Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

Позивачка 13.03.2020 р. звернулася в суд з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів. Свій позов обґрунтовувала тим, що у шлюбі з відповідачем народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 31.01.2011 р. з відповідача стягнуто аліменти на утримання дочки у розмірі 300 грн. щомісячно. Розмір аліментів згідно вказаного рішення суду є меншим від мінімального розміру аліментів, який встановлений у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не може забезпечити гармонійний розвиток дитини. Просила збільшити розмір аліментів та стягувати з відповідача, який є матеріально забезпеченим, аліменти у розмірі 2500 грн. на дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дочкою повноліття. Представник позивачки у судовому засіданні позов підтримала та просила його задоволити. Відповідач у судове засідання не з`явився, у поданому його представником відзиві від 15.06.2020 р. позов визнав частково, посилаючись на те, що згідний сплачувати аліменти у розмірі 1200 грн., оскільки у нього на утриманні ще двоє малолітніх дітей від іншого шлюбу: син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] , а також він здійснює догляд за перестарілою особою. На даний час він не працює, житла у власності не має. Проти часткового задоволення позову не заперечував. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав частково з підстав, викладених у письмовому відзиві, просив визначити до стягнення розмір аліментів 1200 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що у шлюбі сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 31.01.2011 р. з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 300 грн. щомісячно. Відповідно до вимог ч.1 ст.192 СК України визначений за рішенням суду розмір аліментів може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника чи одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч.2 ст.182 СК України (у редакції ЗУ від 03.07.2018 р.) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При вирішенні спору суд враховує наступні обставини: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини сторін, зокрема те, що дитина здорова, перебуває на утриманні обох батьків; 2) стан здоров`я відповідача, що є задовільним, та матеріальне становище відповідача, який не працює, розмір його доходу невідомий; 3) наявність у відповідача малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] , від другого шлюбу; 3-1) відсутність даних щодо наявності у відповідача рухомого і нерухомого майна, грошових коштів. При вирішенні спору суд також застосовує наступні норми права. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 р.), ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимог ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. З урахуванням викладеного суд визначає до стягнення з відповідача щомісячний розмір аліментів у твердій грошовій сумі, що становить 1200 грн. на дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі наведеного, відповідно до ст. 3, 27 Конвеції ООН про права дитини від 20.11.1989 р. (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 р.),ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 р., ст. 182, 184, ч.1 ст.192 СК України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved