Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-10 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вищезазначеним позовом (а.с.1-2), який згодом уточнили (а.с.56),та просять постановити рішення яким: - скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом на сертифікат на право на земельну частку (пай) у землі, що перебувала у колективній власності КСП «Криничне», с.Криничне Болградський район Одеська область розміром 2.61 в умовних кадастрових гектарах, належного померлому [PERSON] на підставі сертифікату серії ОД №0293417 від 03.12.1997 року, що видане на ім`я спадкоємця [PERSON] ; - визнати право власності за кожним з них по 1/2 частині земельної ділянки площею 1,0587 га, з кадастровим номером 5121484700:01:003:0296 та по 1/2 частині земельної ділянки, площею 1,2206 га, з кадастровим номером 5121484700:01:005:0364, розташовані на території Криничненської сільської ради Болградського району Одеської області, цільове призначення земельних ділянок - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належали померлому [INFO] [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 367237, виготовленого на підставі розпорядження Болградської районної державної адміністрації Одеської області та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010751800073 від 18 липня 2007 року, як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті чоловіка (батька) [PERSON] . Свої вимоги мотивують тим, що вони є спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] та своєчасно прийняли спадщину шляхом подачі заяв до нотаріальної контори. Однак, приватний нотаріус Агбун М.І. відмовила позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки у зв`язку з тим, що раніше одному із спадкоємців [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину після смерті чоловіка [PERSON] на сертифікат на земельну частку (пай). У подальшому було встановлено, що на ім`я померлого [PERSON] взамін вказаного сертифікату серії ОД №0293417 від 03.12.1997 року було виготовлено державний акт серії ЯА №367237 на земельну ділянку розміром 2.28 га від 18.07.2007 року, тобто вже після його, спадкодавця смерті. Зазначене стало приводом для звернення до суду. Ухвалою від 15.06.2020 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовчий розгляд на 04.08.2020 року о 13:00 годині (а.с.30). 04 серпня 2020 року підготовче засідання відкладено на 10:00 годину 11.08.2002 року в зв`язку з неявкою сторін по справі (а.с.60-61). Позивачі до суду не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с.31). В позовній заяві зазначили клопотання про розгляд справи у їх відсутність. Також окремо подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність та підтримання позовних вимог (а.с.58, 65-66). Відповідач Криничненська сільська рада Болградського району Одеської області до суду не прибула, про час та місце розгляду справи сповіщалася відповідно до чинного законодавства, про що в справі є відповідні докази (а.с.31). Голова сільської ради Веліков С.Л. надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі представника сільської ради та визнає позовні вимоги в повному обсязі (а.с.34, 67). Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст.1217 ЦПК України. У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов`язання встановлено законодавством у зв`язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. За ч. 2 ст.182 ЦК України, право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER] , виданим на підставі запису акту про смерть № 03 від 11.01.2007 року, складеним Криничненською сільською радою Болградського району Одеської області (а.с.10). Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина, до складу якої окрім іншого майна також входять і земельні ділянки: - площею 1.0587 га, кадастровий номер 5121484700:01:003:0296, що підтверджується витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-5112910762019 від 16.12.2019 року (а.с.19-21), - площею 1.2206 га, кадастровий номер 5121484700:01:005:0364, що підтверджується витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-5112910642019 від 16.12.2019 року (а.с.22-24), які розташовані на території Криничненської сільської ради Болградського району Одеської області, цільове призначення обох земельних ділянок - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які належали померлому на підставі державного акту серії ЯА 367237 від 18.07.2007 року, виданого на підставі розпорядження Болградської районної державної адміністрації Одеської області №378 від 08.06.2005 року. Дата державної реєстрації обох земельних ділянок в державному земельному кадастрі про земельні ділянки та дата видачі державного акту - 18.07.2007 року, тобто після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Як вбачається з інформаційного листа відділу у Болградському районі Головного управління держгеокдастру в Одеській області від 13.05.2019 року, у зв`язку із тим, що державний акт не був отриманий власником станом на 01.01.2013 року на підставі наказу від 18 січня 2013 року, №7, 30.01.2013 року був складений інвентаризаційний опис бланків документів суворої звітності, в якій було включено і вищезгаданий державний акт та направлено до м.Одеса (а.с.16), тому позивачі не змогли отримати завірену копію державного акту на ім`я [PERSON] серії ЯА № 367237, зареєстрованого за № 010751800073 (а.с.15). Відповідно до витягів із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 1,0587 га становить 28 283,32 грн., а земельної ділянки площею 1,2206 - 32 608,50 грн. (а.с.17,18). Спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] є: - дружина, позивач [PERSON] , 1935 року народження, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Криничненською сільською радою Болградського району Одеської області 07.02.1962 року на підставі актового запису № 7 (а.с.9); - син, позивач [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 22.06.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції Одеської області на підставі актового запису № 87 від 06.12.1962 року (а.с.8). Спадкоємець [PERSON] зареєстрована та фактично проживала в одному домоволодінні зі спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № 275 від 26.02.2019 року виданою Криничненською сільською радою Болградського району Одеської області, тобто прийняла спадщину шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України (а.с.11). Спадкоємець [PERSON] прийняв спадщину шляхом подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини у встановлений законодавством шестимісячний строк, що підтверджується його заявою від 04 липня 2007 року № 418, тобто відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України (а.с.39). З матеріалів спадкової справи (а.с.37-54), заведеної державним нотаріусом Болградської районної державної нотаріальної контори № 418/07 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що з заявами до нотаріуса звернулися тільки дружина померлого та його син. Також спадкоємцю [PERSON] видане свідоцтво про право на спадщину за законом від 11.07.2007 року, зареєстроване в реєстрі за №3791, відповідно до якого вона з сином [PERSON] мають право на спадщину за законом в рівних часках кожний на сертифікат на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Криничне» розміром 2,61 в умовних кадастрових гектарів, належного померлому на підставі сертифікату серії ОД №0293417, виданого Болградською райдержадміністрацією 03 грудня 1997 року (а.с.48). Свідоцтво про право на спадщину на ім`я спадкоємця [PERSON] не видавалося. Втім, як вбачається з матеріалів справи, державний акт на вказану земельну ділянку був виданий 18.07.2007 року (а.с.16), через сім днів після видачі свідоцтва (а.с.48). Спадкоємець [PERSON] не взмозі наразі оформити свої спадкові права оскільки сертифікат вилучено у зв`язку з видачею в замін нього державного акту. Так, постановою приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І. від 16.05.2019 року, позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, у зв`язку з відсутністю оригіналу документу, підтверджуючого право власності на земельні ділянки загальним розміром 2,28 га [PERSON] , а також в зв`язку з тим, що раніше спадкоємцю [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину на сертифікат на земельні частку (пай) (а.с.25). За повідомленням Відділу у Болградському районі Головного управління держгеокадастру в Одеській області від 10.08.2020 року (а.с.68-69) згідно наявних у відділі у Болградському районі ГУ Держгеокадастру в Одеській області Книг реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою та других примірників державних актів станом на 31.12.2012 року за гр. [PERSON] зареєстрована земельна ділянка (пай) на території Криничненської сільської ради Белградського району: - площею 2,28 га на підставі державного акту серії ЯА № 367237 зареєстрованого за № 010751800073 від 18.07.2007 року, кадастровий №1-5121484700:01:003:0296 (1,06 га), кадастровий №2- 5121484700:01:005:0364 (1,22 га) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Державний акт виготовлено взамін сертифікату на право на земельну частку (пай) на гр. [PERSON] серії ОД № 0293417, розміром 2,61 умовних кадастрових гектарів, реєстр. № 622 на території Криничненської сільської ради Болградського району Одеської області. Державний акт власнику не видавався. Відповідно до п.3.1 Наказу Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року № 43 «Про затвердження Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі» (із змінами) видача державних актів на право власності на земельну ділянку покладається на Центри державного земельного кадастру при Держкомземі України, регіональні, районні, та міські центри державного земельного кадастру ті їх структурні підрозділи. В зв`язку з цим, під час видачі громадянам державних актів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва районними реєстраційними відділами регіональних філій ДП «Центр ДЗК» у них вилучались належні їм сертифікати. Як зазначено в п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Тому суд вважає обґрунтованими вимоги позивачів щодо визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом на сертифікат на право на земельну частку (пай) у землі, що перебувала у колективній власності КСП «Криничне», с.Криничне Болградський район Одеська область розміром 2.61 в умовних кадастрових гектарах, належного померлому [PERSON] на підставі сертифікату серії ОД №0293417 від 03.12.1997 року, що видане на ім`я спадкоємця [PERSON] . Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1, ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно положень ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст.1270 ЦК України). Приписами ст.1225 ч.1 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. «а» ч.3 ст.152 Земельного Кодексу України. Частиною 2 ст.373 ЦК України передбачено, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст.125 Земельного Кодексу України право власності на земельні ділянки виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності та його державної реєстрації. Таким чином, позивачі, як спадкоємці за законом, вважаються такими, що прийняли спадщину, яка відкрилася після смерті чоловіка (батька) [PERSON] .. На підставі, що передбачена законом, тобто в порядку спадкування, позивачі набули право на це майно, тобто на земельні ділянки розміром 1.0587 га та 1,2206 га у межах згідно з планом, розташовані на території Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області. У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Згідно ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення(стаття 229 ЦПК України). Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України. При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачами відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності. При таких обставинах суд приходить до висновку про те, що вимоги позивачів є цілком обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.125,152 Земельного Кодексу України, ст. ст.328, 373, 1216-1218, 1223, 1261, 1268, 1269, 1279 ЦК України та

Outcome: approved