Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , Третя особа - Білгород-Дністровський районний відділ Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання особи такою, що втратила право користуванням жилим приміщенням. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, але адвокат Холудєєв Б.Є., який діє в її інтересах надав заяву, згідно якої просив розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, однак надав на адресу суду заяву, згідно якої просив розглядати справу у його відсутність, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Білгород-Дністровський районний відділ Державної міграційної служби України в Одеській області в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Відповідно до рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.08.2011 року по справі №2-3736/11 та Витягу про державну реєстрацію прав №31822202 від 27.10.2011 року, позивачка [PERSON] є власницею житлового будинку [ADDRESS] . Згідно домової книги від 27.10.2011 року та повідомлення відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, в зазначеному вище будинку зареєстрований відповідач - [PERSON] . Згідно Довідки №296 від 17.02.2021 року, виданої Виконавчим комітетом Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району та Акту про фактичне місце проживання (не проживання) від 16.02.2021 року гр. [PERSON] зареєстрований, але не проживає за адресою: [ADDRESS] з грудня 2010 року. Факт реєстрації відповідача [PERSON] в зазначеному житловому будинку порушує право позивачки на вільне володіння, розпорядження і користування майном, яка належить їй на праві приватної власності. Позивачка [PERSON] змушена сплачувати за відповідача комунальні послуги, отримувати різного роду поштову кореспонденцію відповідача, що створює незручності для позивача як власника житлового будинку. Згідно ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, що мають в приватній власності житло, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно ст.386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист усіх суб`єктів права власності. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У зв`язку з вищевказаним, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , Третя особа - Білгород-Дністровський районний відділ Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання особи такою, що втратила право користуванням жилим приміщенням обґрунтованими, законними, а отже підлягаючими задоволенню. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Пленум Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у постанові №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначив, що усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71,72,116,156 ЖК УРСР,стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Згідно з ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться у судовому порядку. Оскільки в судовому засіданні з достеменно встановлено, що [PERSON] тривалий час не проживає у спірному житловому будинку, не здійснює оплату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню будинку та не приймає участь у спільному побуті, суд вважає за необхідне визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. При цьому, суд враховує матеріальний стан позивачки, яка самостійно несе тягар утримання майна. Визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням є підставою для зняття її з реєстрації.

Outcome: approved