Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

Позивачі-відповідачі [PERSON], [PERSON], звернулися до суду з позовом (а.с.5-6 т.1, 105-109 т.2) і свої вимоги обґрунтовують тим, що 10 січня 2013 року помер [PERSON] колишній чоловік [PERSON], батько [PERSON] та [PERSON]. Шлюб [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований в 1973 році. Після реєстрації шлюбу [PERSON] переїхала жити до чоловіка. Він мешкав в домоволодінні за адресою: місто Суми, вулиця Сєдова, будинок 33. На той час зазначене домоволодіння належало його матері - [PERSON]. Житловий будинок був загальною площею 51 кв.м., житловою площею 31,8 кв.м., в будинку було дві житлові кімнати. В зв'язку з недостатньою житловою площею в будинку, [PERSON] запропонувала їм на земельній ділянці, на якій був розташований належний їй житловий будинок, збудувати новий житловий будинок, з метою покращення житлових умов всіх членів сім'ї. Розпочато ними з чоловіком будівництво нового житлового будинку було в 1983 році. На той час [PERSON] було 72 роки, вона перенесла два інфаркти, пересувалась тільки в межах будинку. Отримувала вона мінімальну пенсію, будь-яких додаткових доходів не мала. Будівництво вони вели власними силами, в будівництві їм допомагали її батьки як матеріалами, так і грошима. Цеглу купували бувшу у вживанні, чистили її власними силами. Виконувати будівельні роботи допомагали родичі, знайомі. За їх спільною домовленістю, житловий будинок будувався для спільного проживання всієї їх сім'ї і їх долі в ньому ([PERSON], [PERSON], [PERSON]Я.) вони вважали рівними, інших домовленостей між ними не було. Коли [PERSON] після смерті матері став оформлювати документи для прийняття спадщини, була замовлена технічна документація в бюро технічної інвентаризації. В зв'язку з тим, що на той час стіни нового дому були збудовані, вони були внесені в інвентаризаційні документи, з зазначенням дати будівництва - 1984 рік. В свідоцтво про право власності в порядку спадкування після смерті [PERSON] цей недобудований будинок не внесений. За життя [PERSON] були збудовані тільки стіни будинку та його дах, без встановлення перегородок, без будь-яких внутрішніх робіт. На час її смерті всією сім'єю вони мешкали в старому будинку.. В 1987 році вони перебрались жити в новий будинок, але продовжували будувати його поступово. 13.07.1991 року вони з чоловіком розірвали шлюб, вона з дітьми переходили на інше місце проживання, в 1992 році вона була виписана з будинку. В 1993 році до батька в будинок проживати повернулась дочка ([PERSON]І.) з чоловіком, а трохи згодом, в 1994 році - вона з сином [PERSON]. [PERSON] поновила відносини з [PERSON], продовжувала з ним спільне життя і жили вони разом до його смерті. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Вона, позивач по справі [PERSON], тавідповідач [PERSON] є спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] Вона - [PERSON] у встановлений законом термін звернулась до приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини. [PERSON] прийняв спадщину фактично, в зв'язку з тим, що на час смерті [PERSON] мешкав та був зареєстрований разом з ним в будинку за адресою: м. Суми, вул. Сєдова, буд. 33. Проте, свідоцтва про право власності на житловий будинок в нотаріальному порядку вони отримати не змогли, в зв'язку з тим, що в них відсутні необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину правовстановлюючі документи, щодо належності спадкового майна спадкодавцеві, а також в зв'язку з наявністю спору щодо обсягу спадкового майна. З свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.06.1986 року вбачається, що [PERSON] успадкував житловий будинок за адресою: м. Суми, вул. Сєдова, буд. 33, площею 31,8 кв.м. Але цей житловий будинок після побудови нового будинку значився як сарай, а потім його було знесено. Житловий будинок, який розташований на земельній ділянці за адресою: м. Суми, вул. Сєдова, буд. 33, має загальну площу 101,6 кв.м., житлову площу 61,0 кв.