Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування Глибоцької РДА про позбавлення батьківських прав. У позовній заяві посилається на те, що 27 лютого 2006 року у виконавчому комітеті Димківської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області вона зареєструвала шлюб з відповідачем. [INFO] від даного шлюбу народилася донька - [PERSON] . Рішенням Глибоцького районного суду від 24.10.2012 року шлюб з відповідачем розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач виїхав із с. Димка Глибоцького району Чернівецької області і від виховання їхньої дитини самоусунувся. Він жодним чином не піклувався про свою дочку, не бачив та не відвідував її, не цікавився її життям, психологічним та духовним розвитком, не забезпечував належні умови навчання, лікування та харчування. Враховуючи вищенаведене, вона звернулася до суду із позовом про позбавленням батьківських прав відповідача, однак рішенням суду їй було відмовлено, а відповідача попереджено про необхідність зміни ставлення до своєї малолітньої доньки. Однак відповідач рішення суду проігнорував і своє ставлення не змінив, а тому вона звернулась до органу опіки та піклування Глибоцької РДА, згідно висновку якого доцільним є позбавлення батьківських прав [PERSON] . Отже, зважаючи на вищевикладене, просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] , відносно його дочки - [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, підтвердив обставини, викладені в позовній заяві та просив суд позов задовольнити. Проти заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні підтвердила, що відповідач не займається вихованням своєї неповнолітньої доньки [PERSON] , не цікавиться її життям і така його поведінка має системний характер. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вислухавши пояснення сторін учасників процесу та дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.164 СК України батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дитини. Стаття 150 цього Кодексу перелічує обов`язки батьків щодо виховання дитини. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Відповідно до довідки №01 від 15.01.2019 року та характеристики виданої Димківським навчально-виховним комплексом - [PERSON] є учециницею 7-го класу Димківського НВК, характеризується з позитивної сторони. Мати [PERSON] цікавиться навчанням останньої, приймає активну участь у житті класу, надає допомогу класному керівнику. Як вбачається з характеристики №10 від 04.01.2019 року, виданої Димківською сільською радою Глибоцького району Чернівецької області - [PERSON] з боку виконавчого комітету характеризується позитивно. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов №01 від 04.01.2019 року та довідки №11 від 04.01.2019 року, виданих Димківською сільською радою Глибоцького району Чернівецької області, до складу сім`ї [PERSON] входять: [PERSON] - батько, [PERSON] - мати, [PERSON] - брат, [PERSON] - донька, [PERSON] - сестра, [PERSON] - племінниця, [PERSON] - племінник, [PERSON] - племінник, [PERSON] - племінниця, [PERSON] - племінник, [PERSON] - чоловік, однак останній зареєстрований, але не проживає. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Глибоцької РДА від 14 травня 2019 року, вирішено вважати за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] .. У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року встановлено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. При розгляді даної справи судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків та свідомо не виконує свої батьківські обов`язки, оскільки рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 03 квітня 2018 року його було попереджено про необхідність зміни ставлення до своєї малолітньої доньки, однак [PERSON] належних висновків для себе не зробив та впродовж останнього року продовжував ухилятися від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є доцільним, оскільки в ході розгляду справи по суті належними, достатніми та допустимими доказами доведено факт систематичного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків стосовно малолітньої дочки. На підставі викладеного,

Outcome: approved