Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що з 17 жовтня 2015 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач. На даний час в провадженні Кролевецького районного суду знаходиться справа за її позовом про розірвання шлюбу. Дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. На даний час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Єдиним джерело існування є соціальна допомога по догляду за дитиною, якої недостатньо, щоб забезпечити дитину всім необхідним. Відповідач [PERSON] працює неофіційно у приватного підприємця, отримує заробітну плату приблизно 3000 грн. і має можливість приймати належну участь в утриманні їхньої дитини та надавати їй ([PERSON]В.) матеріальну допомогу. Інших утриманців він не має. Вони з відповідачем мають різні погляди на розмір щомісячних коштів, необхідних на утримання дитини, а тому самостійно не можуть домовитись з приводу участі відповідача в утриманні дитини. Просить суд стягнути аліменти на дитину у твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн. щомісячно, а також аліменти на неї, [PERSON], в розмірі 300 грн. щомісячно, до досягнення дитиною трьох років. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала повністю. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, у якій зазначив, що позов визнає частково: 428 грн. аліментів на сина і 200 грн. аліментів на дружину до досягнення сином трьох років. (а.с.17). Згідно ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання сторін суд вирішив можливим розглянути справу у їх відсутність. Відповідно до положення ч.2 ст.197 ЦПК України суд провів розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. З матеріалів справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 17 жовтня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кролевецького районного управління юстиції у Сумській області, актовий запис №150 (а.с. 7). Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO], матірю якої є позивачка, а батьком відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-БП № 195705, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кролевецького районного управління юстиції у Сумській області (а.с. 8). Сторони проживають окремо, дитина проживає з позивачкою, яка не працює, доглядає дитину. В провадженні Кролевецького районного суду знаходиться справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказані обставини не заперечуються відповідачем. Між сторонами відсутня домовленість щодо утримання сина та позивачки, як дружини, до досягнення сином трьох років. Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.5 ст.150 СК України передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обовязку батьківського піклування щодо неї. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Стаття 141 СК України передбачає, що мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно п.2, 3, 4 ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з частинами 2, 4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі (ч.1 ст.80 СК України). Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи положення ст.ст.11, 60 ЦК України суд позбавлений можливості самостійно витребовувати докази. Судом встановлено, що дитина [PERSON], [INFO], проживає з матірю (позивачкою), а тому остання має право на утримання від чоловіка батька дитини (відповідача) до досягнення дитиною трьох років. При визначенні розміру аліментів на дитину і коштів на утримання дружини суд враховує, що відповідач є працездатним, може надавати матеріальну допомогу, інших осіб на утриманні не має, повинен влаштовувати своє життя так, щоб забезпечувати свою дитину, при цьому, суд також враховує, що позивачка не надала суду доказів, на які вона посилається як на підставу своїх вимог про те, що відповідач працює у приватного підприємця і його заробітна плата складає 3000 грн. на місяць, а також те, що розмір аліментів на дитину повинен становити 700 грн. і на дружину 300 грн. щомісячно, тому суд визначає розмір утримання у сумі 200 грн. щомісячно до досягнення дитиною [PERSON] трьох років. За таких обставин, враховуючи вищевикладене та положення ст.ст.84, 180, 182, 184 Сімейного кодексу України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на дитину у твердій грошовій сумі у розмірі 428 грн., що становить 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років, встановленого Законом України «Про Державний бюджет на 2017 рік» з 1 травня 2017 року у розмірі 1426 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття, та 200 грн. аліментів на дружину щомісячно до досягнення дитиною трьох років. В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити за їх безпідставністю. Суд вважає, що позивачка не позбавлена можливості за погодженням з відповідачем, чи шляхом звернення до суду ставити питання про зміну розміру аліментів згідно ч.3 ст.80, ч.1 ст.192 СК України, а також щодо участі відповідача у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, хвороба дитини тощо) згідно ст.185 СК України. Відповідно до ч.1 ст.79 та ч.1 ст.191 СК України стягнення аліментів присуджується відповідачу від дня предявлення позову. У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 1280 грн. 00 коп. Відповідно до ст. ст. 84, 91, 180, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial