Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

Позивачі просять суд ухвалити рішення, згідно якого відновити межу, яка поділяє земельні ділянки за № [NUMBER] та № [NUMBER] по [ADDRESS] у відповідності з правовстановлюючими документами на дані земельні ділянки. В обґрунтування позовних вимог [PERSON], та [PERSON] зазначили, що житловий будинок за [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності їм, позивачам, по 1/8 частки кожній та 6/8 часток належить їх матері [PERSON]. За житловим будинком зареєстрована земельна ділянка площею 700кв.м. на підставі рішення виконкому Пісочинської селищної ради народних депутатів від 12.12.1953 року. Однак фактична площа їхньої земельної ділянки є менша. Це сталося внаслідок того, що колишніми власниками будинку за [ADDRESS] було самовільно переміщено паркан між ділянками в сторону їх будинку. Вказаний житловий будинок зареєстрований за [PERSON], яка померла [INFO] року. На даний час у цьому будинку проживають невідомі їм особи, які від спілкування відмовляються. В судовому засіданні позивачі свій позов підтримали в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місто розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення. (а.с. 28, 42) Пісочинська селищна рада Харківського району Харківської області надіслала суду заперечення на позовну заяву. В запереченнях зазначено, що рішенням Виконкому Харківської районної ради депутатів трудящих від 12.12.1953 року [PERSON] було виділено 700кв.м. земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку по [ADDRESS]. Згідно до свідоцтва про право на спадщину, зареєстрованого 15.12.1990 року 2-ою Харківською районною державною нотаріальною конторою, право власності на 1/2 частину житлового будинку по [ADDRESS] перейшло до спадкоємців батька позивачів [PERSON], який помер [INFO] року. Жодного переходу прав на земельну ділянку від [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] оформлено не було. Позивачам не виділялося жодного квадратного метра земельної ділянки по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруд. На даний час жодних звернень про надання дозволу на розробку землевпорядної документації на оформлення права власності на земельну ділянку до Пісочинської селищної ради не надходило, тому в позові просить відмовити в повному обсязі. (а.с. 31) Вислухавши позивачів, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON], [PERSON] по 1/8 частині кожній на підставі свідоцтва про право власності, виданого 15.12.1990 року Другою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області, реєстр за № 1-1940 та в 6/8 частинах [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 15.12.1990 року Другою державною нотаріальною конторою, реєстр за № 1-1938; свідоцтва про право на спадщину, виданого Другою державною нотаріальною конторою 15.12.1990 року, реєстр за № 1-1940 та свідоцтва про право на спадщину, виданого Другою державною ноторіальною конторою Харківського району Харківської області 06.06.2011 року, реєстр за № 3-316. (а.с. 11-13; 37, 39) Згідно довідки - характеристики Харківського міжміського бюро технічної інвентаризації від 15.03.1990 року за № 16140 за вказаним вище житловим будинком зареєстрована земельна ділянка площею 700кв.м. на підставі рішення виконкому Пісочинської селищної ради народних депутатів від 12.12.1953 року. (а.с. 15) Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки, виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Таким чином, позивачі не надали доказів того, що їм належить вказана вище земельна ділянка і тому суд повністю відмовляє їм у задоволенні позову. На підставі ст. 88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачами суд відносить за їх рахунок.

Outcome: dismissed