м. Для визначення часток в праві спільної сумісної власності на майно, створене з участю [PERSON], [PERSON], [PERSON], за життя [PERSON], вони замовили та отримали звіт про оцінку майна, з якого вбачається, що ринкова вартість спірного домоволодіння станом на дату оцінки - 20.05.2015 року складає 563200грн., в тому числі вартість будівельних матеріалів та робіт стін та даху будинку становить 152801грн., що становить 27/100 його частки. Навіть якщо вважати, що збудовані за життя [PERSON] 27/100 домоволодіння належали їй, як користувачу земельної ділянки, та після її смерті фактично були успадковані [PERSON], добудова будинку була здійснена з 1985 року по 1989 рік [PERSON], під час перебування шлюбу з [PERSON] В зв'язку з зазначеним, вона вважає доведеним, що вони з [PERSON] під час перебування у шлюбі за рахунок спільних подружніх коштів здійснили добудову житлового будинку та надвірних споруд, внаслідок чого ступінь його готовності збільшилась з 27/100 до повної готовності, що є підставою для визнання цього майна спільною сумісною власністю подружжя. Таким чином необхідно визнати за нею - [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою: м. Суми, вул. Сєдова, буд. 33. Спадковим майном, після смерті [PERSON] є 1/2 частина житлового будинку за адресою: м. Суми, вул. Сєдова, буд. 33, яку успадковують в рівних частках спадкоємці - [PERSON] та відповідач - [PERSON] і вона - [PERSON], просить визнати право власності на 1/4 частку житлового будинку за адресою: м. Суми, вул. Сєдова, буд. 33 в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 10.01.2013 року. На час смерті [PERSON] технічна документація фактично була виготовлена, земельній ділянці присвоєний кадастровий номер 5910136600:09:004:0033. Але отримати виготовлену технічну документацію [PERSON] не встиг. Державний акт на земельну ділянку не видавався, що підтверджується довідкою Держземагенства у Сумській області. Відсутність державного акту на право приватної власності на земельну ділянку позбавляє отримати земельну ділянку у власність в порядку спадкування в нотаріальному порядку. В зв'язку з чим право власності на земельну ділянку необхідно визнати за позивачами відповідно до часток у, праві власності на житловий будинок. Просять суд ухвалити рішення, яким визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку з прибудовами та надвірними спорудами за адресою: м. Суми, вул. Сєдова, буд. 33, до складу якого входить: Ж-1 Житловий будинок з прибудовами, Е-погрібник; Пг - погріб; З - убиральня; Л - літній душ; М - навіс; Н - навіс; № 1,2,4 - огорожа, як на частку в спільному майні подружжя; та 1/2 частку земельної ділянки за адресою: м. Суми, вул. Сєдова, буд. 33, кадастровий номер 5910136600:09:004:0033, визнати за [PERSON] право власності на і 1/4 частину житлового будинку з прибудовами та надвірними спорудами за адресою: м. Суми, вул. Сєдова, буд. 33, до складу якого входить: Ж-1 Житловий будинок з прибудовами, Е - погрібник; Пг - погріб; З -убиральня; Л - літній душ;- М - навіс; Н - навіс; № 1,2,4 -огорожа, та 1/4 частку земельної ділянки за адресою: м. Суми, вул. Сєдова, буд. 33, кадастровий номер 5910136600:09:004:0033 в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 10.01.2013 року. Відповідач-позивач [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом (а.с.64, 66-67 т.1) і свої вимоги обґрунтовує тим, що 10 січня 2013 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на належний йому будинок № 33 по вулиці Сєдова в місті Суми. За життя [PERSON] не склав заповіт, а [PERSON] є його сином та спадкоємцем за законом першої черги і вважається таким, що прийняв спадщину відповідно до ст.1268 ЦК України. За життя [PERSON] звернувся до Державного підприємства «Сумський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» щодо оформлення документів, що посвідчують право на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: м. Суми, вул. Сєдова, 33. На час смерті [PERSON], технічна документація була виготовлена, а земельній ділянці був присвоєний кадастровий номер 5910136600:09:004:0033. Проте за життя спадкодавець не отримав державного акту, що в свою чергу позбавляє спадкоємців першої черги отримати земельну ділянку у власність. Так як спадкоємцями за законом першої черги є [PERSON] та його сестра [PERSON], то є необхідність визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку та 1/2 частини земельної ділянки за адресою: м. Суми, вул. Сєдова, 33. Враховуючи той факт, що спадкоємцям першої черги відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а неотримання такого свідоцтва позбавляє можливості здійснювати повноваження власника щодо свого права власності та призводить до порушення прав спадкоємця в розумінні ст.ст.317, 319 ЦК України, [PERSON] змушений звернутися до суду з метою визнання за ним права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, оскільки це право не може бути визнане іншим шляхом. Просить суд ухвалити рішення яким визнати за [PERSON], [INFO], право власності в порядку спадкування за законом на ? частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Суми по вул. Сєдова, 33 до складу якого входить: Ж - 1 - житловий будинок, Ж 1 - житлова прибудова, Е - погрібник, Пг - погріб, З - убиральня, Л - літній душ, М навіс, Н - навіс, 1, 2, 4, огорожа, які належали [PERSON], який помер 10.01.2013 року, визнати за ним право завершення приватизації та оформити на себе право власності на ? частини земельної ділянки, що знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Сєдова, 33. В судовому засіданні позивачі-відповідачі [PERSON], [PERSON] підтримали позовні вимоги, не визнали вимоги [PERSON] і додатково пояснили, що в 1983 році було розпочато будівництво нового житлового будинку по вул.Сєдова,33. На час смерті [PERSON] була побудована коробка будинку. [PERSON] прийняв у спадщину старий будинок після смерті матері. В 1990 році, станом на 18.11.1990 року [PERSON] та [PERSON] закінчили будівництво нового будинку, але перейшли жити до нового будинку в 1987 році. В 1991 році шлюб між ними був розірваний, з літа 1990 року [PERSON] з [PERSON] не проживала. В 1993 році повертається жити до будинку [PERSON] з сімєю. В цьому ж 1993 році був знесений старий будинок. В 1994 році [PERSON] повернулася до [PERSON] і в новому будинку по вул.Сєдова,33 вони повністю облаштували залу (вікна, підлогу). З господарських споруд погрібник Е, погріб пг будували [PERSON] і [PERSON], вбиральня З була збудована в 1989 році. Літній душ був збудований [PERSON] та [PERSON] в 2000 році, навіси М і Н були збудовані [PERSON], [PERSON] в 2003 році. Заявивши в позові вимоги про визнання права власності на частку земельної ділянки, [PERSON], [PERSON] зазначили, що просять за ними також визнати право на завершення передачі земельної ділянки їм у власність. Відповідач-позивач [PERSON] підтримав свої позовні вимоги, не визнав вимоги [PERSON], [PERSON] і додатково пояснив, що новий будинок розпочала будувати його бабуся [PERSON], а після її смерті будинок будувався в 80-х роках його батьком. На час смерті [PERSON] була побудована лише коробка нового будинку. В 1995 році будинок не був повністю готовий для проживання, не була завершена зала, в 2002 році чи в 2001 році завершили облаштування великої кімнати (зали). Мати приймала в якійсь мірі участь в будівництві нового будинку. Щодо частки матері в збудованому будинку та господарських будівлях ? заперечував. Газопостачання до будинку провели в 1997 році. Старий будинок знесли приблизно в 1995-1996 роках. Представник відповідача ДП «Сумський інститут землеустрою» в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. В відзиві на позов зазначали, що ДП «Сумський інститут землеустрою» зобовязання з виготовлення технічної документації із землеустрою на підставі укладених з [PERSON] договорів виконало в повному обсязі і належним чином. Сумська міська рада заперечувала проти задоволення позову, в письмових запереченнях зазначила, що передача земельних ділянок територіальної громади м.Суми у власність належить до виключних повноважень Сумської міської ради. Приватний нотаріус [PERSON], реєстраційна служба Сумського міського управління юстиції надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Свідок [PERSON] інженер КП «Сумське міське БТІ» пояснила, що власника житлового будинку зазначають згідно з електронною базою БТІ, але не вказують перелік майна, власником якого є особа. Житловий будинок «А-І», який був розташований на земельній ділянці по вул.Сєдова,33 в м.Суми, був внесений до свідоцтва про право на спадщину. Станом на 1986 рік новий будинок по вул.Сєдова,33 був в стадії будівництва. Згідно з матеріалами інвентаризаційної справи станом на 1984 рік були збудовані фундамент, стіни, перекриття нового будинку, готовність будинку в 1986 році була 69%. Будинок «А-І» був знесений в 1993 році. Свідок [PERSON] рідна сестра [PERSON] пояснила, що [PERSON] з сімєю жила в старому будинку, там проживала і мати [PERSON] В 1984 році їх сімя та [PERSON] почали будувати новий будинок. В 1984 році буди збудовані стіни нового будинку. В 1985 році [PERSON] померла. В 1987 році [PERSON] перейшли в новий будинок ( в будинку були готові дві кімнати). [PERSON] мала заробіток, додатково ще підробляла. [PERSON] мала пенсію в розмірі 45руб. Допомагали будувати будинок наші батьки. Новий будинок будувало подружжя [PERSON]. На день смерті [PERSON] були збудовані лише стіни нового будинку (підлоги, вікон не було), перегородок в будинку не було, чи був дах не памятає. Будували новий будинок [PERSON] та [PERSON] за згодою [PERSON] В 1990 році новий будинок був збудований. Свідок [PERSON], яка знає [PERSON] з 1979 року, пояснила, що новий будинок будували [PERSON] та її чоловік [PERSON] Вона приходила до [PERSON] один чи два рази на рік. В 1986 році будинок ще будували, збудований був дах будинку, були перегородки, стіни. Добудували будинок в 1990-1991 роках. Свідок [PERSON], яка знає [PERSON] з 1988 року, пояснила, що вона бувала в гостях у [PERSON] за адресою м.Суми, вул.Сєдова,33 і їй відомо, що в 1988 році будівництво будинку ще не було завершено. На 30.11.1990 року будинок був збудований, а саме житлова кімната, де жив [PERSON], кімната батьків і кімната [PERSON], велика кімната (зала) ще не була завершена. Новий будинок будували [PERSON] з чоловіком. Свідок [PERSON], яка є хрещеною [PERSON], пояснила, що вона знає сімю [PERSON] з 1973 року, вони жили у старому будинку по вул.Сєдова,33 в м.Суми, і почали будувати новий будинок. Після смерті [PERSON] через 1,5 роки перейшли жити до нового будинку ( в будинку були облаштовані галерея, житлова кімната). На 1989 рік, коли [PERSON] виповнилося 16 років в листопаді, в будинку все було облаштовано, крім зали (ця кімната була закрита, в ній ще не було підлоги). Свідок [PERSON] двоюрідний брат [PERSON] пояснив, що він був в будинку по вул.Сєдова,33 в м.Суми в 1995-1997 роках і звернув увагу, що одна велика кімната не була закінчена будівництвом (стіни цегла, підлоги не було). Новий будинок будували [PERSON] та [PERSON]. Років 7 в будинку не жила [PERSON] Коли він був в цьому будинку в 2005 році, то уже [PERSON] та [PERSON] проживали разом до смерті [PERSON] Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, показання свідків, перевіривши матеріали справи, вважає позови такими, що не підлягають задоволенню, з таких підстав: Судом встановлено, що позивач [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 02.03.1973 року. Згідно з рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 12.05.1991 року шлюб між ними був розірваний. Рішенням суду встановлено, що [PERSON] та [PERSON] спільно не проживали з липня 1990 року. Свідоцтво про розірвання шлюбу видано 13.07.1991 року. Викладені обставини підтверджуються рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 12.05.1991 року (оригінали рішень за 1991 рік), копією свідоцтва про укладення шлюбу, копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.10,11). В період шлюбу до припинення спільного проживання з [PERSON] в липні 1990 року позивач [PERSON] проживала за адресою [INFO]. Мати [PERSON] [PERSON] після смерті свого чоловіка [PERSON] успадкувала будинок по вул.Сєдова,33 в м.Суми, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом (матеріали інвентаризаційної справи а.с.19). В матеріалах інвентаризаційної справи цей будинок зазначений під літ. «А-І», рік будівництва 1953 рік (інвентаризаційна справа а.с.24). За життя [PERSON] було розпочато будівництво нового житлового будинку, зазначеного в матеріалах інвентаризаційної справи під літ. «Ж-І», сіней «ж-1», «ж-2». Будь-які дозвільні документи стосовно початку будівельних робіт, проект будівництва житлового будинку в матеріалах справи відсутні. В технічних паспортах на житловий будинок по вул.Сєдова,33 в м.Суми, які надавалися позивачами [PERSON] та [PERSON], вказаний рік побудови будинку «Ж-І» з житловою прибудовою «ж-І» - 1984 рік (а.с.18, т.1). Відповідач-позивач [PERSON] надав технічний паспорт, в якому зазначений рік спорудження будинку з прибудовами та господарськими спорудами 1993 рік (а.с.171-174 т.1). З пояснень сторін в судовому засіданні було встановлено, що рік побудови будинку зазначається в технічному паспорті зі слів замовника технічного паспорту. Свідок [PERSON] підтверджувала, що на час смерті [PERSON] були збудовані лише стіни нового будинку. Свідок [PERSON] підтверджувала, що в 1986 році будівництво нового будинку по вул.Сєдова,33 в м.Суми ще тривало, були збудовані дах будинку, стіни, внутрішні перегородки. З оціночного акту в матеріалах інвентаризаційної справи (а.с.25, 28) вбачається, що станом на 22.10.1984 року в будинку Ж-І, який перебував в стадії будівництва, були збудовані фундамент, стіни, перекриття, дах. При проведенні технічної інвентаризації станом на 06.03.1986 року встановлено, що за адресою м.Суми, вул.Сєдова,33 розташований житловий будинок «А-І», господарські споруди погребняк «Е», погріб «Е», вбиральня «З», огорожа №1-3, самовільно будується житловий будинок «Ж-І» з прибудовою «ж-І» (матеріали інвентаризаційної справи а.с.30). [PERSON] померла 25.06.1985 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.120 т.1). Після смерті [PERSON] її син [PERSON] 09.06.1986 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого останній успадкував житловий будинок, житловою площею 31,8 кв.м за адресою м.Суми, вул.Сєдова,33, розташований на земельній ділянці, площею 910 кв.м (матеріали інвентаризаційної справи а.с.46). Це будинок, який в технічній документації, зазначений як будинок «А-І». Згідно з ст.90 ЗК УРСР 1970 року при переході права власності на будівлю переходить також і право користування земельною ділянкою або її частиною. Отже, успадкувавши після смерті матері [PERSON] житловий будинок «А-І», до [PERSON] перейшло право користування земельною ділянкою по вул.Сєдова,33 в м.Суми. Після смерті [PERSON] [PERSON], його дружина [PERSON] продовжували будувати новий будинок «Ж-І». Допитані судом свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили, що будували будинок [PERSON] та [PERSON] Стосовно визначення року, коли було завершено будівництво будинку «Ж-І» з житловою прибудовою «ж-І», то в матеріалах інвентаризаційної справи (а.с.31) в акті поточних змін відображено, що станом на 31.05.1993 року добудований будинок «Ж-І» з прибудовою «ж-І». Був складений технічний паспорт на житловий будинок станом на 31.05.1993 року з зазначенням, що житловий будинок «Ж-І», прибудова «ж-І» збудовані самочинно (а.с.124-129 т.1). З пояснень [PERSON] вбачається, що новий будинок був збудований в 1990 році Свідок [PERSON] пояснила, що будинок був збудований в 1990 1991 роках. Свідок [PERSON] підтвердила, що станом на 30.11.1990 року будинок був збудований, але не були завершені будівельні роботи в залі (в технічному паспорті це кімната 6, площею 25,5 кв.м а.с.20, 234 т.1). Свідок [PERSON] пояснювала, що станом на листопад 1989 року будівництво будинку було завершено, крім облаштування великої кімнати (зали), де ще не було підлоги. Отже, свідки зазначали період з 1989 року по 1991 рік як рік закінчення будівництва будинку «Ж-І» (але не були завершені будівельні роботи в житловій кімнаті будинку, площею 25,5 (24,6) кв.м технічний паспорт а.с.234 т.1), технічна інвентаризація домоволодіння з 1987 року по 1993 рік не проводилася і в матеріалах інвентаризаційної справи містяться відомості про закінчення будівництва будинку станом на травень 1993 року. Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 12.05.1991 року встановлено, що [PERSON] припинила спільне проживання з [PERSON] в липні 1990 року. [PERSON] пояснила, що вона не проживала в будинку по вул..Сєдова,33 з літа 1990 року і повернулася до будинку по вул..Сєдова,33 в 1994 році, де проживала з [PERSON] однією сімєю без реєстрації шлюбу, і після повернення її до будинку в 1994 році були закінчені будівельні роботи в житловій кімнаті, площею 25,5 кв.м. Письмові докази, які б підтверджували, що будинок був збудований станом на 1990 рік, в матеріалах справи відсутні. Старий будинок «А-І» був знесений в 1996 році, що підтверджується актом поточних змін в матеріалах інвентаризаційної справи (а.с.31). Суд, оцінюючи позицію позивачів [PERSON], [PERSON], які в первісному позові (а.с.5-6 т.1) стверджували, що новий будинок був збудований в 1984 році, а в подальшому змінили обґрунтування позову, надаючи докази, що будинок був збудований в 1990 році, показання свідків стосовно закінчення будівництва нового будинку в період з 1989 по 1991 рік без завершення будівельних робіт в одній кімнаті, відсутність у [PERSON] письмових доказів щодо підтвердження проведення будівельних робіт по будівництву нового будинку, суд дійшов висновку, що будинок по вул.Сєдова,33 в м.Суми не був завершений будівництвом в 1990 році. Матеріали інвентаризаційної справи свідчать про те, що будинок був добудований в 1993 році і цей доказ суд вважає належним і допустимим щодо визначення року закінчення будівництва будинку. Позивач [PERSON] просить визнати за нею право власності на 1/2 житлового будинку з прибудовами та господарськими спорудами, до складу якого входить житловий будинок «Ж-І» з прибудовами, погрібник «Е», погріб «пг», вбиральня «З», літній душ «Л», навіси «М» і «Н», огорожа як на частку в спільному майні подружжя. З технічного паспорту на домоволодіння (а.с.232-235 т.1) вбачається, що прибудови «ж-3», «ж-4», які є невідємною частиною будинку, були збудовані в 1996 році, погрібник «Е» в 1996 році, літній душ «Л» в 2008 році, навіс «М» в 2008 році, навіс «Н» в 1996 році. Згідно з Інструкцією про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженого наказом Держбуду України від 24.05.2001 року №127 із змінами та доповненнями, не належать до самочинного будівництва зведення на земельній ділянці літніх душових, навісів, вбиралень, погребів, входів в погреби, а також індивідуальні житлові будинки, господарські будівлі та прибудови до них, побудовані до 05.08.1992 року. Зазначені господарські будівлі та споруди були збудовані в домоволодінні в той час, коли [PERSON] та [PERSON] не перебували в зареєстрованому шлюбі. Згідно з ст.17 Закону України «Про власність», який діяв з 1991 року і втратив чинність в 2007 році, майно, придбане внаслідок спільної праці членів сімї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 25.12.2013 року №6-135цс13 майно, набуте до 01 січня 2004 року під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є обєктом їхньої спільної сумісної власності, якщо майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сімї (спільною працею слід вважати їх спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, обєднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту, бюджету). Необхідно встановлювати не лише обставини щодо факту спільного проживання сторін у справі, а й ті обставини, що спірне майно було придбане сторонами внаслідок спільної праці. Стаття 74 Сімейного кодексу України, який діє з 01.01.2004 року, передбачає, що якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Відсутнє рішення суду, яке б встановлювало факт спільного проживання однією сімєю [PERSON] та [PERSON] після поновлення їх подружніх стосунків, і стосувалося б років будівництва в домоволодінні прибудов до житлового будинку, господарських будівель та споруд, право власності на які позивач [PERSON] просить визнати за нею ? частка в спільному майні. Така вимога (встановлення факту спільного проживання) [PERSON] не заявлялася, як і вимога щодо визнання цих споруд обєктом спільної сумісної власності. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу УРСР (далі Інструкція), яка була затверджена 31.01.1966 року, наказ Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56 передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, в тому числі і тих, що належать громадянам на праві особистої власності. Згідно з Інструкцією будинки, що підлягають реєстрації, повинні бути закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих (п.4). Реєстрація провадиться на підставі документів, що встановлюють право власності згідно з додатком №1, за яким до правовстановлюючих документів, на підставі яких здійснюється реєстрація жилих будинків, віднесено нотаріально посвідчені договори про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку та затверджений виконкомом місцевої Ради акт про прийняття будинку в експлуатацію. Реєстрація права власності на будинок або домоволодіння здійснюється місцевими бюро технічної інвентаризації. Аналогічні підстави реєстрації права власності на житлові будинки встановлені в Правилах державної реєстрації обєктів нерухомого майна, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу від 31.12.1995 року №56 (втратив чинність на підставі наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 02.07.2012 року №327). Тимчасове положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2012 року №7/5 передбачало, що державній реєстрації підлягає право власності на закінчене будівництвом нерухоме майно, яке прийнято в експлуатацію у встановленому законодавством порядку (п.1.6). Наведені нормативно-правові акти були чинними за життя [PERSON] та регулювали питання оформлення права власності на обєкти нерухомості, однак останнім не виконані. До компетентних органів виконавчої влади із заявами про прийняття домоволодіння в експлуатацію та реєстрацію за ним права власності [PERSON] не звертався. [PERSON] помер 10.01.2013 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є донька [PERSON], яка прийняла спадщину шляхом подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини і син [PERSON], який є таким, що прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Викладені обставини підтверджуються копією свідоцтва про смерть (а.с.7 т.1), копією спадкової справи після смерті [PERSON] (а.с.77-101 т.1 ), довідкою з місця реєстрації, довідкою адресно-довідкового підрозділу ГУДМС (а.с.29, 32 т.1 ). Приватний нотаріус [PERSON] відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на збудований будинок, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.150 т.2). За відсутності реєстрації права власності на домоволодіння по вул.Сєдова,33 в м.Суми має бути встановлений факт належності домоволодіння на праві власності за померлим [PERSON], що має передувати вимогам про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Така вимога [PERSON], [PERSON] не заявлялася. Згідно з п.9 Прикінцевих положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» орган державного архітектурно-будівельного контролю до 31.12.2015 року безоплатно з дня подання заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені обєкти будівництва, збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, за результатами технічного обстеження приймає в експлуатацію індивідуальні житлові будинки, господарські будівлі і споруди, збудовані у період з 05.08.1992 року до 12.03.2011 року. Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.04.2015 року №79 затверджений Порядок прийняття в експлуатацію і проведення технічного обстеження індивідуальних житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських будівель і споруд, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт. Збудований житловий будинок «Ж-І» з прибудовами не прийняті в експлуатацію. Без прийняття в експлуатацію збудованого будинку з прибудовами за адресою м.Суми, вул.Сєдова,33 вимога [PERSON] про визнання права власності на ? частину цього будинку з господарськими будівлями (погрібник «Е», погріб «пг», вбиральня «З», літній душ «Л», навіси «М» і «Н») є передчасною. [PERSON] не заявлена вимога про визнання збудованого будинку з прибудовами та господарськими будівлями обєктом права спільної сумісної власності. Позивачами [PERSON] та [PERSON] наданий суду експертний висновок будівельно-технічного дослідження (а.с.152-158 т.2). Згідно з цим висновком збудований житловий будинок «Ж-І» з прибудовами та господарськими спорудами та будівлями відповідає державним будівельним нормам. Відсутній висновок про відповідність будинку з господарськими будівлями по вул..Сєдова,33 в м.Суми протипожежним нормам і правилам. Отже, з викладених підстав вимоги [PERSON]Я про визнання права власності на 1\\2 частину будинку з господарськими будівлями як частку в спільному майні, вимоги [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на частину будинку в порядку спадкування задоволенню не підлягають. Рішенням Сумської міської ради від 16.12.2009 року №3279-МР [PERSON] була надана згода на виготовлення технічної документації щодо земельної ділянки по вул..Сєдова,33 в м.Суми, орієнтовною площею 0,0975га, цільове призначення надання земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.14-15 т.1). 06.02.2012 року між ДП «Сумський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» та [PERSON] був укладений договір №84 на виконання топографо-геодезичних робіт на земельній ділянці по вул.Сєдова,33 в м.Суми, договір №85 на виконання проектно-вишукувальних робіт по виготовленню технічної документації із землеустрою, договір №86 на виготовлення обмінного файлу на земельну ділянку для внесення інформації про неї до єдиної інформаційної системи Державного земельного кадастру (а.с.40,42,44 т.1). Були підписані акти прийняття-здачі виконаних робіт (а.с.41,43,45 т.1). Сумська міська рада не приймала рішення про передачу земельної ділянки по вул.Сєдова,33 в м.Суми у власність [PERSON] Успадкувавши після смерті матері [PERSON] житловий будинок «А-І», до [PERSON] перейшло право користування земельною ділянкою по вул.Сєдова,33 в м.Суми на підставі ст.90 ЗК УРСР. Відповідно до\~\~ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування, із збереженням її цільового призначення. При цьому право власності спадкодавця на земельну ділянку повинно бути підтверджено державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно зі ст.ст.125, 126 ЗК України (в чинній редакції станом на лютий 2012 року) право власності на земельну ділянку виникає із моменту державної реєстрації цього права та посвідчується державним актом. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування матиме місце за наявності сукупності наступних юридичних фактів: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами;одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримані, то право власності на земельну ділянку не виникає, та відповідно до ст.1216 ЦК України не переходить до спадкоємців. [PERSON] державний акт на земельну ділянку по вул.Сєдова,33 в м.Суми не отримав, тому право власності на цю земельну ділянку не може бути визнано судом за спадкоємцями. Згідно з п.3.5 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування» якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання документа, що посвідчує право власності. Як вбачається з матеріалів справи, спадкоємці після смерті [PERSON] [PERSON] та [PERSON] не зверталися до Сумської міської ради з приводу завершення процедури приватизації земельної ділянки по вул.Сєдова,33 в м.Суми. Згідно з ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Передача земельних ділянок територіальної громади м.Суми у власність належить до виключних повноважень Сумської міської ради. Згідно з ст.120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці обєкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Отже, спадкоємець житлового будинку, отримавши спадщину і зареєструвавши на себе право власності на житловий будинок, вправі звернутися до компетентного органу щодо надання йому у власність земельної ділянки, яка була у користуванні спадкодавця. З врахуванням викладеного, в задоволенні вимог [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку, в тому числі і в порядку спадкування, а також вимог [PERSON] про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки необхідно відмовити за необґрунтованістю.

Outcome: dismissed