Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] в особі представника [PERSON] звернулися до суду з вищевказаним позовом, в якому просять визнати недійсними: кредитний договір № 500-Ф/07 від 25.12.2007 року, укладений між [PERSON] та ПАТ «Укргазбанк» та договір іпотеки від 25.12.2007 року, укладений між [PERSON] та ПАТ «Укргазбанк». В обгрунтування позову посилаються на те, що 25.12.2007 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» (правонаступник - ПАТ «Укргазбанк» - надалі відповідач) та позичальником - [PERSON] було підписано кредитний договір № 500-Ф/07, відповідно до умов якого Банк (відповідач) зобов'язався надати позичальнику кредит в сумі 11 600, 00 доларів США на строк з 25.12.2007 року по 24.12.2019 року із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи з 12,5 % річних. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 25.12.2007 року між [PERSON] та Банком було підписано договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Заставнівського районного нотаріального округу - Бурдейним Ю.І., згідно з яким в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме житловий будинок, загальною площею 46,20 кв.м., житловою площею 32,30 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], який належить [PERSON] Всупереч вимогам п.2 ч.1, ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», Банк не надав [PERSON], як споживачу фінансових послуг в галузі споживчого кредитування, в письмовій формі повної інформації про умови кредитування, а також орієнтовану сукупну вартість кредиту, яка надається перед укладенням кредитного договору, чим було порушено вимоги чинного закону. Позивач [PERSON] стверджує, що графік погашення кредиту взагалі не складався і які суми на які рахунки зараховувалися невідомо, що є також несправедливим по відношенню до споживача, оскільки дає право банку проводити зарахування на рахунки на погляд банку. В порушення вимог п.3.1, 3.2, 3.3, 3.4 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Національного банку України від 10 липня 2007 року №168, в змісті кредитного договору відсутні встановлені законодавством обов'язкові умови, які необхідні для його укладання, зокрема: належно не наведено детальний розпис сукупної вартості кредиту; кредитний договір не містить відомостей у розрізі сум погашення основного боргу, вартості сплати всіх супутних послуг за кожним платіжним періодом; не визначено сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним Тому позивач [PERSON] вважає умови кредитного договору несправедливими, такими, що суперечать принципу добросовісності, що тягне визнання його недійсним. Виходячи з положень ч.2 ст.548 ЦК України, недійсне зобовязання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобовязання спричиняє недійсність правочинів щодо його забезпечення. За таких обставин позивач [PERSON] вважає, що договір іпотеки підлягає визнанню недійсним, оскільки є похідним від кредитного договору.В судове засідання позивачі [PERSON], [PERSON] та іх представник [PERSON] не з'явилися, від представника позивачів надійшла письмова заява, про підтримання позовних вимог, проханням їх задовольнити та розгляд справи без іх участі. Представник відповідача ПАТ АБ «Укргазбанк» Харинюк Ю.М. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, надав суду пояснення, викладені в письмовому запереченні на позовну заяву. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, 26.11.2007 року позивач [PERSON] подав ВАТ АБ Укргазбанк заяву позичальника-фізичної особи, в якій просив розглянути питання щодо надання кредиту на споживчі цілі в розмірі 12000 доларів США строком на 144 місяці за класичною формою погашення кредиту (із щомісячним зменшенням суми платежу). Про обрану кредитну програму він дізнався від консультанта банку (а.с.38). В цей же день 26.11.2007 року [PERSON] також заповнив та підписав анкету на отримання у ВАТ АБ Укргазбанк кредиту в доларах США зі сплатою 12,5% строком на 144 місяці (а.с.39-41). Також 26.11.2007 року позивач [PERSON] заповнив та підписав анкету поручителя ( а.с.42-44). Як вбачається із змісту зазначених анкет, їх підписанням позивачі підтвердили, що Банк надав їм в письмовій формі та в повному об'ємі інформацію, передбачену п.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів». 21.12.2007 року між ВАТ АБ Укргазбанк та [PERSON] (позичальником) був укладений кредитний договір №500-Ф/07, відповідно до якого банк надав останньому кредит в сумі 11 600, 00 доларів США на строк з 25.12.2007 року по 24.12. 2019 року із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи з 12,5 % річних. Комісія за відкриття позичкового рахунку - 1 % від суми кредиту, зазначеної в п.1.1., що становить 116,00 доларів США. Оплата здійснюється в національній валюті України за курсом НБУ на день нарахування комісії на пізніше 25. 12.2007 року. Позичальник зобовязався здійснювати повернення кредиту, сплату процентів за його використання та всіх комісійних платежів у передбачені цим договором строки. Повернення кредиту має здійснюватись на рахунок, відкритий у ВАТ АБ «Укргазбанк», щомісячно з 1 по 10 число кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем отримання кредиту, в розмірі не менше 1/144 від суми отриманого кредиту, що становить 81,00 доларів США грн., а останній платіж сплачується в сумі 17 доларів США не пізніше 24.12.2019 року (п.п.3.3.1, 3.3.3). Щомісячно, один раз на місяць, не пізніше 10 числа наступного місяця та в день закінчення строку, на який надано кредит, у відповідності з п.1.1 договору, а також в день дострокового погашення заборгованості по кредиту (для процентів), або в день дострокового розірвання договору (для процентів), з урахуванням п.4.1 договору сплачувати проценти за користування кредитом, виходячи з процентної ставки, зазначеної в п.1.1 договору (п.3.3.4). Позичальнику надається інформація щодо ряду супутніх послуг та тарифів до них у додатку №1, що є невідємною частиною договору (п.6.5). Позивач [PERSON] отримав примірник договору 25.12. 2007 року (а.с.10-11). Судом встановлено, що [PERSON] підписав даний договір на кожній сторінці, а також додадок №1до кредитного договору №500-Ф/07 від 25.12.2007 року та графік платежів (а.с.46-47). З матеріалів цивільної справи вбачається, що 25.12.2007 року між ВАТ АБ Укргазбанк (іпотекодержатель) та позивачем [PERSON] (іпотекодавець) був укладений договір іпотеки, який посвідчений приватним нотаріусом Заставнівського нотаріального округу Бурдейним Ю.І. за № 7394. Даний договір забезпечує всі вимоги іпотекодержателя, які випливають з кредитного договору № 500 -Ф/07 від 25.12. 2007 року (а також будь-якими додатковими угодами до нього), укладеного між іпотеко держателем та [PERSON], за умовами якого іпотекодавець зобовязаний іпотекодержателю не пізніше 24.12.2019 року повернути кредит у розмірі 11600 доларів США, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 12,5% річних та штрафні санкції у розмірі і випадках, передбачених кредитним та цим договором. Предметом іпотеки є житловий будинок загальною площею 46,20 кв.м., житловою площею 32,30 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], який належить [PERSON] Загальна заставна вартість предмета іпотеки - 84000 грн. (а.с.12-14). Оригінал даного договору досліджено судом в судовому засіданні. Вищевказаний договір також був підписаний позивачем [PERSON], що свідчить про те, що він погодився з його умовами. Частиною 1 ст.626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. В ч.1 ст. 627 ЦК України вказано, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 ЦК України). Згідно ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч.1 ст.215 ЦК України). Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до п.4 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на необхідну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію. В ч.1 ст.6 Закону передбачено, що продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний надати інформацію про цю продукцію. Згідно ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції на час укладення договору перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Частиною 1 ст.15 Закону визначено, що споживач має право на одержання необхідної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Відповідно до ч.ч.1, 2, 5, 6 ст.18 Закону продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача: 1) такі положення також підлягають зміні; або 2) договір може бути визнаним недійсним у цілому. Крім того, ч.6 ст.11 Закону України Про захист прав споживачів передбачено, що споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору. Відкликання згоди оформлюється письмовим повідомленням, яке споживач зобов'язаний подати особисто чи через уповноваженого представника або надіслати кредитодавцю до закінчення строку, зазначеного в абзаці першому цієї частини. З відкликанням згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту споживач повинен одночасно повернути кредитодавцю кошти або товари, одержані згідно з договором. При цьому позивач [PERSON] не надав суду доказів на підтвердження того, що з ним не була проведена переддоговірна робота, що йому не було надано банком всієї необхідної і вичерпної інформації щодо кредиту, умов кредитування в іноземній валюті, що йому не було відомо про наявні форми кредитування, переваги та недоліки пропонованих схем кредитування, сукупну вартість кредиту, його складові тощо. Позивач підписав кредитний договір, протягом чотирнадцяти календарних днів не відкликав свою згоду на укладення договору, знав про його умови, погодився з ними, вибрав саме такого контрагента та такий вид договору, був ознайомлений та підписав графік платежів, знав про необхідність сплати щомісячного платежу. Позивачем не надано доказів стосовно того, що кредитний договір не містив графіка платежів, бо сам його підписав, отримав примірник кредитного договору та всіх додатків до нього. В заяві та анкеті, що були заповнені та підписані позивачами 26.11.2007 року, тобто за місяць до укладання кредитного договору та договору іпотеки вказано, що вони підтвердили надання їм в письмовій формі та в повному об'ємі інформації, передбаченої п.2 с. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (а.с.41,44). Крім цього, як встановлено судом позивач [PERSON] своїм особистим підписом на повідомленні підтвердив, що він ознайомлений про основні кредитні умови, передбачені ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», зокрема про: мету отримання кредиту, форми його забезпечення, наявні форми кредитування, орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту, перелік усіх витрат, що можуть виникнути у позичальника, наслідків порушення строків погашення кредиту, строку, на який може бути одержаний кредит, варіанти повернення кредиту, переваги пропонованої схеми кредитування ( а.с.45). Зазначене спростовує доводи позивача, що при укладенні кредитного договору відповідач не надав йому повної інформації про умови кредитування та сукупну вартість кредиту. В судовому засіданні позивач також не довів, що умови укладеного кредитного договору є несправедливими внаслідок істотного дисбалансу договірних прав та обовязків. Отже, суд під час розгляду справи не встановив підстав, які б могли свідчити про порушення відповідачем вимог діючого законодавства на момент підписання кредитного договору. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що при укладенні оспорюваного договору відповідачем були порушені норми чинного законодавства, позивачем не надано доказів щодо ненадання банком належної інформації, не доведено підстав визнання кредитного договору недійсним. Сторони, які уклали спірний кредитний договір, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним і відповідало їх внутрішній волі. Із змісту спірного договору вбачається, що договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов, даний правочин вчинено у формі, встановленій законом, і він спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Позивач на момент укладання договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконував його умови. Враховуючи вищевикладене, слід відмовити в задоволенні позову про визнання кредитного договору недійсним. Оскільки позивачі просять визнати договір іпотеки недійсним лише внаслідок того, що він є похідним від кредитного договору та інших підстав не зазначають, то не підлягає задоволенню і позов в частині визнання договору іпотеки недійсним.

Outcome: dismissed