Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона з відповідачем [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі. Від спільного сумісного проживання сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На даний час дитина має бажання відвідати начальну екскурсію за кордон в період часу з 28.10.2019 року по 03.11.2019 року. Вважає, що тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька відповідатиме інтересам дитини, покращить духовний, моральний розвиток та рівень світогляду дитини. Отримати від відповідача дозвіл на виїзд за кордон та оформлення проїзного документу дитини позивачка не може, оскільки відповідач не надає дозволу. Тому, з метою захисту прав дитини вона вимушена звернутись до суду з позовною заявою про надання дозволу на її тимчасовий виїзд за кордон. В заявленому позові просить суд надати [PERSON] дозвіл на виїзд сина [PERSON] , [INFO] , за кордон без згоди та супроводу батька [PERSON] у період часу з 28 жовтня 2019 року по 03 листопада 2019 року в Угорщину, Австрію, Чехію та дозволити [PERSON] або її офіційному представникові без згоди батька [PERSON] здійснювати оформлення документів для тимчасового виїзду або супроводу малолітнього [PERSON] , [INFO] за межі України у вказаний період. Позивачка [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилась, про день та місце розгляду справи увідомлена своєчасно та належним чином. До суду від позивачки [PERSON] надійшла заява про розгляд справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, що дає суду підстави для розгляду справи та ухвалення рішення у відсутність позивачки по справі. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явився, про день та місце розгляду справи увідомлений своєчасно та належним чином. До суду від [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі, що дає суду підстави для розгляду справи та ухвалення рішення у відсутність відповідача по справі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей та сім`ї Баришівської районної державної адміністрації Київської області у підготовче судове засідання не з`явився, про день та місце розгляду справи увідомлений своєчасно та належним чином. До суду від начальника служби. надійшла заява про розгляд справи у відсутність їх представника, позовні вимоги визнають в повному обсязі, що дає суду підстави для розгляду справи та ухвалення рішення у відсутність третьої особи по справі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлений позов обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення у повному обсязі. Судом встановлено, що 16.09.2006 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] (після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON] ), який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Баришівського районного управління юстиції Київської області (актовий запис №132). Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 17.09.2009 року шлюб між сторонами розірвано. Від спільного подружнього проживання сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , у свідоцтві про народження якого батьком записаний відповідач [PERSON] , матір`ю позивачка [PERSON] На даний час малолітня дитини проживає разом з позивачкою [PERSON] .. Згідно довідки Баришівського НВК «Гімназія загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів» № 223 від 30.08.2019 року [PERSON] дійсно навчається в Баришівському навчально-виховному комплексі «гімназія загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів» в 6-Б класі та з 28.10.2019 року по 03.11.2019 року іде на навчальну екскурсію за кордон (Угорщина, Австрія, Чехія) в супроводі класного керівника [PERSON] . 28.08.2019 року службою у справах дітей та сім`ї Баришівської районної державної адміністрації Київської області прийнято висновок про підтвердження місця проживання [PERSON] для його тимчасового виїзду за межі України. 04.09.2019 року розпорядженням Баришівської районної державної адміністрації Київської області № 232 затверджено висновок служби у справах дітей та сім`ї Баришівської районної державної адміністрації Київської області про підтвердження місця проживання [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] для його тимчасового виїзду за межі України. Згідно ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами). Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 (із змінами і доповненнями), передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Відповідач діями, що спрямовані на відмову добровільно вирішити питання про видачу дозволу на виїзд дитини закордон, безпідставно зловживає своїми правами та діє всупереч інтересам дитини. Разом з тим, дозвіл на тимчасові виїзди за кордон з дати набрання рішення законної сила у супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків може бути наданий на підставі рішення суду на певний період, з визначенням його початку й закінчення. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 712/10623/17 (провадження № 14-244цс18) в якому Велика Палата відступила від правового висновку, згідно з яким пріоритетними в цій категорії справ є дотримання принципу рівності прав батьків щодо дитини. У вищевказаній постанові зроблено висновок, що положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини, а тимчасовий виїзд дитини за кордон (із визначенням конкретного періоду) у супроводі того з батьків, з ким визначено її місце проживання та який здійснює забезпечення дитині рівня життя, необхідного для всебічного розвитку, не може беззаперечно свідчити про позбавлення іншого з батьків дитини передбаченої законодавством можливості брати участь у її вихованні та спілкуванні з нею. У такій категорії справ узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність в одного з батьків права відмовити в наданні згоди на тимчасовий виїзд дитини за кордон з іншим з батьків є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди. Тимчасовий виїзд за кордон у супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків може бути наданий на підставі рішення суду на певний період, з визначенням його початку й закінчення. Крім того, рішенням у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява №2091/13) Європейський суд з прав людини, установивши порушення статті 8 Конвенції, консолідував ті підходи і принципи, що вже публікувались у попередніх його рішеннях, які зводяться до визначення насамперед найкращих інтересів дитини, а не батьків, що потребує детального вивчення ситуації, урахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, дотримання справедливої процедури у вирішенні спірного питання для всіх сторін. Оскільки у позивачки є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування для відпочинку, враховуючи визнання відповідачем позову та

Outcome: approved