Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до Олевської міської ради Житомирської області , м. Олевськ вул. Володимирська , 1 , про визнання права власності на житловий будинок , який розташований в [ADDRESS] . В судовому засіданні позивачі позов підтримали з підстав в ньому зазначених і просять його задовольнити в повному обсязі . Представник відповідача заперечує стосовно задоволення позову стосовно позивача [PERSON] , вважаючи , що останній не має права на приватизацію житлового будинку , який розташований в [ADDRESS] . Представник органу опіки і піклування позов підтримала та надала суду копію рішення Олевської міської ради № 71 від 05.05.2015 року в якому зазначено , що Олевська міська рада не заперечує стосовно задоволення позову . Суд не може взяти до уваги зазначене рішення , оскільки воно не завірене належним чином , позивачі до Олевської міської ради з позовом не зверталися , а звернулися з позовом до суду . Зазначене рішення протирічить попередньому рішенню міської ради про надання дозволу на приватизацію житла [PERSON] та [PERSON] та не скасовує попереднє рішення виконавчого комітету міської ради . Крім того судом пропонувалося надати представнику органу опіки та піклування до суду висновок , оскільки у позивачки є на утриманні малолітня дитина , але такий висновок суду не наданий . Судом встановлено , що відповідно до рішення Олевської міської ради № 233 від 02.11.2011 року [PERSON] та [PERSON] було виділено житло , як дітям сиротам та видано ордер на право зайняття житла , яке розташоване в житловому будинку у [ADDRESS] ( а.с. 8,13 ) . Відповідно до рішення Олевської міської ради № 164 від 27.08.2013 року [PERSON] та [PERSON] було надано право на приватизацію зазначеного житла та запропоновано звернутися з заявою до органу приватизації про передачу в особисту власність житла саме [PERSON] та [PERSON] ( а.с.12 ) . Крім того вимоги органу приватизації роз'яснювалися і відповідними листами ( а.с.14,15 ) . 07.03.2014 року позивачі звернулися до Олевської міської ради з заявою про надання дозволу на приватизацію житлового будинку ( а.с. 27 - 30 ) , але останнім було відмовлено та роз'яснено вимоги органу приватизації , що стверджується , як поясненнями сторін так і відповідними листами ( а.с.14,15 ) . Рішення Олевської міської ради : № 233 від 02.11.2011 року та 164 від 27.08.2013 року є чинними і позивачами не оспорювалися . 26.01.2015 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , мешканці [ADDRESS] , звернулися до суду з позовом до Олевської міської ради Житомирської області , м. Олевськ вул. Володимирська, 1 , про визнання права власності на вище зазначений житловий будинок. Відповідно до ч.2,4 ст.3 СК України сім? ю складають особи , які спільно проживають, пов? язані спільним побутом , мають взаємні права та обов? язки . Там же зазначено , що сім? я створюється на підставі шлюбу , кровного споріднення , усиновлення а також на інших підставах не заборонених законом і таких , що не суперечать моральним засадам суспільства . Відповідно до ст.ст. 1,3 Закону України « Про приватизацію державного житлового фонду » встановлено , що приватизація - це відчуження квартир ( будинків ) , кімнат у квартирах та одноквартирних будинках . де мешкають два і більше наймачів , та належних до них господарських споруд і приміщень ( підвалів , сараїв і т.ін. ) державного житлового фонду на користь громадян України ; приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир ( будинків ) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім? ї та додатково 10 квадратних метрів на сім? ю . Відповідно до ч.58 ЖК України ордер є єдиною підставою для вселення в надане житло . В даному випадку право на проживання в будинку , який розташований в [ADDRESS] набули [PERSON] та його сестра [PERSON] . Вимогу про визнання ордеру недійсним може бути заявлено протягом трьох років з дня його видачі , зазначено в ч.2 ст. 59 ЖК України . Позивачі , а саме [PERSON] та його сестра [PERSON] , отримавши ордер на житло , як діти сироти , відповідно до рішення Олевської міської ради № 233 від 02.11.2011 року ( а.с. 8,13 ) , а також [PERSON] , який на той час уже перебував у шлюбі [PERSON] , з позовом про визнання договору недійсним до органу приватизації та суду не зверталися , а звернулися до суду лише 26.01.2015 року , тобто пропустили трьох річний строк , як того вимагає ч.2 ст. 59 ЖК України . Користування жилим приміщенням у будинку державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму , договір найму укладається в письмовій формі зазначено в ч.1,2 ст.61 ЖК України . Відповідно до ст.65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї , які проживають з ним , вселити в займане ним приміщення свою дружину , дітей , батьків, а також інших осіб . На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно ; особи , що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача , набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням , зазначено в ст. 65 ЖК України . Як убачається в матеріалах справи позивач - [PERSON] договору найму жилого приміщення з міською радою не укладав та незаконно вселив у займаний ним житловий будинок [PERSON] ( чоловіка сестри ) . Відповідно до ст.65-1 ЖК України наймачі жилих приміщень у будинках державного чи громадського житлового фонду можуть за згодою всіх повнолітніх членів сім'ї , які проживають разом з ними , придбати займані ними приміщення у власність на підставах , передбачених законодавством . Позивачі , а саме [PERSON] та його сестра [PERSON] , отримавши ордер на житло , як діти сироти , відповідно до рішення Олевської міської ради № 233 від 02.11.2011 року ( а.с. 8,13 ) мають право приватизувати житловий будинок , який розташований в [ADDRESS], про що не заперечує і відповідач - Олевська міська рада Житомирської області . за умови надання органу приватизації відповідних документів ( а.с.12,14,15 ) . В ч. 1,2 ст.64 ЖК України зазначено , що члени сім'ї наймача , які проживають разом з ним , користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки , що випливають з договору найму жилого приміщення . Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями , що випливають із зазначеного договору ; до членів сім? ї наймача належать дружина наймача , їх діти і батьки . Членами сім? ї наймача може бути визнано й інших осіб , якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство . Суд вважає за необхідне зазначити , що лише один факт проживання в житловому будинку не свідчить про набуття права користування житловим будинком , а відповідно й права на його приватизацію . Дослідивши матеріали справи , письмові докази , заслухавши пояснення сторін , третьої особи , суд приходить до висновку , що в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог , оскільки позивач - [PERSON] не є членом сім? ї - наймача , а саме [PERSON] , спільного господарства з останнім не вів , зареєстрований за іншою адресою , не надав суду доказів , що має право на приватизацію будинку , а тому не має права на приватизацію житлового будинку , який розташований в [ADDRESS] . Відповідно до позивачів [PERSON] та [PERSON] відповідачем було прийняте рішення про надання дозволу на приватизацію зазначеного житлового будинку і запропоновано надати органу приватизації відповідні документи , на час розгляду справи в суді вище зазначені особи до органу приватизації з заявою про приватизацію житлового будинку не зверталися , що свідчить про те що не існує спір про право . Крім того позивачі не зверталися до органу приватизації або суду з вимогою про визнання ордеру на житло недійсним протягом трьох років з дня його видачі , а тому втратили право на звернення до суду з зазначеним позовом .

Outcome: approved