Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернувся до суду з позовом до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на спадкове майно що належало [PERSON] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яку позивачка прийняла належним чином, що підтверджується довідкою приватного нотаріуса Новгород-Сіверського районного нотаріального округу Шик А.Л.. До складу спадкової маси входять земельні ділянки, які розташовані на території Троїцької сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, площею 1,6190 га. за кадастровим номером 7423684300:06:0000:0703, площею 0,4909 га. за кадастровим номером 7423684300:06:0000:0694, власницею яких була [PERSON] , згідно державного атку на право власності на земельну ділянку від 08.10.2008 року серії ЯГ №854299. На даний час держаний втрачений, про що зроблено оголошення у засобах масової інформації. Після того, як позивачка звернулася до нотаріуса з метою оформлення спадщини, виявилося, що без оригіналу державного акту видати свідоцтво про право на спадщину нотаріус не може. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, при цьому подала заяву про розгляд справи без її участі у зв`язку із погіршенням стану здоров`я. Представник відповідача - Новгород-Сіверської міської ради Шахунов М.О. у судове засідання також не з`явився, при цьому подав заяву про розгляд справи без участі представника Новгород-Сіверської міської ради, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, та вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачем та, відповідно, для його задоволення, у зв`язку з цим, суд враховує наступне. Як встановлено, [INFO] в с. Стахорщина Новгород-Сіверського району Чернігівської області померла [PERSON] (а.с.3). 08.10.2008 року [PERSON] отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 854299, яким було посвідчено її право власності на дві земельні ділянки площею 0,4909 гектари з кадастровим номером 7423684300:06:000:0694, та площею 1,6190 гектари з кадастровим номером 7423684300:06:000:0703. Зазначені вище земельні ділянки розташовані на території колишньої Троїцької (Кіровської) сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області (а.с.5,7,8). При цьому оригінал вказаного державного акту було втрачено, про що зроблено повідомлення в газеті «Сіверський край» від 01.04.2021 року (а.с.9). Згідно копії заповіту від 23.01.2001 року [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] (а.с.15). Згідно копії повідомлення приватного нотаріуса Новгород-Сіверського районного нотаріального округу Шик А.Л. №121/01-16 від 26.03.2021 року, до майна померлої [INFO] [PERSON] , заведена спадкова справа №351/2020 за заявою [PERSON] . Інших спадкоємці по справі немає (а.с.4). Отже, в силу положень статтей 1220, 1223, 1269 ЦК України [PERSON] будучи єдиною спадкоємицею за заповітом, належним чином прийняла спадщину [PERSON] . Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною першою статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Частиною першою статті 131 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набути у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільного-правових угод. Отже, після смерті [PERSON] всі належні їй права та обов`язки, у тому числі й право власності на земельні ділянки, перейшли до її єдиної спадкоємиці за заповітом, якою є позивачка [PERSON] . Водночас через відсутність правовстановлюючого документу позивачка не може належним чином оформити прийняту спадщину (а.с.4). Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. Оскільки судом встановлено, що позивачка набула у порядку спадкування за заповітом право власності на земельні ділянки, розташовані на території колишньої Троїцької сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, площею 0,4909 гектари з кадастровим номером 7423684300:06:000:0694, та площею 1,6190 гектари з кадастровим номером 7423684300:06:000:0703, які належали [PERSON] і право власності останньої на які посвідчувалося державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 854299 від 08.10.2008 року, однак вказане право не визнається через відсутність документу, яким воно посвідчувалося, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для визнання позову відповідачем та у зв`язку з цим для задоволення позову повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved