Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення з нього матеріальної шкоди в сумі 2388 грн. 32 коп. та моральної шкоди в сумі 5000 грн. .Свої вимоги мотивує тим, що 15.10.2011 року біля 9 год. на автобусній зупинці « Чехова» в мкр. Жовтневий м.Олександрії Кіровоградської області [PERSON] влаштував з нею сварку. Під час сварки [PERSON] наніс їй біля 10 ударів в область голови та біля 10 ударів в область тулуба.Коли вона вирвалася з рук відповідача та сіла лавочку, то [PERSON] підійшов до неї і, взявши її за одяг, почав штовхати її. При цьому вона декілька разів вдарилася головою об стіну автобусної зупинки. На автобусній зупинці були присутні [PERSON] та [PERSON] Останні неодноразово просили відповідача припинити його протиправні дії. В той же день 15.10.2015 року вона звернулася в міліції з заявою про притягнення до кримінальної відповідальності відповідача [PERSON] В результаті неправомірних дій відповідача їй були спричинені тілесні ушкодження. Вона знаходилася на стаціонарному лікуванні з 15.10.2011 року по 28.10.2011 року з діагнозом: черепно-мозкова травма, струс головного мозку. А з 6.12.2011 року по 23.01.2012 року та з 21.03.2012 року по 03.04.2012 року знаходилася на стаціонарному лікуванні в Олександрійській МЛ №3 з діагнозом : наслідки гострої черепно-мозкової травми.Крім того, з 03.04.2012 року по 9.12.2012 року вона знаходилася на амбулаторному лікуванні. Всього на лікування нею було витрачено 2388 грн.32 коп. , що підтверджується наданими нею квитанціями про придбання ліків в аптечних установах міста. Дану суму просить стягнути з відповідача. Крім того, неправомірними діями відповідача їй було заподіяно і моральну шкоду, розмір якої вона визначила в 5000 грн.Моральна шкода полягає в тому, що злочинними діями відповідача їй заподіяно фізичний біль та страждання, з вини відповідача вона тривалий час знаходилася на лікуванні, була вимушена була змінювати звичний уклад життя , принижено її честь та гідність перед знайомими, протягом 3 років вона вимушена була звертатися до правоохоронних органів для притягнення до кримінальної відповідальності відповідача. В судовому засіданні позивачка підтримала позов і просить його задоволити.В судовому засіданні пояснила, що 15.10.2011 року вранці вона стояла на зупинці , щоб поїхати на базар. Коли підійшов відповідач, то між ними почалася сварка. Останній звинуватив її в крадіжці, наніс біля 10 ударів кулаками по голові та біля 20 ударів кулаками по спині.Коли вона сіла на лавочку, відповідач схопив її за одяг руками і штовхав її, при цьому вона декілька разів ударялася головою об стіну зупинки. Коли конфлікт припинився , вона на автобусі поїхала в місто і звернулася з заявою в міліцію щодо неправомірних дій відповідача. В міліції отримала направлення на СМЕ.В той же день її поклали в лікарню, де вона тривалий час лікувалася. Відповідач не вибачався перед нею, не надавав коштів на лікування, згодом знову погрожував їй. Представник позивача підтримала позов, зазначивши, що відповідач визнав свою вину в вчиненні злочину. Відповідач позов визнав частково. Матеріальну шкоду не визнав, а моральну шкоду визнав частково в розмірі 500 грн.В судовому засіданні пояснив, що 15.10.2011 року він разом з дружиною прийшли на автобусну зупинку. На зупинці знаходилися позивачка [PERSON] а також [PERSON] та [PERSON] З позивачкою у нього раніше були нормальні стосунки. Але на зупинці між ним та позивачкою виник конфлікт, так як позивачка почала його ображати, звинуватила в крадіжці труб. Він не стримався і хотів дати позивачці ляпаса. Але потім схопив її за зап»ястя і почав трясти, при цьому ображав позивачку.Бачив, що налякав позивачку. Потім він відштовхнув позивачку від себе, сів в автобус і поїхав в місто. Позивачка також сіла в автобус і встала біля районної лікарні. Під час конфлікту на зупинці він позивачку ні по голові, ні по спині кулаками не бив..Коли відштовхував позивачку від себе, то остання від поштовху не падала на землю. [PERSON] та [PERSON] , які також були присутні на зупинці під час конфлікту з позивачкою, радили йому не зв»язуватися з позивачкою. Надав суду письмове заперечення проти позову. Представник відповідача в судовому засіданні пояснила, що відповідач визнав вину лише за вчинення тих дій, у вчиненні яких він обвинувачувався.Він спричинив позивачці легкі тілесні ушкодження без короткочасного розладу здоров»я.Тому в задоволенні матеріальної шкоди необхідно відмовити. Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони , представників сторін, пояснення спеціаліста, суд вважає ,що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. \~\~\~\~\~\~\~\~ Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (стаття 10 ЦПК України). Згідно із ч.3 ст.10 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК. Обставини, визнанні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню (ч.1 ст.61 ЦПК України). Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В судовому засіданні встановлено, що ухвалою Олександрійського міськрайонного суду від 8 червня 2015 року, яка набрала законної сили, [PERSON] на підставі ст. 49 КК України звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 125 КК України (умисне легке тілесне ушкодження), а кримінальне провадження закрито в зв'язку з закінченням строку давності. [PERSON] обвинувачувався в тому, що 15.10.2011 року біля 9 год., знаходячись на автобусній зупинці по вул.. Чехова мікрорайону Жовтневий в м.Олександрії Кіровоградської області, діючи умисно, на грунті особистих неприязних відносин, в ході сварки , схватив руками [PERSON] за передпліччя та почав штурхати останню, після чого відштовхнув останню та залишив місце події.В результаті протиправних дій [PERSON] потерпілій [PERSON] були спричинені тілесні ушкодження у вигляді синця по зовнішній поверхні правого плеча, двох синців по лівій лопаточній лінії на лінії сьомого грудного хребця, синця по зовнішній поверхні правого плеча середній треті, саден в ділянці лівого надпліччя, в ділянці тильної поверхні лівої кисті, що згідно висновку судово-медичної експертизи №10 від 2.02.2015 року відносяться до легких тілесних ушкоджень. [PERSON] органом досудового розслідування була пред»явлена підозра за вчинення кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст.125 КК України як умисне нанесення легких тілесних ушкоджень. \~\~\~\~Загальними підставами відповідальності за завдану шкоду передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала ( ч.1 ст. 1166 ЦК України). \~\~\~\~ Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини ( ч.2 ст. 1166 ЦК України). \~\~\~\~ Відповідно до ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили минули відповідні строки. \~\~\~\~ Звільнення від кримінальної відповідальності з цієї підстави не свідчить про виправдання особи. Дана підстава звільнення від кримінальної відповідальності не є реабілітуючою. Таким чином, звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження в зв'язку з закінченням строку давності не звільняє від відповідальності та від обов'язку відшкодувати заподіяну злочином шкоду, спричинену винною особою, а звільняє лише від покарання. Ухвалу суду про закриття кримінального провадження [PERSON] та [PERSON] не оскаржили. \~\~\~ \~Суд дійшов висновку про те, що існує причинно-наслідковий зв'язок між діями відповідача та наслідками його дій - наявними у потерпілої [PERSON] легкими тілесними ушкодженнями у вигляді синця по зовнішній поверхні правого плеча, двох синців по лівій лопаточній лінії на лінії сьомого грудного хребця, синця по зовнішній поверхні правого плеча середній треті, саден в ділянці лівого надпліччя, в ділянці тильної поверхні лівої кисті. Відповідно до\~ст. 57 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Письмові докази, які є в матеріалах кримінальної справи, можуть бути враховані судом, який розглядає цивільний позов. Згідно\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. З матеріалів кримінального провадження № 12013120070001792 відносно [PERSON] за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1\~ст.125 КК України, яке досліджувалося судом в судовому засіданні вбачається, що вина відповідача [PERSON] у завданні позивачу тілесних ушкоджень підтверджується письмовими доказами: -заявою [PERSON] від 15.10.2011 року про притягнення до кримінальної відповідальності [PERSON], який 15.10.2011 року на автобусній зупинці заподіяв їй тілесні ушкодження( а.с.7); -актом судово-медичного дослідження №741 від 18.10.2011 року , згідно якого у [PERSON] маються тілесні ушкодження у вигляді синців тулубу, плечей, саден лівого надпліччя, кисті.Вказані ушкодження могли виникнути від дії тупих твердих предметів та несуть ознаки легких тілесних ушкоджень ( а.с. 13-14) - додатковим заключенням судово-медичного експерта до акту № 741 від 02.04.2012 року, згідно якого в медичних документах на ім.»я [PERSON] маються дані на користь тілесного ушкодження у вигляді: струсу головного мозку.Судово-медичних даних для визначення механізму утворення ушкодження не достатньо.Дане ушкодження несе ознаки легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров»я на термін від 6 до 21 доби.Згідно п.4.6 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень останні мають оцінюватися за строками порушення функції органів згідно їх звичайної тривалості.