Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

Позивачка, 25.05.2017 року, звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів, в позовній заяві зазначила, що вони зареєстрували шлюб з відповідачем 22 серпня 2015 року, від шлюбу мають спільного сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. В позовній заяві позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання їх малолітнього сина в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку ( доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення повноліття, та на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку, в твердій грошовій сумі по 1500 гривень щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до 14 травня 2020 року, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що відповідач проживає окремо від сімї і ніякої матеріальної допомоги на утримання малолітнього сина та на її утримання в добровільному порядку не надає. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги з підстав, викладених нею у позовній заяві, просила суд задовольнити її позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково з підстав, викладених ним у письмових запереченнях на позов. Заслухавши пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, перевіривши та оцінивши надані позивачкою докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження, серія І- КЕ № 255494, виданим Шишацьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 18.05.2017 року, актовий запис № 20 від 18.05.2017 року, кожен з них має рівні права щодо його утримання, тому суд визнає обґрунтованими позовні вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання їх спільного сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку(доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття. Згідно ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини, до досягнення дитиною трьох років, право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідач [PERSON] працює на посаді старшого інспектора ГУНП в Полтавській області і його середньомісячна зарплата за останні три місяці березень,квітень, травень 2017 року становить 7822,80 гривень, що підтверджується довідкою ГУНП в Полтавській області, тому суд приходить до висновку що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання позивачки до досягнення дитиною трирічного віку, але враховуючи його сімейний стан, наявність заборгованості за кредитом в ПАТ КБ « Приватбанк», відсутність інших доходів крім заробітної плати працівника поліції, вважає що грошову суму на утримання непрацездатної дружини необхідно визначити в твердій грошовій сумі по 1000,00 гривень щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. На підставі ст.ст. 84,180-183,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial