Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, набутого за час шлюбу. У позовній заяві зазначено, що сторони з 05 серпня 1995 року по 27 грудня 2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі. За час спільного проживання у шлюбі ними було придбано майно - квартира [ADDRESS] - відповідно до умов договору довічного утримання, укладеного за час шлюбу між [PERSON] і [PERSON] Позивачка просила збільшити їй частку майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, відступивши від засад рівності, оскільки в неї на утриманні двоє неповнолітніх дітей, аліменти відповідач сплачує несвоєчасно. Виділити їй 2/3 частини спільно нажитого майна - квартири [ADDRESS]. У судовому засіданні позивачка, представник позивачки - адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю із підстав, наведених у позовній заяві. Пояснили, що за час перебування у шлюбі подружжя придбало квартиру [ADDRESS]. Квартира зареєстрована на відповідача, однак договір довічного утримання укладався в інтересах сім'ї. Витрати по договору довічного утримання здійснювалися за рахунок спільних доходів подружжя. Враховуючи, що з позивачкою проживають двоє неповнолітніх дітей, відповідач не дбав і не дбає про їхнє матеріальне забезпечення, просять відступити від засад рівності часток подружжя при поділі майна і виділити у власність [PERSON] 2/3 квартири [ADDRESS]. У судовому засіданні представники відповідача [PERSON] позовні вимоги визнали частково. Не заперечували, що квартира [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя. Однак підстав для відступу від принципу рівності часток подружжя немає, оскільки [PERSON] хворіє, потребує постійного лікування, визнаний інвалідом ІІІ групи загального захворювання, іншого житла немає. Заборгованість по оплаті аліментів виникла через відсутність роботи у їхнього довірителя та незадовільний стан здоров'я. Просили позовні вимоги задовольнити частково, визнати за кожним із подружжя по 1/2 частині спільно нажитого майна - квартири [ADDRESS]. Суд, вислухавши пояснення позивачки, представників сторін, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно договору довічного утримання від 07 жовтня 2000 року, укладеного в м.Рогатині між [PERSON] і [PERSON], [PERSON] передала у власність [PERSON] належну їй на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] (а.с.9). [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія [NUMBER] (а.с.7). Рішенням Рогатинського районного суду від 27 грудня 2013 року (справа №349/2357/13-ц) шлюб, який був зареєстрований 05 серпня 1995 року у виконавчому комітеті Дичківської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області між [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], актовий запис про одруження №5 - розірвано. Рішення набуло законної сили 05 січня 2014 року. Відповідно до свідоцтв про народження, виданих відповідно 22 січня 1997 року і 06 вересня 2001 року виконавчим комітетом Заланівської сільської ради, відділом реєстрації актів громадянського стану Рогатинського районного управління юстиції, - сторони по справі є батьками двох дітей [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO] (а.с.6). [PERSON] з 03.06.2014 року встановлена ІІІ група інвалідності внаслідок загального захворювання, протипоказана важка фізична праця, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія АВ №0369098. Заборгованість по оплаті аліментів по виконавчому листу №2/349/100/14 від 25.02.2014 року Рогатинського районного суду про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів в розмірі 200 грн. на утримання дітей [PERSON], 1997 року народження і [PERSON], 2001 року народження, становить 1000 грн., що підтверджується довідкою, виданою 08.07.2014 року відділом державної виконавчої служби Рогатинського районного управління юстиції. За ст.22 Кодексу про шлюб та сім'ю України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійног заробітку. Аналогічна норма міститься у ст.60 СК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року. Статтею 61 СК України ( у редакції, чинній до внесення змін Законом №2913-УІ від 11 січня 2011 року, який набрав чинності 08 лютого 2011 року) було встановлено, що об'єктами права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, у тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.п.23,24 в Постанові від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Згідно ст.425 ЦК УРСР за договором довічного утримання одна сторона, що є непрацездатною за віком або станом здоров'я (відчужувач) передає у власність другій стороні (набувачеві майна) будинок або частину його, взамін чого набувач майна зобов'язується надавати відчужувачеві довічно матеріальне забезпечення в натурі у виді житла, харчування, догляду і необхідної допомоги на визначену сторонам суму. Відповідно до вимог ст.69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Згідно ст.70 СК України, в разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначене домовленістю між ними або шлюбним договором. Частина 2 та 3 ст.70 СК України встановлює підстави для відступу від принципу рівності часток за рішенням суду. Суд може присудити більшу частку одному з подружжя за умови, що 1) з нею (ним) проживають діти; 2) дана особа не отримує аліментів або їхній розмір є недостатнім для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування дітей. Судом встановлено, що неповнолітні діти проживають разом з позивачкою в квартирі [ADDRESS]. Відповідач проживає окремо, сплачує аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей, заборгованість по сплаті аліментів становить 1000 грн. Крім того, [PERSON] хворіє, 03 червня 2014 року йому встановлено ІІІ групу інвалідності, він потребує постійного лікування. Встановлені і перевірені у судовому засіданні обставини не дають суду підстав при поділі майна відступити від принципу рівності часток подружжя і виділити позивачу 2/3 частини із всього придбаного майна, а тому позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. На підставі наведеного, ст.22 КпШС України, 69,70,71 Сімейного кодексу України, ст.425 ЦК УРСР,

Outcome: partial