Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням розташованим за адресою: [ADDRESS] . Позов обґрунтований тим, що позивачі є власниками вказаної квартири, в якій зареєстрований відповідач [PERSON] - рідний брат позивачки [PERSON] . Проте відповідач жодного дня не проживав у вказаній квартирі. 12.06.2014 року, відповідач [PERSON] уклав шлюб та з того часу мешкає зі своєю родиною у найманому житлі. Крім того, відповідач не оплачує комунальні послуги та не бере участі в утриманні квартири, свої речі в квартирі не зберігає, жодних претензій, що до проживання за місцем реєстрації ніколи не пред`являв. Реєстрація місця проживання відповідача у вказаному будинку призводить до порушення прав позивачів, як власників. Вищевикладені обставини стали підставою звернення з даним позовом до суду. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, за змістом позовної заяви просили справу розглянути за їх відсутності, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, місце і дату судового засідання була повідомлена належним чином. Від відповідача повернувся конверт з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою». Судова повістка надсилалась відповідачу за зареєстрованим місцем проживання: [ADDRESS] . Відповідач про поважні причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило. З урахуванням викладеного, суд визнає неявку відповідача неповажною та вважає можливим розглянути справу за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, вислухавши пояснення позивача, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 12 ЦПК України,цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України,кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивачі [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 25.01.2012 року, право власності на яку зареєстровано на [PERSON] , що підтверджується вищезазначеним договором серії ВПР № 277954, зареєстрованим в реєстрі за № 100, та витягами з Державного реєстру правочинів № 10953415 від 25.01.2012 та Витягом про державну реєстрацію прав № 33004173 від 28.01.2012/а.с.14-19/. За проханням рідного брата позивачки [PERSON] - [PERSON] та зі згоди позивача [PERSON] , 04.06.2014 року відповідач [PERSON] був зареєстрований у вищезазначеній квартирі, як член сім`ї, проте жодного дня в ній не проживав. 12.06.2014 року, відповідач [PERSON] уклав шлюб та з того часу мешкає зі своєю родиною у найманому житлі. Крім того, відповідач [PERSON] не оплачує комунальні послуги та не бере участі в утриманні квартири, свої речі в квартирі не зберігає, жодних претензій, що до проживання за місцем реєстрації ніколи не пред`являв. Факт не проживання відповідача по справі [PERSON] за місцем реєстрації з 2014 року підтверджується довідкою № 29 від 27.05.2020 року, начальника СП ЖЕУ ПрАТ «Мелітопольбуд» Пось Н.Г./а.с.22/. Згідно ч.5 ст. 263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ч.1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. В силу того, що відповідач [PERSON] зареєстрована за вказаною адресою, але не проживає, позивач не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном. Враховуючи вищевикладене, той факт, що відповідач [PERSON] за місцем реєстрації не мешкає з 2014 року, вирішити питання в позасудовому порядку не представляється можливим, у добровільному порядку відповідач не виявив бажання знятися з реєстрації, що у свою чергу приводить до порушення прав позивачів і перешкоджає їм належним чином користуватися та розпоряджатися власністю, позивачі несуть додаткові витрати по утриманню належної їм квартири, тому суд вважає за необхідне визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає позовні вимоги позивачів [PERSON] та [PERSON] до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved