Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

Позивачі звернулись в суд із позовом до відповідача про стягнення: - заборгованості по сплаті аліментів та пені за прострочення сплати аліментів в розмірі - 433812.17 гривень; - додаткових витрат на утримання дочки [PERSON] у розмірі половини від понесених витрат, а саме в сумі - 56510.62 гривень. Покликаючись на те, що 26.02.2005 року відділом РАЦС Перемишлянського районного управління юстиції розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] Від шлюбу є дві дочки: [PERSON] 03.08.1997р.н. та [PERSON] 04.01.1990 р. н. Рішенням Перемишлянського районного суду від 21.11.2006 року визначено аліменти, що підлягають сплаті. Рішенням апеляційного суду Львівської області від 05.03.2007року скасовано рішення Перемишлянського районного суду та ухвалено нове, яким з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання двох дітей в твердій грошовій сумі по 230 гривень щомісячно. Рішенням Перемишлянського районного суду від 25.07.2008 року [PERSON] позбавлено батьківських прав. Звертає увагу суду на те, що починаючи з періоду після розлучення, відповідач не виконував свої батьківських обовязків, чим порушив вимоги ч.2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України. Кошти на утримання дітей сплачує нерегулярно та здебільшого не у повному обсязі, у зв'язку з чим станом на 01.08.2014 р. у нього утворилась заборгованість у розмірі 18 665,13 гривень. Крім цього, просить стягнути додаткові витратити, які в подальшому уточнила (заява а.с.103-104) у відповідності до ст. 185 СК України, що понесла у звязку з вступом [PERSON] до ВНЗ у [PERSON], а саме: оплата за навчання у 2014р. - 1715 злотих; оплата за навчання 2015р. - 1720 злотих; щомісячні витрати на проживання в гуртожитку - 510 злотих, проїзний квиток - 55 злотих; харчування та інше - 1200 злотих, що у відповідності до курсу Національного банку України становить 113021,25 гривень, половина складає - 56510,62 грн. Тому, просять позов задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість по сплаті аліментів і неустойку за несплату аліментів в період з 05.03.2007 року по день винесення судового рішення та додаткові витрати понесенні на дочку [PERSON] в розмірі 56510,62 гривень. Позивач [PERSON] та представник позивача - [PERSON], згідно доручення (а.с.84) у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, пославшись на пояснення викладені в ньому, просить позов задовольнити. Відповідач та його представник [PERSON], згідно доручення (а.с.83) у судовому засіданні позов визнали частково в розмірі заборгованості, а саме - 11846.49 гривень сума боргу та пеню в розмірі основного зобовязання. Пояснив, що дійсно аліменти сплачував нерегулярно у звязку з нестабільними заробітками, відсутністю постійного місця праці. Однак, від сплати таких не ухилявся. Кошти, які сплачував погашав заборгованість за попередні періоди. Аліменти, згідно виконавчого листа №2-147 від 15.08.2008р., на користь [PERSON], у звязку з продовженням її навчання в сумі 250 гривень не сплачував, оскільки йому стало відомо про такий лише під час розгляду даної справ. Судове рішення приймалось без його участі, державний виконавець не повідомив про наявність такого. Вважає, що пеня по даному зобовязанні нараховуватись не може, оскільки заборгованість виникла не з його вини. Окрім цього, просить зменшити суму пені по сплаті аліментів до суми боргу у звязку з скрутним матеріальним становищем, оскільки має нерегулярні, мінливі доходи, відсутність постійного місця праці, створив нову сімю, на його утриманні перебуває матір похилого віку. Представник відповідача у судовому засіданні зазначив, що розмір пені нарахований невірно. Водночас, навів свій розрахунок, відповідно до якого пеня, на його думку, становитиме 139427,95грн. Вважає, що матеріальне становище відповідача не дало йому можливості в повній мірі сплачувати аліменти. Тому, на підставі ч.2 ст.196 ЦПК України, просить зменшити розмір неустойки до суми боргу в розмірі 9 273.95 гривень. Зазначає, що у стягненні додаткових витрат слід відмовити, оскільки [PERSON] станом на сьогоднішній день є повнолітня і може особисто звернутися з такими вимогами. Вислухавши пояснення сторін, оцінивши зібрані матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав: Рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 21.11.2006 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] в розмірі 325 (триста двадцять пять) грн. із всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 07.03.2006 року. і до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с.11) Рішенням апеляційного суду Львівської області від 05.03.2007 року рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 21.11.2006 року скасовано та ухвалено нове згідно якого: стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] в розмірі по 230 грн. щомісячно із всіх видів заробітку, починаючи з 07.03.2006 року і до досягнення дитиною повноліття, на дочку [PERSON], [INFO] в розмірі по 230 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття із всіх видів заробітку, починаючи з 07.03.2006 і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 25.07.2008 року [PERSON] позбавлено батьківських прав щодо неповнолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.14) Заочним рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 15.08.2008 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON], 04.01.1990р. народження, аліменти в розмірі 250 (двісті пятдесят) гривень щомісячно, починаючи з 23.01.2008р. і до закінчення навчання у правничому коледжі Львівського національного університету ім. Ів. Франка та до досягнення 23 річного віку (а.с.15) На виконання вищезазначених рішення суду Перемишлянський районним судом Львівської області було видано виконавчі листи за №2-190 від 05.03.2007 року та за №2-147 від 15.08.2008 року, які звернуто до примусового виконання та пред'явлені до виконання в Перемишлянський відділ державної виконавчої служби. Згідно розрахунку державного виконавця ВДВС Перемишлянського РУЮ Львівської області, станом на 29 жовтня 2015 року заборгованість відповідача [PERSON] по сплаті аліментів, згідно виконавчого листа №2-190 від 05.03.2007р. становить 9 273,95 гривень (а.с.120-127). Згідно розрахунку державного виконавця ВДВС Перемишлянського РУЮ Львівської області, станом на 01 грудня 2008 року заборгованість відповідача [PERSON] по сплаті аліментів, згідно виконавчого листа №2-147 від 15.08.2008року становить 2572,54 гривень (а.с.115). Відповідно до представленого позивачем розрахунку неустойки (пені) за прострочення сплати [PERSON] аліментів за виконавчим листом від 05.03.2007року, станом на 10.03.2015 року становить 369 193,72 грн.(3-5) Відповідно до представленого позивачем розрахунку неустойки (пені) за прострочення сплати [PERSON] аліментів за виконавчим листом від 15.08.2007року, така станом на 10.03.2015 року становить 64 618,45 грн. (а.с.6) Як вбачається з розрахунку відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати [PERSON] аліментів, така становить 139 427.95 гривень (а.с.111-112) Відповідно до ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім. Згідно п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами України окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. При розгляді справ про стягнення аліментів суд відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК повинен роз'яснювати сторонам їх відповідальність за прострочення сплати. Передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Проводячи оцінку поданих сторонами доказів, суд враховує, що стан здоров'я у відповідача нормальний, такий є працездатною особою, обов'язок сплачувати аліменти виник у нього з моменту набуття рішенням суду про стягнення аліментів законної сили, відповідач був обізнаний про свій обов'язок сплачувати аліменти та їх розмір. Підтвердженням відсутності вини відповідача можуть бути лише такі обставини, за яких заборгованість утворилася з незалежних від платника аліментів причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. Жодного переконливого доказу, який вказував би на те, що у відповідача були поважні причини, які позбавляли його можливості систематично сплачувати аліменти на дітей, останній суду не надав. Водночас, як вбачається з оглянутих в судовому засіданні матеріалів цивільної справи за № 2-147/2008р., відсутні відомості щодо належного повідомлення відповідача про час і місце проведення судового засідання Більше того, судове рішення від 15.08.2015 року, ухвалювалось без участі відповідача [PERSON], в заочному порядку. В матеріалах справи відсутній будь-які відомості, (супровідний лист чи повідомлення) про надіслання означеного судового рішення відповідачу. Відповідно до наданої інформації з відділу державної виконавчої служби Перемишлянського районного управління юстиції від 16.11.2015 року за №1172 на виконанні перебував виконавчий лист №2-147 від 15.08.2008 року про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] Однак, виконавче провадження, відповідно до порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби - знищено (а.с.128-129) Відтак, що стосується неустойки (пені) по несплаті аліментів, згідно виконавчого листа №2-147 від 15.08.2008року, що становить в сумі 2572,54 гривень, така утворилась не з вини відповідача, оскільки, [PERSON] не було відомо про зобовязання по сплаті аліментів, а відтак в силу ст. 196 СК України пеня не може бути стягнута. Оцінюючи представлені сторонами розрахунки пені, суд прийшов до висновку, що такі в певній частині є помилковими. Так, позивачем здійснено розрахунок виходячи з здійснених платежів відповідачем, періоду їх здійснення та наявної помісячної заборгованості до цього. Однак, пеня розраховувалась виходячи з того, що здійсненим платежем оплачується поточна заборгованість за аліментами за місяць у якому такий здійснений, а рештою суми погашається заборгованість за перший непогашений місяць заборгованості, а дні несплати сумувались. Такий розрахунок не слід вважати вірним. З урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України 01 липня 2015 року при розгляді справи за №6-94цс15 та 25 листопада 2015 р. при розгляді справи за № 6-2022цс15. Застосовуючи вказаний механізм розрахунку пені у даній справі, підлягає до стягненню: - березень 2006 року 352.69 грн. х 1% х 31 = 109.33 грн.; - квітень 2006 року 460 грн. х 1% х 30 = 138 грн.; - травень 2006 року 460 грн. х 1% х 31=142.60грн.; - червень 2006 року 460 грн. х 1% х 30 =138 грн.; - липень 2006 року 460 грн. х 1% х 31 = 142.60 грн.; - серпень 2006 року 460 грн. х 1% х 31 = 142.60 грн.; - вересень 2006 року х 460 грн. х 1% х 30 = 138 грн.; - жовтень 2006 року х 460 грн. х 1 % х 31 = 142.60 грн.; - листопад 2006 року х 460 грн. х 1% х 30 = 138 грн.; - грудень 2006 року х 460 грн. х 1 % х 30 = 138 грн.; - січень 2007 року х 460 х 1% х 31 = 142.60 грн.; - лютий 2007 року х 460 х 1 % х 28 = 128.80 грн.; - березень 2007року 460 грн. х 1% х 31 = 142.60 грн.; - квітень 2007 року 460 грн. х 1% х 30 = 138 грн.; - травень 2007 року 460 грн. х 1% х 31 = 142.60грн.; - червень 2007 року 460 грн. х 1% х 30 =138 грн.; - липень 2007 року 460 грн. х 1% х 31 = 142.60 грн.; - серпень 2007 року 460 грн. х 1% х 31 = 142.60 грн.; - вересень 2007 року х 460 грн. х 1% х 30 = 138 грн.; - жовтень 2007 року х 460 грн. х 1 % х 31 = 142.60 грн.; - листопад 2007 року х 460 грн. х 1% х 30 = 138 грн.; - грудень 2007 року х 460 грн. х 1 % х 31 = 142.60 грн.; - січень 2008 року х 230 х 1% х 31 = 71.30 грн.; - лютий 2008 року х 230 х 1 % х 29 = 66.70 грн.; - березень 2008 року 230 грн. х 1% х 31 = 71.30 грн.; - квітень 2008 року 230 грн. х 1% х 30 = 69 грн.; - травень 2008 року 230 грн. х 1% х 31 = 71.30грн.; - червень 2008 року 230 грн. х 1% х 30 = 69 грн.; - липень 2008 року 230 грн. х 1% х 31 = 71.30 грн.; - серпень 2008 року 230 грн. х 1% х 31 = 71.30 грн.; - вересень 2008 року х 230 грн. х 1% х 30 = 69 грн.; - жовтень 2008 року х 230 грн. х 1 % х 31 = 71.30 грн.; - листопад 2008 року х 230 грн. х 1% х 30 = 69 грн.; - грудень 2008 року х 230 грн. х 1 % х 31 = 71.30 грн.; - січень 2009 року х 230 х 1% х 31 = 71.30 грн.; - лютий 2009 року х 230 х 1 % х 28 = 64.40 грн.; - березень 2009 року 230 грн. х 1% х 31 = 71.30 грн.; - квітень 2009 року 230 грн. х 1% х 30 = 69 грн.; - травень 2009 року 230 грн. х 1% х 31 = 71.30грн.; - червень 2009 року 230 грн. х 1% х 30 = 69 грн.; - липень 2009 року 230 грн. х 1% х 31 = 71.30 грн.; - серпень 2009 року 230 грн. х 1% х 31 = 71.30 грн.; - вересень 2009 року х 230 грн. х 1% х 30 = 69 грн.; - жовтень 2009 року х 230 грн. х 1 % х 31 = 71.30 грн.; - листопад 2009 року х 230 грн. х 1% х 30 = 69 грн.; - грудень 2009 року х 230 грн. х 1 % х 31 = 71.30 грн.; - січень 2010 року х 230 х 1% х 31 = 71.30 грн.; - лютий 2010 року х 230 х 1 % х 28 = 64.40 грн.; - березень 2010 року 230 грн. х 1% х 31 = 71.30 грн.; - квітень 2010 року 230 грн. х 1% х 30 = 69 грн.; - травень 2010 року 230 грн. х 1% х 31 = 71.30грн.; - червень 2010 року 230 грн. х 1% х 30 = 69 грн.; - липень 2010 року 230 грн. х 1% х 31 = 71.30 грн.; - серпень 2010 року 230 грн. х 1% х 31 = 71.30 грн.; - вересень 2010 року х 230 грн. х 1% х 30 = 69 грн.; - жовтень 2010 року х 230 грн. х 1 % х 31 = 71.30 грн.; - листопад 2010 року х 230 грн. х 1% х 30 = 69 грн.; - грудень 2010 року х 230 грн. х 1 % х 31 = 71.30 грн.; - січень 2011 року х 230 х 1% х 31 = 71.30 грн.; - лютий 2011 року х 230 х 1 % х 28 = 64.40 грн.; - березень 2011 року 230 грн. х 1% х 31 = 71.30 грн.; - квітень 2011 року 230 грн. х 1% х 30 = 69 грн.; - травень 2011 року 230 грн. х 1% х 31 = 71.30грн.; - червень 2011 року 230 грн. х 1% х 30 = 69 грн.; - липень 2011 року 230 грн. х 1% х 31 = 71.30 грн.; - серпень 2011 року 230 грн. х 1% х 31 = 71.30 грн.; - вересень 2011 року х 230 грн. х 1% х 30 = 69 грн.; - жовтень 2011 року х 230 грн. х 1 % х 31 = 71.30 грн.; - листопад 2011 року х 230 грн. х 1% х 30 = 69 грн.; - грудень 2011 року х 230 грн. х 1 % х 31 = 71.30 грн.; - січень 2012 року х 230 х 1% х 31 = 71.30 грн.; - лютий 2012 року х 230 х 1 % х 29 = 66.70 грн.; - березень 2012 року 230 грн. х 1% х 31 = 71.30 грн.; - квітень 2012 року 230 грн. х 1% х 30 = 69 грн.; - травень 2012 року 230 грн. х 1% х 31 = 71.30грн.; - червень 2012 року 230 грн. х 1% х 30 = 69 грн.; - липень 2012 року 230 грн. х 1% х 31 = 71.30 грн.; - серпень 2012 року 230 грн. х 1% х 31 = 71.30 грн.; - вересень 2012 року х 230 грн. х 1% х 30 = 69 грн.; - жовтень 2012 року х 230 грн. х 1 % х 31 = 71.30 грн.; - листопад 2012 року х 230 грн. х 1% х 30 = 69 грн.; - грудень 2012 року х 230 грн. х 1 % х 31 = 71.30 грн.; - січень 2013 року х 230 х 1% х 31 = 71.30 грн.; - лютий 2013 року х 230 х 1 % х 28 = 64.40 грн.; - березень 2013 року 230 грн. х 1% х 31 = 71.30 грн.; - квітень 2013 року 230 грн. х 1% х 30 = 69 грн.; - травень 2013 року 230 грн. х 1% х 31 = 71.30грн.; - червень 2013 року 230 грн. х 1% х 30 = 69 грн.; - липень 2013 року 230 грн. х 1% х 31 = 71.30 грн.; - серпень 2013 року 230 грн. х 1% х 31 = 71.30 грн.; - вересень 2013 року х 230 грн. х 1% х 30 = 69 грн.; - жовтень 2013 року х 230 грн. х 1 % х 31 = 71.30 грн.; - листопад 2013 року х 230 грн. х 1% х 30 = 69 грн.; - грудень 2013 року х 230 грн. х 1 % х 31 = 71.30 грн.; - січень 2014 року х 230 х 1% х 31 = 71.30 грн.; - лютий 2014 року х 230 х 1 % х 28 = 64.40 грн.; - березень 2014 року 230 грн. х 1% х 31 = 71.30 грн.; - квітень 2014 року 230 грн. х 1% х 30 = 69 грн.; - травень 2014 року 230 грн. х 1% х 31 = 71.30грн.; - червень 2014 року 230 грн. х 1% х 30 = 69 грн.; - липень 2014 року 230 грн. х 1% х 31 = 71.30 грн.; - серпень 2014 року 230 грн. х 1% х 31 = 71.30 грн.; - вересень 2014 року х 230 грн. х 1% х 30 = 69 грн.; - жовтень 2014 року х 230 грн. х 1 % х 31 = 71.30 грн.; - листопад 2014 року х 230 грн. х 1% х 30 = 69 грн.; - грудень 2014 року х 230 грн. х 1 % х 31 = 71.30 грн.; - січень 2015 року х 230 х 1% х 31 = 71.30 грн.; - лютий 2015 року х 230 х 1 % х 28 = 64.40 грн.; - березень 2015 року 230 грн. х 1% х 31 = 71.30 грн.; - квітень 2015 року 230 грн. х 1% х 30 = 69 грн.; - травень 2015 року 230 грн. х 1% х 31 = 71.30грн.; - червень 2015 року 230 грн. х 1% х 30 = 69 грн.; - липень 2015 року 230 грн. х 1% х 31 = 71.30 грн.; - серпень 2015 року 22.26 грн. х 1% х 31 = 6.90 грн.; Відтак, загальний розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 9428,93 грн. Відповідно до статті 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття (ч. 1 ст. 6 Сімейного кодексу України). Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Розмір коштів, що стягуються на додаткові витрати, не може бути більше самих додаткових витрат. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягненні аліментів відповідно до ст. ст. 181, 182 СК. У випадку, коли матеріальне положення батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково. Аналіз положень ст. 185 СК України дає підстави для висновку про те, що при вирішенні вимог про участь одного з батьків у додаткових витратах на дитину суд має встановити реальне існування особливих обставин, які викликають необхідність таких витрат, а також розмір останніх. Лише при наявності цих умов і їх встановленні можливе ухвалення рішення про стягнення таких витрат в конкретній сумі. На підтвердження понесених витрати позивач надала суду довідки про прийняття іноземця на навчання від 17.11.2014р. та від 18.06.2015р. , підтвердження про внесення коштів на рахунок від 16.06.2015р., платіжне доручення від 17.07.2014 року (а.с.150-157), з яких вбачається, що [PERSON] навчається у Варшавському Університеті ім.. [PERSON] Кюрі, [PERSON]. Період навчання становить з 01.10.2014 року до 30.09.2017 року, на платній основі. 17.07.2015 року та 16.06.2015 року [PERSON] здійснила оплату за навчання в сумі: 1715 та 1710 злотих (а.с.150-157) Суд приходить до висновку, що вказане навчання як отримання освіти в вищому навчальному закладі, не може розглядатись як додаткові витрати на дитину в розумінні положень ст. 185 СК України. Особливі обставини для навчання саме у навчальному закладі в Варшавському Університеті ім.Марії Склодовської Кюрі, [PERSON] позивачем, суду не наведені. Які саме здібності дитини розвиваються у цьому навчальному закладі, що потребує додаткових витрат на дитину стороною позивача не зазначено. При цьому, суд вважає, що загалом здобуття дитиною вищої освіти, як її природна потреба, гарантована ст.53 Конституції України та Законом України Про освіту та обов'язок батьків, охоплюється питанням стягнення аліментів та не може розглядатись як додаткові витрати на дитину, оскільки здобути вищу освіту має право кожна дитина, а особливі обставини вказують виключні випадки участі батьків у додаткових витратах на дитину. Крім того, з наявних в матеріалах справи розрахункових квитанцій вбачається, що витрати по оплаті за навчання понесла [PERSON], яка зазначена як платник (а.с.153,156), тому такі не можуть бути стягнуті в користь [PERSON]. Враховуючи вищенаведене та зважаючи на обставини, що мають істотне значення для вирішення даного спору такі як: матеріальний стан відповідача, який не має постійного, сталого заробітку, доходи його складають нерегулярні, мінливі заробітки, відсутність нерухомого майна, транспортних засобів; сімейний стан відповідача, такий створив нову сімю; перебування на утриманні відповідача матері похилого віку, єдиним сином якої являється, що стверджується довідками: Золочівської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області від 28.10.2015р. за №3390/10/13-24-17-00-28 та від 30.10.2015р. за №3673/10/13-24-17-00-28, актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 15.11.2015р., довідкою ДПІ у Шевченківському районі м. Львова ГУ ДФС У Львівській області від 25.11.2015р. за №18117/13-07-11-00, інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.130-131,132,143-144,145,146), суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача додаткових витрат задоволенню не підлягають. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: partial