Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-04 00:00:00

Позивачка 10 червня 2020 року звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на наступне. З 27.12.2004 року сторони перебували у шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На даний час сторони проживають окремо та діти проживають з позивачем у будинку її батьків в с.Поляна Глибоцького району Чернівецької області. Діти навчаються в Буківському НВК. Відповідач не приймає участі в утриманні дітей, вона не має змоги утримувати дітей. Відповідач інших осіб на утриманні немає, він є працездатною особою, має у власності транспортний засіб. В зв`язку з цим просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 2 000 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше Ѕ прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання позивачка не з`явилася хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, але подала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку та прийняття заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив За таких обставин та за відсутності заперечень позивачки, відповідно до ст.280, ч.4 ст.223 ЦПК України суд ухвалив продовжити розгляд справи у заочному порядку та винести рішення на підставі наявних у справі доказів. Розгляд справи проведено у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України без участі сторін та фіксування судового процесу. Суд, дослідивши наявні докази по справі, встановив наступні обставини справи. З обставин, наведених у позовній заяві, які підтверджуються наявними у справі доказами, судом встановлено, що 27.12.2004 року сторони уклали шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Тернавської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області, актовий запис №06. Від шлюбу сторони по справі мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . За змістом ст.18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право нa рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно ст.180, ч.3 ст.181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною ч.1 ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як встановлено судом, відповідач є працездатною особою, відсутність інших дітей та непрацездатних осіб на його утриманні, добровільно матеріальну допомогу на позивачу на утримання дітей не надає, не бере участі у їхньому утриманні, у зв`язку з чим наявні підстав для стягнення з нього аліментів. Також судом встановлено, що у відповідача відсутні зобов`язання відповідно до п.3 ч.1 ст.182 СК України. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує положення статті 182 СК України та виходить із розумності та достатності суми, необхідної для задоволення потреб позивачки та дітей, враховує матеріальне становище сторін, спроможність відповідача до сплати аліментів, зокрема, реальної можливості сплачувати аліменти щомісяця та не порушуючи права останньої та дітей, у зв`язку з чим дійшов висновку про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1500 грн. щомісячно на кожну дитину. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (ч.3 ст.88 ЦПК України). На підставі ст.ст.180, 181, 182, 184 СК України, ст.ст.10, 12, 13, 81, 88, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial