Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини посилаючись на те, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 23.07.2011 року. Від шлюбу з відповідачем мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. У зв'язку з тим, що на сьогоднішній день відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча працює слюсарем на ПАТ «Південний ГЗК», вона просить суд стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини із усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму щомісяця, починаючи з 20.05.2016 року та до досягнення дитиною повноліття. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач, належним чином повідомлений про день та час слухання справи до суду не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, взявши до уваги заяву позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] перебуває з відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі з 23.07.2011 року. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені, сторони мешкають окремо. Від шлюбу з відповідачем мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ч.ч. 1, 2 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до п. 17 Постанови ПВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ст. 191 СК України). Оскільки дитина, що потребує допомоги, перебуває на утриманні позивачки, то відповідач зобов'язаний виплачувати на її утримання аліменти. Розмір аліментів, які просить позивачка у розмірі 1/4 частини заробітку відповідача, суд вважає достатнім для забезпечення життєдіяльності дитини. Оскільки вимоги позивачки обґрунтовані, то суд їх задовольняє. Крім того, суд стягує з відповідача і судовий збір в дохід держави, а згідно зі ст. 367 п.1 ЦПК України зазначене рішення підлягає негайному виконанню в розмірі стягнення платежів за один місяць. На підставі викладеного і

Outcome: approved