Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із заявою про визнання права власності на квартиру [NUMBER] в будинку [ADDRESS]. В своїй позовній заяві покликаються на те, що на підставі рішення Радянської районної ради народних депутатів від 09.08.1988р. № 478 видано ордер на жиле приміщення від 20.09.1988р. № 9178. В тому ж році позивачами заселено кімнату площею 16,3 кв.м., а також вільну сусідню кімнату площею 28,9 кв.м. і з 1988 року по даний час позивачі використовують вказані житлові приміщення для проживання своєї сім'ї. Також зазначають, що з 1988 року по даний час отримують повідомлення від комунальних служб про оплату за комунальні послуги на житлову площу 45,2 кв.м. на ту ж площу отримують довідки з ЛКП. Жодних претензій зі сторони ЛКП чи мешканців вказаного будинку до них немає. Квартира знаходиться в задовільному технічному та санітарному станах, оскільки ними з моменту заселення в ній проводились підтримуючі ремонти. Позивачі у судове засідання не з'явились, хоча належним чином повідомлялись про день і час слухання справи. Подали заяву про слухання справи у їх відсутності. Представник відповідача Львівської міської ради проти позову заперечив, вказав на те, що немає підстав для визнання права власності за позивачами, оскільки існує процедура зняття житла із службового та приватизації житла. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. На підставі рішення Радянської районної ради народних депутатів від 09.08.1988р. № 478 видано ордер на жиле приміщення від 20.09.1988р. № 9178. В тому ж році позивачами заселено кімнату площею 16,3 кв.м., а також вільну сусідню кімнату площею 28,9 кв.м. і з 1988 року по даний час позивачі використовують вказані житлові приміщення для проживання своєї сім'ї. Також зазначають, що з 1988 року по даний час отримують повідомлення від комунальних служб про оплату за комунальні послуги на житлову площу 45,2 кв.м. на ту ж площу отримують довідки з ЛКП. Жодних претензій зі сторони ЛКП чи мешканців вказаного будинку до них немає. Квартира знаходиться в задовільному технічному та санітарному станах, оскільки ними з моменту заселення в ній проводились підтримуючі ремонти. Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 30.07.2013 року частково задоволено позов [PERSON], [PERSON], [PERSON] до Львівської міської ради, реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції про визнання права власності житловою площею 44,8 кв.м. В задоволенні решти позовних вимог відмовити. Рішенням суду визнано за [PERSON], [PERSON], [PERSON] та неповнолітнім [PERSON] право власності на квартиру [NUMBER] в будинку [ADDRESS] житловою площею 44,80 кв.м. Разом з тим, судом встановлено, що коридор, вбиральня та кухня на першому поверсі будинку [ADDRESS] знаходиться у спільному користуванні з іншими мешканцями вказаного будинку, тому вимога про залишення таких у спільному користуванні на думку суду є безпідставною. У матеріалах вказаної наявні копії поверхових планів будинку [ADDRESS], у яких зазначено про те, що коридор, вбиральня, комірка та кухня вищезгаданого будинку перебувають у спільному користуванні та визначено їх площі. Судом встановлено, що у позовній заяві ставилось прохання про визнання права власності на квартиру із житловими кімнатами та приміщень загального користування, однак визнано право власності виключно на житлову площу. 20 вересня 1988 року виконавчим комітетом Радянської районної ради народних депутатів м. Львова видано ордер на службове жиле приміщення № 9178 житловою площею 16 кв.м. для проживання з сім'єю з 4 осіб за адресою: [NUMBER] в будинку [ADDRESS]. У тому ж самому році її сім'єю заселено вільну сусідню кімнату площею 28 кв.м. Про те, що сім'я [PERSON] користувалась вказаною кімнатою свідчать довідки форми з місця проживання та реєстрації з ЛКП «Навколо базару» від 21.02.2005р., 31.10.2012р. та від 15.11.2012р. Згідно з копією поверхового плану, квартира [NUMBER] в будинку [ADDRESS] складається з трьох кімнат житловою площею 44,8 кв.м. Відповідно до копії трудової книжки, [PERSON] працювала в житлово-комунальній системі органах місцевого самоврядування у м. Львові на посаді двірника з 10.10.1980 року по 19.11.1999 рік. Судом також встановлено, що службову квартиру [NUMBER] в будинку [ADDRESS] їй було надано у зв'язку з її професійною діяльністю в житлово-комунальній сфері на посаді двірника. ч.1 п.2 ст.125 Житлового кодексу України передбачено, що особи, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років, не можуть бути виселені без надання іншого жилого приміщення. Таким чином громадяни, які проживають у службових житлових приміщеннях, після відпрацювання ними протягом 10 років на посаді, мають право на одержання службового житла а також мають право вимагати надання їм замість службового житла звичайного або зняття з цього житла статусу службового з наступною приватизацією. У зв'язку з тим, що [PERSON] разом зі своєю сім'єю, зверталась у Франківську районну адміністрацію Львівської міської ради із заявою про зняття її квартири з числа службових, однак така не була задоволена, суд вважає, що позивачі мають право на безкоштовну передачу у власність житлового приміщення, яке їм було надано у користування згідно ордеру №9178 від 20.09.1988р. Крім цього, відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Таким чином, оскільки [PERSON] разом з сім'єю у 1988 році було заселено вільну сусідню кімнату площею 28,9 кв.м., яку в подальшому було розділено на дві кімнати і протягом 25 років вони безперервно і відкрито володіли вказаним майном, то на думку суду таке нерухоме майно разом із приміщеннями загального користування набуте позивачами у власність за набувальною давністю в силу ст.344 ЦК України.

Outcome: partial