Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просила суд постановити рішення, яким позбавити відповідача . батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] В обґрунтування заявлених позовних вимог вказуючи на те, що вона - позивачка 08 квітня 2011 р. зареєструвала шлюб відповідачем, до укладання даного шлюбу вона мала доньку, батьком якої після реєстрації даного шлюбу було вказано відповідача. Однак, як вказує позивачка вже досить тривалий час вони з дитиною проживають окремо від відповідача, жодних відносин з ним не підтримують, огляду на загрозу життю дитини з боку відповідача, дитина не відвідує школу, самостійно опановує навчальну програму вдома. Враховуючи що відповідач своїми погрозами створив несприятливі умови для розвитку, проживання дитини, не надає жодної матеріальної допомоги на утримання дитини, життям дитини взагалі не цікавиться, а також те, що відповідач - як батько дитини повністю само ухилився від виконання своїх батьківських прав просила заявлені позовні вимоги задовольнити. Позивачка в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві. Відповідач будучи належним чином повідомленим про розгляд справи , через оголошення в пресі, свого права на участь у судовому засіданні не використав, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наведене та те, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення суду, суд вважає можливим розглянути справу в відсутності відповідача та постановити по справі заочне рішення. Представник третьої особи Служби в справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з»явилась надала суду заяву в якій вказувала на те, що третя особа підтримує заявлені позивачем позовні вимоги та наполягає на позбавленні відповідачки батьківських прав відносно неповнолітньої доньки позивачки вказуючи на висновок засідання комісії з питань захисту прав дитини Святошинської районної у м.Києві державної адміністрації, з врахуванням даних обставин, думки учасників судового розгляду суд вважає можливим розглянути справу в відсутності представника. Суд, вислухавши пояснення позивачки, пояснення свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. В п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначається, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно до вимог ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний стан, духовний та моральний розвиток. За змістом Преамбули Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі -Конвенції), ратифікованої Верховною Радою Української РСР 27 лютого 1991 року, Організація Об'єднаних Націй в Загальній декларації прав людини проголосила, що діти мають право на особливе піклування і допомогу, дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Як зазначено у ст.13 Сімейного кодексу України (далі СК України) частиною національного сімейного законодавства України є міжнародні договори, що регулюють сімейні відносини, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо в міжнародному договорі України, укладеному в установленому порядку, містяться інші правила, ніж ті, що встановлені відповідним актом сімейного законодавства, застосовуються правила відповідного міжнародного договору України. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII ( 789-12 ) від 27.02.91 та яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. В судовому засіданні достовірно встановлено, що [INFO] р. народилась [PERSON], її батьком відповідно до свідоцтва про народження вказано [PERSON], матір»ю [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до довідки ЖБК «Обчислювач 13» від 11.02.2014 р. [PERSON] 2006 р. зареєстрована разом з матір»ю [PERSON] в [ADDRESS] (а.с. 7). Відповідно інформації про учнів с/ш № 304 м .Києва учениця 2-Б класу [PERSON] продовжує самостійно опрацьовувати навчальну програму і не відвідує школу оскільки за заявою матері існує загроза здоров»ю та життю дитини (а.с. 4). Відповідно до витягу з ЄРДР за № 42013110080000355 від 04.09.2013 р. зареєстрована заява [PERSON] відносно систематичних погроз їй вбивством зі строном чоловіка [PERSON] (а.с. 6). Згідно до акту обстеження житлово-побутових умов сім»ї неповнолітньої [PERSON] яка проживає в квартирі [ADDRESS] від 28 травн 2014 р. встановлено що дитина проживає в окремій кімнаті з мамою, має окремий стіл для виконання домашніх завдань, телевізор, комп»ютер, ліжко, кімната і квартира знаходиться в задовільному санітарному стані. (а.с. 23). Відповідно до висновку засідання комісії з питань захисту прав дитини Святошинської районної у м.Києві державної адміністрації від 11.06.2014 р. вирішено що є доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки. (а.с. 24-25). Свідок [PERSON], допитана в судовому засіданні вказувала суду на те, що є сестрою позивачки, проживає з позивачкою та дитиною разом, знає що у відповідача було дуже погане ставлення до дитини, він безпідставно наказував дитину, знущався при дитині над її матір»ю, часто бив її на очах дитини, взагалі жодним чином останній рік взагалі не цікавиться дитиною, не надає жодних коштів на її утримання, не вітає з святами, не займався її оздоровленням, лікуванням, навчанням, враховуючи його поведінку дитина його боїться. Таким чином, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач тривалий час ухилявся від виконання своїх батьківських обов'язків стосовно неповнолітньої доньки, дитиною взагалі не цікавився, вихованням не займався, матеріальної допомоги на її утримання не надавав та не надає, не приймав участі у житті доньки, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Враховуючи вищевикладене, та беручи до уваги висновок засідання комісії з питань захисту прав дитини Святошинської районної у м.Києві державної адміністрації від 11.06.2014 р. суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими, повністю доведеними, а отже підлягають задоволенню.

Outcome: approved