначив, що між сторонами не було укладено договору позики, оскільки кошти, які були отримані ним від позивачки надавалися йому в дар, а саме для придбання у приватну власність двокімнатної квартири у Деснянському районі. Факт передачі відповідачу зазначених коштів у дар також був підтверджений у судовому засіданні позивачкою [PERSON], та свідками [PERSON], [PERSON], [PERSON] За таких обставни, суд вважає, що належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог щодо існування між сторонами боргових зобов'язань у розумінні вимог ч.1 ст. 1046 ЦК України, позивачка не надала. З врахуванням викладеного, суд не знаходить правових підстав для задоволення позову позивачки, та приймає рішення про відмову у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed