Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Посилається на те, що проживала з [PERSON] у шлюбі, який зареєстровано 25.04.2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Хустського РУЮ у Закарпатській області за №56. Від шлюбу на них народився син [PERSON] [INFO]. В даний час сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо взаємовідносини між ними стали нестерпними, вони втратили почуття поваги одне до одного і примирення між ними не можливе. В судовому засіданні позивачка просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі,\~ та ухвалити рішення про розірвання шлюбу між ними. Претензій майнового характеру до відповідача не має, просила дитину залишити на вихованні біля неї та після розірвання шлюбу прізвище записати дошлюбне Глущенко. Відповідач в судове засідання не зявився хоча на його номер мобільного телефону надсилалося СМС- повідомлення, тому не заперечує проти вирішення справи без участі відповідача та ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася з невідомих суду причин. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом відправленням йому СМС- повідомлення на його номер мобільного телефону від 25 жовтня 2018 року о 09:42:00, однак про причини неявки суд не повідомляв. З врахуванням наведеного, та у відповідності до порядку, визначеного ст. 223 та ст.ст.280-282 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивачки учасників та дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25.04.2015 року, який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Хустського РУЮ у Закарпатській області за №56. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] [INFO]. Малолітня дитина сторін на даний час знаходиться на вихованні та утриманні біля позивачки і питання участі у виховання та забезпеченні дитини між сторонами у даному позові не ставилося. Причина розірвання шлюбу з встановлених матеріалів справи є несумісність характерів та непорозуміння між сторонами та наявність у них різних поглядів на сімейне життя. На час розгляду справи сторони спільно не проживають і позивачка висловила своє небажання зберегти шлюб між ними та просила не надавати їм строк на примирення, оскільки це буде суперечити її інтересам. Від відповідача жодних заперечень щодо цих обставини до суду не надходило. Відповідно до вимог ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений, одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ст.24 СК України від 10.01.2002 року зі змінами та доповненнями «шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається…». Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою «чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання». З огляду на встановлене суд дійшов до висновку, що підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, їхній шлюб має формальний характер та не виконує свого прямого призначення. Позивачка на розірванні шлюбу наполягає, а тому суд вважає, що даний шлюб доцільно розірвати. Питання розподілу судових витрат сторонами не ставилось.

Outcome: approved