Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом, в якому просили визнати за [PERSON] та [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого 16 грудня 2015 року, право власності на житловий будинок з господарськими спорудами та земельну ділянку, площею 0,2070 га, виділену для його будівництва та обслуговування, розташовану по вул. Садовій, 34, в с. Лимани Жовтневого району Миколаївської області. В обґрунтування своїх вимог вказували, що після смерті батька залишилося в спадок зазначене нерухоме майно, яке вони не взмозі оформити в нотаріальному порядку, оскільки спадкодавиць це майно отримав у спадок, але за життя не переоформив його на своє ім'я. Посилаючись на те, що вони прийняли спадщину, але через зазначену обставину не можуть оформити її в нотаріальному порядку, хоча наданими копіями оригіналів правовстановлюючих документів, а також копіями довідок селищної ради та Держгеокадастру підтверджується належність померлому будинку та земельної ділянки, які він отримав в порядку спадкування, тому просили винести рішення про визнання за спадкоємцями права власності на спадковий будинок та земельну ділянку по ? частині за кожним. В судове засідання сторони не зявилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, від позивачів на адресу суду надійшла заява з проханням справу розглядати без їх участі, а позов задовольнити. Від представника відповідача до суду надійшла аналогічна заява, в якій також було зазначено про визнання позову. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. 9 серпня 2002 року в с. Лимани Жовтневого (тепер Вітовського) району Миколаївської області помер [PERSON] і після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на нерухоме майно у виді будинку за адресою: Миколаївська область, Жовтневий район, с. Лимани, вул. Садова, 34, та земельну ділянку за цією ж адресою, площею 0,2070 га, виділену для будівництва та обслуговування житлового будинку. Будинок ним був куплений відповідно до договору купівлі-продажу від 6 грудня 1967 року, належним чином укладеного та зареєстрованого. Ділянка ж йому належала відповідно до державного акту серії МК № 04910, виданого Лиманівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області 20 вересня 1993 року. При цьому, первісно будинок та ділянка мали адресу в селі Лимани вул. Садова 38, яка була змінена рішенням сільської ради №3 від 3 травня 2000 року на вул. Садова, 34. Після його смерті, згідно з положеннями ст. 529 та ст. 549 ЦК України 1963 року (який діяв на час відкриття спадщини) спадщину прийняли спадкоємці першої черги: його дружина [PERSON] та син [PERSON], які проживали з ним на час смерті та вступили в управління його зазначеним спадковим будинком та земельною ділянкою. Згідно з положеннями ст. 529 ЦК України 1963 року їх частки у спадщині були рівними, тобто по ? частині за кожним. В той же час, отримавши це майно в спадщину вони не перереєструвала його на своє ім'я за свого життя. 11 вересня 2011 року [PERSON] померла і після її смерті відкрилася спадщина, в ому числі і на ? частину будинку та ? частину земельної ділянки, які вона отримала в порядку спадкування після смерті чоловіка. На час її смерті вже діяли положення ЦК України 2003 року. Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Спадкоємцем першої черги після її смерті, відповідно до ст. 1261 ЦК України, був син [PERSON], який прийняв спадщину після смерті матері, так як проживав з нею на час відкриття спадщини. Враховуючи, що до нього від матері перейшло право власності на ? частину будинку та на ? частину ділянки, то він став фактично власником цілого будинку та ділянки, розташованих по вул. Садова 34 в с. Лимани Жовтневого району Миколаївської області. Але він також не перереєстрував їх на своє імя і помер 16 грудня 2015 року. Після його смерті до спадкоємців першої черги відносилися відповідно до положень ст. 1261 ЦК України його діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в інтересах якої діє її законний представник [PERSON] Вони на час смерті батька були неповнолітніми, тому відповідно до положень ст. 1268 ЦК Україи безумовно прийняли спадщину. Крім того, на час смерті спадкодавцяі вони проживали разом з ним. Далі, під час оформлення спадщини на будинок та земельну ділянку після смерті батька [PERSON], яка в теперішній час вже повнолітня та законний представник [PERSON] - [PERSON], отримали розяснення від нотаріуса про неможливість її оформлення в такому порядку, оскільки не представили належним чином оформлені оригінали правовстановлюючих документів на дану нерухомість. Як вже було зазначено, отримавши будинок та земельну ділянку в спадщину, [PERSON] не зареєстрував їх на своє ім'я. В той же час, це не скасовує належність померлому на праві власності будинку № 34 по вул. Садова в с. Лимани (Вітовського) Жовтневого району, оскільки відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, тобто ділянка та будинок він отримав в порядку спадкування від своїх батьків [PERSON] та [PERSON], але не встиг їх зареєструвати на своє імя. Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, зі збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. В позасудовому порядку вирішити це питання позивачі не взмозі через зміни в законодавстві щодо реєстрації права власності на нерухоме майно. Дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що будинок з господарськими спорудами та земельна ділянка, виділена для будівництва та обслуговування житлового будинку, належали [PERSON], які він отримав в порядку спадкування після смерті [PERSON] та [PERSON], а тому входять до складу спадщини після його смерті і в порядку спадкування повинні відійти спадкоємцям першої черги, тобто позивачці [PERSON] та [PERSON], в інтересах якої діє законний представник [PERSON] Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, вони не можуть захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за ними права власності на нерухомість в порядку спадкування за законом. Враховуючи викладене,

Outcome: approved