Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

Позивачі [PERSON] \~та [PERSON] \~звернулись до\~суду\~з\~позовом до [PERSON] , в якому , з урахуванням уточнень, просили стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] несплачену суму боргу за договором позики від 25.06.2014 року в розмірі 117296 (сто сімнадцять тисяч двісті дев`яносто шість) грн. 48 коп.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] несплачену суму боргу за договором позики від 25.06.2014 року в розмірі 117296 (сто сімнадцять тисяч двісті дев`яносто шість) грн. 48 коп. Свої позовні вимоги позивачі обґрунтовують тим, що 25.06.2014 р. між [PERSON] (батьком позивачів) та відповідачем було укладено нотаріально посвідчений договір позики, відповідно до якого [PERSON] , позичальник, отримала від позикодавця грошові кошти у розмірі 92 256 грн., що сторони обрали еквівалентом 7688 доларів США. Згідно з умовами договору сторони домовились про повернення боргу частинами, розмір та строк повернення яких заздалегідь визначені в договорі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з п.4 договору позики від 25.06.2014 р. [PERSON] підтвердила, що грошові кошти, які є предметом вказаного договору отримані нею у повному обсязі до підписання цього договору. [PERSON] 08.07.2014 р. повернула першу частину боргу у розмірі 6 140 грн., що було еквівалентом 495 дол. США. на дату повернення частини боргу. [PERSON] відмовляється виконати належним чином свої грошові зобов`язання передбачені договором позики, ухиляється від повернення позичених грошових коштів. Крім того, [PERSON] звертався із заявою від 27.11.2015 р. про вчинення щодо нього злочину передбаченого ст. 190 КК України до органів поліції, а також звертався з відповідною заявою від 07.11.2016 р. до Прокуратури Харківської області. Проте, повернення грошових коштів позивачу до сьогоднішнього дня не відбулося. [PERSON] була складена заява від 24.06.2015 р., якою він через приватного нотаріуса повідомляв [PERSON] про його бажання повернути позичені кошти згідно зі встановленим графіком виплат. Відповідач ігнорує всі звернення, тому [PERSON] не мав можливості повернути позичені грошові кошти у досудовому порядку. Саме тому з метою захисту порушених прав та інтересів позивачем було прийняте рішення про звернення до суду з відповідним позовом. [PERSON] [INFO] помер. Правонаступниками є його діти позивачі по справі [PERSON] та [PERSON] . У судове засідання представник позивачів надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце повідомлялась у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомлено, відзив на позовну заяву не надавався. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, та за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить положенням\~ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно\~ст. 12 ч. 3 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази\~\~подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів\~\~змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Судом встановлено, що 25.06.2014 р. між [PERSON] (батьком позивачів) та відповідачем було укладено нотаріально посвідчений договір позики, відповідно до якого [PERSON] , позичальник, отримала від позикодавця грошові кошти у розмірі 92 256 грн., що сторони обрали еквівалентом 7688 доларів США. Згідно з умовами договору сторони домовились про повернення боргу частинами, розмір та строк повернення яких заздалегідь визначені в договорі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з п.4 договору позики від 25.06.2014 р. [PERSON] підтвердила, що грошові кошти, які є предметом вказаного договору отримані нею у повному обсязі до підписання цього договору. [PERSON] 08.07.2014 р. повернула першу частину боргу у розмірі 6 140 грн., що було еквівалентом 495 дол. США. на дату повернення частини боргу. [PERSON] відмовляється виконати належним чином свої грошові зобов`язання передбачені договором позики, ухиляється від повернення позичених грошових коштів. Крім того, [PERSON] звертався із заявою від 27.11.2015 р. про вчинення щодо нього злочину передбаченого ст. 190 КК України до органів поліції, а також звертався з відповідною заявою від 07.11.2016 р. до Прокуратури Харківської області. Проте, повернення грошових коштів позивачу до сьогоднішнього дня не відбулося. [PERSON] була складена заява від 24.06.2015 р., якою він через приватного нотаріуса повідомляв [PERSON] про його бажання повернути позичені кошти згідно зі встановленим графіком виплат. Як вбачається з свідоцтва про смерть [PERSON] , [INFO] помер [INFO] . Правонаступниками є його діти позивачі по справі - [PERSON] та [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.02.2019 року. Положеннями ч. 1\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 1\~ст. 1047 ЦК України). Відповідно до\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Приписами\~ст. 526 ЦК України\~встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1\~ст. 530 ЦК України). Як вбачається з договору позики відповідач [PERSON] зобов`язалась у термін до 01.12.2015 року виконати взяте на себе грошове зобов`язання. Для того, щоб договір позики набрав чинності, необхідне підтвердження одержання позичальником позики. Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 11.11.2015 у справі № 6-1967цс 15. В цій постанові зазначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов згідно із ч. 2\~ст. 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми та дату отримання коштів. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 02.07.2014 у справі № 6-79цс14, договір позики є укладеним з моменту передання грошей; складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. Факт передання коштів повинен бути підтверджений розпискою. Таким чином стягненню підлягає сума боргу в розмірі 204065,41 грн. В разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом (ч. 1\~ст. 611 ЦК України). Відповідно до вимог\~статті 625 Цивільного кодексу України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розрахунок 3 відсотків річних: починаючи з дня невиконання зобов`язання 01.12.2015 р. до 30.11.2020 року складають 30527,54 грн. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved