Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], в якій просять зобов'язати відповідачів виконати за власний рахунок роботи по приведенню здійсненої прибудови до належного стану, мотивуючи свої вимоги тим, що їм на праві власності належить квартира [ADDRESS], яка знаходиться на 5 поверсі будинку у 2 під'їзді. Відповідачами - власниками квартири №18 була здійснена надбудова аттікового (шостого) поверху, в результаті чого ділянка даху над квартирою позивачів - №20 представляє собою понижену частину по відношенню до даху сусідського під'їзду та по відношенню до даху надбудови, що тягне значне накопичення снігу на даху у зимовий період, у зв'язку з чим можливе руйнування конструкції. Крім того зазначили, що будівництво надбудови аттікового поверху над першим та другим під'їздами, яке почалося ще у 2008 році, досі не завершено, а після його завершення буде відсутній доступ на крівлю та в даховий простір над квартирою позивачів, слухові вікна для доступу на крівлю з боку горища та для провітрювання деревини стропильної системи не виконані. Будівельне сміття, що накопичилося під час будівництва, не вивозилося, залишалося прямо на горищному перекритті безпосередньо над квартирою №20, що викликало значне перевантаження перекриття. Відвід атмосферної води зі скату надбудованого поверху здійснюється неорганізованим чином на ділянку крівлі над квартирою позивачів №20. Існуюча водостічна труба, розташована на даній ділянці, не була розрахована на відвід такого об'єму води, тому при інтенсивних опадах вода відводиться не по водостічній трубі, а переливається через карнизний жолоб на вулицю з висоти п'ятого поверху. В результаті огляду ділянки даху над квартирою №20 спеціалістами фірми «Зодчий» було встановлено, що при будівництві надбудови аттікового поверху частина елементів стропильної системи була демонтована, однак при цьому не було забезпечено належного стану для безпеки експлуатації збережених елементів стропильної системи та крівлі. Враховуючи викладене, позивачі вважають, що такі дії порушують їх права, оскільки здійснена надбудова створює загрозу поступової руйнації даху над квартирою №20 через допущені при будівництві помилки. Тому просять зобов'язати відповідачів виконати за власний рахунок наступні роботи: виконати нову ділянку даху, розташовану на одному рівні з дахом надбудови аттікового поверху, для чого здійснити реконструкцію стропильної системи на цій ділянці; здійснити реконструкцію системи відводу води з крівлі надбудованого поверху таким чином, щоб виключити неорганізований викид великої маси води на ділянку даху над квартирою позивачів №20; забезпечити доступ до горищного простору над квартирою позивачів №20 із загальної сходової клітки, а не з боку надбудованого поверху, а також влаштувати слухове вікно для виходу на крівлю та провітрювання деревини; прибрати з перекриття будівельне сміття, що накопичилося; здійснити посилення стін шляхом встановлення на поперечні стіни металевих тяжів, роботи по посиленню стін металевими тяжами вести по технічній документації, розробленій спеціалізованою проектною організацією та стягнути з відповідачів витрати по сплаті судового збору. В судовому засіданні позивачі, представник позивача підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити у повному обсязі з підстав, наведених у позові. Також додатково зазначили, що апеляційним судом скасовано рішення Дзержинського районного суду м.Харкова про визнання права власності на спірну будівлю, оскільки порядок про прийняття в експлуатацію завершених будівництвом об'єктів не було дотримано. А згідно законодавства експлуатацію з порушенням вказаного порядку об'єктів без введення в експлуатацію заборонена. Тому вважають, що відповідачі не мають права використовувати не введене в експлуатацію майно, не здійснили жодних дій для введення самовільно збудованого об'єкту в експлуатацію та своєю бездіяльністю призводять до руйнування власності позивачів. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні 28.07.2014 року проти позову заперечував у повному обсязі, посилаючись на те, що немає доказів вини лише [PERSON] у порушенні прав позивачів, оскільки вказана надбудова було здійсненна спільними зусиллями декількох мешканців будинку по [ADDRESS]. В подальшому представник відповідача в судові засідання, призначені на 06.11.2014 року, 15.12.2014 року, 15.01.2015 року, 11.02.2015 року не з'явився, про розгляд справи був повідомлений своєчасно, причини неявки суду не повідомив. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений своєчасно, причини неявки суду не повідомив. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про розгляд справи була повідомлена своєчасно, причини неявки суду не повідомила. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Також надала суду письмові пояснення, згідно яких в обґрунтування своїх заперечень посилалась на рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 15.11.2011 року, яким в задоволенні позовних вимог [PERSON] та [PERSON] відмовлено, зазначаючи про те, що зазначеним рішенням, яке набуло законної сили, встановлено, що будівельна конструкція не погіршує технічний стан та експлуатаційну придатність будівлі в цілому, частиною якої є, зокрема, квартира позивачів, причинний зв'язок між її технічним станом та їхніми діями відсутній. Також зазначає, що технічні висновки, на які посилаються позивачі в обґрунтування своїх вимог, лише констатують стан стін та даху квартири позивачів на момент їх проведення, проте не стосуються причин виникнення такого фактичного стану. Крім того, зазначені висновки носять рекомендаційний характер та спеціаліст не попереджений про відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Крім того, вважає, що позивачами не надано доказів, які б свідчили про те, які перешкоди наявні у них та в чому саме вони полягають. Надала суду заяву про застосування строків позовної давності у три роки, посилаючи на те, що про порушення свого прова позивачі знали ще у 2008 році, на підставі чого просила у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи Харківська обласна організація Національної спілки художників України в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи Управління служб у справах дітей ДПСП ХМР в судове засідання не з'явився, надав суду клопотання про розгляд справи без участі третьої особи. Представник третьої особи Харківської міської ради в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, зазначивши, що відповідачами будівельні роботи були здійснені самочинно, без відповідної належним чином погодженої проектної документації. Суд, вислухавши пояснення позивачів, представника позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, дійшов наступних висновків. У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що позивачам [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної часткової власності квартира №20, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Цей факт встановлюється свідоцтвом про право власності на житло, виданого директором Колективного підприємства «Харківський художньо-виробничий комбінат» 28.12.1998 року. Згідно матеріалів позову, мешканці п'ятого поверху будинку №20 по вул. Культури у м.Харкові здійснили перепланування та побудували мансардний поверх, в результаті чого було здійснено перебудову квартир та поєднано їх з вказаним мансардним поверхом. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно п.5 ст. 319 ЦК України власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Згідно ст.383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Також відповідно до ст.10 ЖК України громадяни зобов'язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержуватися правил користування жилими приміщеннями. Статтею 152 ЖК України передбачено, що переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянам на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів. Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 11.12.2008 року за [PERSON] визнано право власності на реконструйовану квартиру №18, розташовану на 5-му та мансардному поверсі п'ятиповерхового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Рішенням судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 18.06.2013 року апеляційну скаргу [PERSON] та [PERSON] задоволено, рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 11.12.2008 року скасовано, у задоволенні позову [PERSON] до Харківської міської ради про визнання права власності на самочинно реконструйовану квартиру - відмовлено. Згідно рішення сесії Харківської міської ради №2 від 23.06.2004 року з наступними змінами, затверджено «Порядок вирішення питань, пов'язаних із самочинним будівництвом» у відповідності до норм діючого законодавства. Відповідно до ст.18 Закону України «Про планування і забудову територій» при здійсненні планування і забудови територій на місцевому рівні повинні враховуватися приватні та громадські інтереси. Звернення мешканців будинку до Харківської міської ради свідчать про порушення їх інтересів. Відповідно до ст.10 Закону України «Про архітектурну діяльність», «Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт», затвердженого Наказом держкомітету, будівництва, архітектури та житлової політики України від 05.12.2000 року за № 273 виконання будівельних робіт до отримання відповідного дозволу забороняється. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм, правил, місцевих правил забудови населених пунктів. Як вбачається із матеріалів справи та пояснень представника третьої особи - Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області, відповідачами такий дозвіл отримано не було, будівельні роботи здійснені самочинно, без відповідної належним чином погодженої проектної документації. Також, згідно листа №7/20-420 від 28.11.2014 року Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області повідомляв, що за самовільне влаштування у 2008 році мансардного поверху до квартир №7,8,18,19 житлового будинку по [ADDRESS] власників квартир - [PERSON], [PERSON], [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності згідно ст. 97 КУпАП. Інформація щодо наявності документів, що надають право на виконання будівельних робіт з реконструкції та надбудови над квартирами №7,8,18,19 у житловому будинку по [ADDRESS] та вводу об'єктів в експлуатацію у встановленому законодавством порядку в Департаменті відсутня. Крім того, згідно ст. 382 ЦК України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України №4-рп/2004 року від 02 березня 2004 року: допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладочки, горища, та ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. Власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир. Питання використання горища не було погоджено відповідачами з мешканцями будинку, що є порушенням зазначених вище норм права. Згідно п.4.4.17 Наказу №76 від 17.05.2005 року «Про затвердження правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» передбачено, що не допускається змінювати конструкцію несучих елементів даху без проектів. В даному випадку це положення законодавства України відповідачами не було виконано. Згідно ст.13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства, при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчинюються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Частиною 6 статті 13 ЦК України передбачено, що у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав, які встановлені частинами другою-п'ятою ст. 13 ЦК України, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені Законом. Згідно наказу Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року №76, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.08.2005 року за №927/11 207, реконструкція жилого будинку - комплекс будівельних робіт, спрямованих на поліпшення експлуатаційних показників приміщень житлового будинку шляхом їх перепланування та переобладнання, надбудови, вбудови, прибудови з одночасним приведенням їх показників відповідно до нормативно-технічних вимог. Пунктом 1.4.1 цих Правил передбачено, що переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства. Із пункту 1.4.5. цих Правил вбачається, що для одержання дозволу на переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень їх власник або уповноважена ним особа, наймач (орендар) приміщення за згодою його власника подають до органу місцевого самоврядування заяву про надання дозволу на переобладнання або перепланування та, у разі необхідності, можуть подаватися такі документи: копія свідоцтва на право власності або договору найму (оренди) приміщення; копія поповерхових планів, завірених в установленому порядку; проект переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, погоджений в установленому порядку; згода власників, співвласників (наймачів) або уповноважених ними осіб на переобладнання та перепланування приміщень, що перебувають у їх спільній власності. Також у пункті 4.3.3 вказаних Правил встановлено, що не допускається: деформація конструкцій, оголення арматури та руйнування захисного шару в залізобетонних перекриттях, підвищена звукопровідність (прокладок під балками, лаг та ін.), ушкодження деревини балок, особливо в місцях їхнього закладення в стіни і прогони, наявність тріщин, особливо в несучих елементах (балках, прогонах). Пунктом 1.4.6. цих Правил передбачено, що власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов'язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану. Крім того, згідно ч.3 ст. 100 Житлового Кодексу УРСР, якщо особа допустила самовільне переобладнання чи перепланування жилого або підсобного приміщення, то особа зобов'язана за свій рахунок привести приміщення у попередній стан. Таким чином, при здійсненні будь-яких робіт, пов'язаних із реконструкцією, перебудовою тощо об'єктів спільної сумісної власності у багатоквартирних житлових будинках, повинні в обов'язковому порядку враховуватися законні права та інтереси власників та користувачів квартир, власників нежитлових приміщень. Не виконання норм законодавства щодо правил проведення ремонтних робіт, робіт з переобладнання та реконструкції є порушенням прав інших власників житла та інших мешканців будинку. Доказів того, що є дозвіл органів місцевого самоврядування на перепланування та побудову мансардного поверху, матеріали справи не містять. Враховуючи наведені норми, а також ту обставину, що право власності [PERSON] на реконструйовану квартиру №18, розташовану на 5-му та мансардному поверсі п'ятиповерхового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] було скасовано, суд дійшов висновку, що збудована відповідачем надбудова є самочинним будівництвом. Частиною 7 статті 376 ЦК України передбачено, що у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил, суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Згідно із п. 5 Постанови Пленуму ВССУ за №6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», встановлено, що відповідно до вимог статті 376 ЦК право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинного збудоване нерухоме майно (ч.4 ст.376, ст.. 391 ЦК). Позивачами для підтвердження обставин порушення їхніх прав суду надано технічний висновок про стан стін у квартирі 20 у жилому будинку 20 по вул. Культури у м.Харкові, виготовленого на замовлення [PERSON] фірмою «Зодчий» (ліцензія АВ 356370) від 26.03.2012 року та технічний висновок про стан даху над квартирою 20 у жилому будинку 20 по вул. Культури у м.Харкові, виготовленого на замовлення [PERSON] фірмою «Зодчий» (ліцензія АВ 356370) від 13.05.2012 року. Згідно висновку від 26.03.2012 року, причиною виникнення тріщин у стінах та горищному перекритті є вплив горизонтальних зусиль від будівельних конструкцій надбудови аттікового поверху на зовнішні стіни будівлі. При цьому була втрачена просторова жорсткість у місцях сполучення внутрішніх стін із зовнішніми стінами. Після завершення будівництва надбудови та збільшення навантаження від стін та перекриття надбудови деформації у стінах та перекритті верхнього поверху може збільшитися. Для ліквідації деформацій, а також поновлення просторової жорсткості будівлі необхідно провести посилення стін шляхом встановлення на поперечні стіни металевих тяжів. Згідно технічного висновку про стан даху від 13.05.2012 року, причиною утворення протікань атмосферних вод з боку даху над квартирою 20 є неякісне виконання будівельних робіт по будівництву надбудови аттікового поверху. Для приведення будівельних конструкцій даху у нормальний експлуатаційний стан та ліквідацію негативних наслідків від будівництва надбудови необхідно виконання комплекса ремонтно-відновлювальних робіт. При цьому зазначено, що нормальний експлуатаційний стан даху над квартирою 20 можливий за двома варіантами: 1) у терміновому порядку встановити нову стропильну ногу впродовж нової стіни прибудови та забезпечити опору на неї дощатої обрещітки; провести посилення стропильних ніг; провести ремонт примикань крівлі до стін та заміну ділянки конькового покриття; прибрати з перекриття накопичене будівельне сміття; здійснити опору конькового брусу на стіни шляхом встановлення парних накладок на несучих частинах; у вузлах сполучення елементів стропильної системи встановити додаткові скоби; провести реконструкцію системи відведення води з крівлі надбудованого поверху таким чином, щоб виключити неорганізований викид великої маси води на ділянку даху над квартирою №20; забезпечити проникнення до горищного простору над квартирою №20 із загальної сходової кліки, а також встановити слухове вікно для виходу на крівлю та провітрювання деревини; 2) над квартирою №20 здійснити нову ділянку даху, розташовану на одному рівні з дахом надбудови аттікового поверху, для чого провести реконструкцію стропильної системи на цій ділянці; організувати загальну систему відводу води з даху; прибрати з перекриття накопичене будівельне сміття; забезпечити доступ до горищного простору над квартирою №20 із загальної сходової кліки. Суд вважає за моживе прийняти до уваги вказані висновки спеціаліста, виходячи з наступного. У порядку п.1 ст.54 ЦПК України спеціалістом мож бути особа, яка володіє спеціальними знаннями та навичками застосування технічних засобів і може надавати консультації під час вчинення процесуальних дій з питань, що потребують відповідних спеціальних знань і навичок. Зазначені вище висновки про стан стін та стан ділянки даху над квартирою позивачів здійснений ліцензованою організацією - Товаристовом з обмеженою відповідальністю фірмою «Зодчий», а тому суд дійшов висновку, що висновки надано спеціалістами, що мають достатній рівень технічних знань відповідно до ліцензійних умов. Згідно ч.1 ст.22 Постанови Пленуму ВССУ за №6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Відповідно до ч.1, 3-5 п.24 Постанови, знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір. Відповідно до ч.4 вказаної статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінюючи зібрані по справі докази, суд вважає доведеним факт порушення з боку [PERSON] прав позивачів. Разом із тим, відповідно до ст.30 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Згідно ст.ст. 28,29 ЦПК України, здатність мати цивільні процесуальні права та обов'язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи. Здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов'язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Дзержинського районного управління юстиції м.Харкова 12.02.2003 року, [PERSON] народився 17 грудня 2002 року. Виходячи з викладеного та враховуючи, що позов заявлено до особи, що не має цивільної дієздатності та не може здійснювати своїх прав на нести обов'язки відповідача в суді, тому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог до [PERSON]. Крім того, щодо посилань [PERSON] на сплив позовної давності на звернення до суду, суд не вбачає підстав для застосування до спірних правовідносин трирічного строку позовної давності, виходячи з того, що вказані спірні правовідносини є триваючими, оскільки будівництво мансардного поверху не завершено по цей час, а тому вважати 2008 рік поатком строку перебігу позовної давності немає підстав. Виходячи з наданих суду доказів, технічних висновків, їх обґрунтування, аналізуючи їх в сукупності з іншими наведеними доказами по справі, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині зобов'язання відповідача - [PERSON] виконати за власний рахунок роботи по приведенню здійсненої прибудови до належного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПЦ України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial