Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом, в подальшому уточнивши його, до [PERSON], посилаючись на те, що в листопаді 2008 року між нею та відповідачкою був укладений договір позики, згідно якого вона передала відповідачці 5 000, 00 дол. США зі строком повернення до 31 грудня 2008 року. Однак, у вказаний у розписці термін відповідачкою позика повернута не була. Також позивачка зазначає, що в подальшому сторонами був продовжений термін повернення коштів до 01 червня 2013 року. Крім того, за проханням відповідачки, нею було оплачено для [PERSON] послуги адвоката у розмірі 8 000, 00 грн., які також не були повернуті. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10 лютого 2014 року були задоволені позовні вимоги [PERSON] та стягнуто з [PERSON] на її користь борг за договором позики у загальному розмірі 53 614, 23 грн.; грошові кошти у розмірі 8 000, 00 грн.; судовий збір у розмірі 730, 84 грн. Однак, вищевказане рішення суду досі не виконано. Тому, у зв'язку зі значним підвищенням розміру курсу долара станом на 08 квітня 2015 року, позивачка просить стягнути з відповідачки грошові кошти у загальному розмірі 104 704, 50 грн., які складаються зі: збитків, що виникли внаслідок несвоєчасного повернення боргу за договором позики у розмірі 77 565, 17 грн.; відсотків за користування коштами у розмірі 19 190, 33 грн.; пені за прострочення повернення боргу у розмірі 1 063, 00 грн.; збитків від інфляції у розмірі 6 886, 00 грн., а також витрат на правову допомогу у розмірі 2 400, 00 грн. та 1 500, 00 грн. за складення акту оцінки належного [PERSON] нерухомого майна. Представник [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити та подав заяву про розгляд справи в заочному порядку. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена згідно вимог ст. 74 ЦПК України шляхом оголошення в пресі, тому вважається сповіщеною про розгляд справи належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Судом встановлено, що в листопаді місяці 2008 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, згідно якого позивачка передала відповідачці 5 000, 00 дол. США зі строком повернення до 31 грудня 2008 року, що підтверджується відповідною розпискою, наявною в матеріалах справи. В подальшому, сторонами був продовжений термін повернення коштів до 01 червня 2013 року, про що зазначено у вищевказаній розписці. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Проте, у вказаний термін відповідачкою кошти повернуті не були. Таким чином, невиконання відповідачкою умов договору позики від листопада місяця 2008 року підтверджується наявністю в [PERSON] оригіналу розписки, підписаної власноручно відповідачкою. У відповідності до ст. ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підставі ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Також судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10 лютого 2014 року, що набрало законної сили, на підставі ст. ст. 509, 526, 1046, 1049 ЦК України позовні вимоги [PERSON] було задоволено, та стягнуто з [PERSON] на її користь борг за договором позики у загальному розмірі 53 614, 23 грн. (сума позики у розмірі 39 965, 00 грн.; проценти за користування позикою у розмірі 13 255, 30 грн.; пеня за прострочення повернення боргу у розмірі 393, 93 грн.); грошові кошти у розмірі 8 000, 00 грн.; судовий збір у розмірі 730, 84 грн. В період з 10 лютого 2014 року до моменту пред'явлення уточнених позовних вимог, тобто до 08 квітня 2015 року, розмір курсу долара по відношенню до гривні змінився в бік підвищення. Вищевказане рішення суду не виконано відповідачкою, заборгованість за договором позики не була погашена, у зв'язку з чим [PERSON] понесла інфляційні витрати. Згідно до ч. 2 ст. 524 ЦК України, сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Також судом встановлено, що станом на 10 лютого 2014 року офіційний курс НБУ гривні до американського долара становив 8, 00 грн. Згідно вказаного курсу і було розрахована сума заборгованості відповідачки перед [PERSON] за договором позики від листопада місяця 2008 року. Однак, станом на 08 квітня 2015 року, тобто на момент подачі представником позивачки уточнень до позовної заяви, офіційний курс НБУ гривні до американського долара становить 23, 50 грн. З урахуванням грошових сум, що були стягнуті з [PERSON] на користь позивачки вищевказаним рішенням суду, суд вважає за можливе стягнути з відповідачки на її користь грошову суму у розмірі 104 704, 50 грн., яка складається зі: збитків, що виникли внаслідок несвоєчасного повернення боргу за договором позики у розмірі 77 565, 17 грн. (5 000, 00 дол. США ? 23, 50 = 117 530, 17 грн.; 117 530, 17 грн. - 39 965, 00 грн. = 77 565, 17 грн.); відсотків за користування коштами за період з вересня місяця 2013 року по березень місяць 2015 року у розмірі 19 190, 33 грн.; пені за прострочення повернення боргу у розмірі 1 063, 00 грн. (13 255, 30 грн. + 393, 90 грн. + 8 000, 00 грн. + 730, 84 грн. = 22 380, 04 грн. ? 3% : 12 міс. ? 19 міс. = 1 063, 00 грн.); збитків від інфляції у розмірі 6 886, 00 грн. (22 380, 04 грн. ?(100, 4% ? 100, 2% ? 100, 5% ? 124, 9% = 126, 3%) = 29 266, 00 грн. - 22 380, 04 грн. = 6 886, 00 грн.). Крім того, у судовому засіданні встановлено, що внаслідок невиконання відповідачкою договору позики позивачка понесла додаткові витрати по сплаті судового збору у розмірі 837, 14 грн., а також витрати за складення акту оцінки належного [PERSON] нерухомого майна у розмірі 1 500, 00 грн., які відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки на користь [PERSON] Однак, суд вважає за можливе задовольнити частково позовні вимоги в часині стягнення витрат на правову допомогу, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Виходячи з вищевикладеної норми, а також з того, що представник позивача був три рази присутній у судових засіданнях, суд вважає за можливе стягнути з відповідачки витрати на правову допомогу за три години у розмірі 1 461, 60 грн. (1 218, 00 грн. ? 40 % = 487, 20 грн.; 487, 20 грн. ? 3 = 1 461, 60 грн.). На підставі ч. ч. 1, 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково. На підставі вищевикладеного, та

Outcome: partial