Струс головного мозку за звичайних обставин має тривалість лікування не більше 21 доби, збільшення даного терміну може пояснюватися супутніми захворюваннями, а тому впливати на оцінку ступеню тяжкості не може.( а.с. 36-37) -висновком № 10 від 02.02.2015 року комісійної судово-медичної експертизи, згідно якого у [PERSON] мали місце тілесні ушкодження у вигляді: синця по зовнішній поверхні правого плеча, двох синців по лівій лопаточній лінії на лінії сьомого грудного хребця, синця по зовнішній поверхні правого плеча середній треті, саден в ділянці лівого надпліччя, в ділянці тильної поверхні лівої кисті. Клінічна картина, описана в медичній карті стаціонарного хворого № 11051 на імя [PERSON] не відповідає клінічній картині « Протокола надання медичної допомоги хворим з струсом головного мозку», затверджених наказом МОЗ України від 25.04.2006 року № 245. Перебування на лікуванні в терапевтичному відділенні МЛ №3 з 6.12.2011 року по 23.01.2012 року та з 21.03.2012 року по 03.04.2012 року з діагнозом: наслідки черепно-мозкової травми, клінічно не обґрунтовано, тому діагноз: струс головного мозку по ступеню тяжкості не оцінювався. Перебування на лікуванні зумовлено наявністю у неї захворювання гіпертонічної хвороби 2 ступеню, ст. ризику 4, серцева недостатність 2А, функціональний клас 2, ішемічної хвороби серця, дифузного кардіосклерозу, хронічним обструктивним захворюванням легенів 2 ст., середнього ст. тяжкості. Діагноз: забій головного голови, припухлість тімяної області зліва за ступенем тяжкості не оцінювався, так як він не підтверджений обєктивними відомостями згідно п.4.6 Примітки « Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень». Ушкодження в вигляді синців та саден можуть відповідати строку, вказаному в постанові. 2.Тілесні ушкодження виникли від травматичного контакту з тупим об»єктом, індивідуальні ознаки якого в пошкодженнях не відтворились. 3. Тілесні ушкодження у вигляді синців та саден, які мали місце у [PERSON] відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, як такі , що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше як 6 днів, згідно п.п. 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень. 4.Кількість ушкоджень, які мали місце у [PERSON] у вигляді синця(1) по зовнішній поверхні правого плеча, синців по лівій лопаточній лінії на рівні 7 грудного хребця (2), синця по зовнішній поверхні правого плеча в середній треті(1), саден в ділянці лівого надпліччя(1), в ділянці тильної поверхні лівої кисті(1) та розташування не відповідає кількості травматичних впливів, вказаних [PERSON] в протоколі слідчого експерименту.Відсутні ушкодження в ділянці голови, в поперековій ділянці.( а.с.84-87) В судовому засіданні встановлено, що позивачка з 15.10.2011 року по 28.10.2011 року перебувала на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Олександрійської МЛ №1 з діагнозом струс головного мозку.( епікріз №11051). Крім цього, позивачка з 6.12.2011 року по 23.01.2012 року та з 21.03.2012 року по 03.04.2012 року знаходилася на лікуванні в Олександрійській міській лікарні №3 з діагнозом : наслідки гострої черепно-мозкової травми. Допитана в якості спеціаліста в судовому засіданні лікар-невропатолог [PERSON] зазначила, що спостерігала за хворою [PERSON] під час її лікування в неврологічному відділенні Олександрійської МЛ №1 з 15.10.2011 року по 28.10.2011 року .Останній був встановлений діагноз: струс головного мозку.При огляді в засіданні історії хвороби позивачки №11051 зазначила, що позивачці призначалося лікування лише по встановленому діагнозу : струс головного мозку. Тілесні ушкодження в виді синців та саден, які були виявлені у позивачки, не лікувалися і відповідно ліки не приписувалися. Діагноз був встановлених на підставі симптомів, зазначених хворою та на підставі огляду хворого невропатологом. Жодні дослідження не можуть візуально виявити наявність даного діагнозу. Допитати свідків [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні не виявилося можливим.Так, [PERSON] померла, а [PERSON] відмовилася приходити в судове засідання, посилаючись на погане самопочуття.В судовому засіданні оголошувалися покази даних свідків, які вони давали на досудовому слідстві( а.с. 59-60 к.п.) про те, що вони чули сварку між [PERSON] та [PERSON], але не бачили як останній наносив тілесні ушкодження [PERSON] \~\~\~\~ Органом досудового розслідування не встановлено заподіяння [PERSON] тілесних ушкоджень [PERSON]Д в виді струсу головного мозку. Дії [PERSON] були кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України як заподіяння легкого тілесного ушкодження і саме за цією статею пред»явлена підозра [PERSON] Позивачкою не надано доказів , які саме ліки призначалися лікарем та купувалися нею для лікування синців та саден, заподіяних їй відповідачем. Встановлено, що струс головного мозку, виявлений у позивачки [PERSON] ,не знаходяться в причинно-наслідковому зв'язку з діями відповідача [PERSON] Тому відсутні підстави для задоволення вимоги про стягнення матеріальної шкоди в сумі 2388 грн. 32 коп. , як витрат позивачки на лікування від струсу головного мозку та його наслідків. Позивачкою заявлено вимогу про стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 5000 грн. При визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує, що неправомірними суспільно-небезпечними діями відповідача [PERSON] завдано позивачці [PERSON] немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у її житті: негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні; фіксованість уваги на проблемі одужання та правової реабілітації, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, почуття образи, обурення, приниженої гідності. В момент отримання тілесних ушкоджень, потерпіла перенесла значний фізичний біль, пережила емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, образи, обурення, приниженої гідності, тривоги, страху за своє здоров'я та життя. Враховуючи, що позивачка є людиною похилого віку, худорлявої статури, мала ряд захворювань , то дії відповідача могли вплинути на стан її здоров»я , спровокувати загострення інших наявних у неї хвороб. Внаслідок обставин отримання тілесних ушкоджень, позивачка досі відчуває почуття приниженої гідності, образи, досади, обурення поведінкою винуватця, переживає щодо своєї соціальної репутації, так як відповідач [PERSON] наносив їй тілесні ушкодження та ображав в присутності інших осіб. Позивачка протягом більше ніж 3 років змушена була звертатися до правоохоронних органів з метою притягнення відповідача до кримінальної відповідальності за вчинений ним злочин, що завдавало їй додаткових страждань . Відповідно до\~ст. 23 ЦК України,\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.\~Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, на підставі ч.1 ст. 1167 ЦК України, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У звязку із ушкодженням здоровя, заподіяного вчиненням [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, позивачці [PERSON] була завдана моральна шкода, яка полягала у фізичному болі та душевних стражданнях, моральних переживаннях, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя та інших негативних явищах. Верховний суд України в п. 1 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4\~(з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що встановлене\~Конституцією\~та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов'язаних з відшкодуванням такої шкоди. Крім цього, в п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Отже, наслідки кримінального правопорушення, вчиненого відповідачем, постали для позивачки [PERSON] як суттєво психотравмуючі, обумовили порушення фізичної та психоемоційної сфер існування особистості, досі перешкоджають можливостям активної та повноцінної життєдіяльності, викликали появу негативних психологічних переживань, тобто, спричинили їй моральні страждання. У відповідності до\~ч.3 ст. 23 ЦК України,\~розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Верховним судом України в п. 9 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4\~(з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. На момент звернення позивачки [PERSON] з цим позовом, відповідач не сплатив жодної копійки в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої його неправомірними, суспільно-небезпечними діями здоровю потерпілої, не надавав їй допомоги як на місці скоєння кримінального правопорушення так і в подальшому, не цікавився станом її здоровя та не приймав ніякої участі у її видужуванні. Вибачення попросив в процесі розгляду даної справи. Відповідач визнав , що заподіяв позивачці моральні страждання і погодився на стягнення з нього моральної шкоди в сумі 500 грн. Таким чином, внаслідок суспільно-небезпечних дій [PERSON], які проявилися у вчиненні умисних легких тілесних ушкоджень, відповідальність за які передбачена ч.1 ст. 125 КК України,\~[PERSON]\~були заподіяні психологічні (моральні) страждання, розмір відшкодування яких, враховуючи характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань потерпілої, характеру її немайнових втрат, потерпіла оцінює в 5\~000 грн., які підлягають відшкодуванню (компенсації) відповідачем у повному обсязі. \~\~\~\~

Outcome: partial