Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом про визнання за ними права власності на спадкове майно, яке відкрилось після смерті батька [PERSON] . В обґрунтування позову зазначають, після смерті батька [PERSON] позивачі, як спадкоємці за законом, прийняли спадщину, яка складається з житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] , Однак за життя батько не зареєстрував своє право власності на нього в органах БТІ. Відтак, через відсутність правовстановлюючих документів виданих на ім`я померлого [PERSON] на спірне нерухоме майно, позивачі позбавлені можливості в нотаріальному порядку оформити свої спадкові права на нього, що і слугувало підставою для їх звернення до суду. В підготовче засідання позивачі не з`явились, подали заяви в яких вказують, що позовні вимоги підтримують, а розгляд справи по суті просять провести у їх відсутність. Представник відповідача Стасівської сільської ради Диканського району Полтавської області в підготовче засідання не з`явився, вказаним органом надіслано на адресу суду відзив на позов, згідно якого відповідач визнав позов в повному обсязі та просить розглянути справу без участі його представника. Приватний нотаріус Диканського районного нотаріального округу Полтавської області Шимка О.І., як третя особа по справі, яка не заявляє самостійних позовних вимог, до суду не з`явився, однак подав клопотання про розгляд справи без його участі, заперечення щодо позову відсутні. Третя особа [PERSON] подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність. Заперечення щодо задоволення позову відсутні. \~ \~ \~ \~Враховуючи те, що позивачі позов підтримали, відповідачем було подано відзив на позов, у якому він зазначив про визнання позову, його визнання позову не суперечить закону та не порушує права та свободи, інтереси інших осіб, треті особи заперечень щодо заявленого позову не подали, судом розгляд справи по суті проведено в підготовчому засіданні з ухваленням рішення, що передбачено ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується належно завіреною копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 26 вересня 2019 року. Як вбачається з довідки, наданої відповідачем по справі, згідно даних погосподарської книги Стасівської сільської ради Диканського району Полтавської області № 3 за 1986-1990 роки, житловий будинок, розташований по [ADDRESS] , відносився до типу робочого двору, головою якого, станом на 01.07.1990 був нині померлий [PERSON] . Відповідно до технічного паспорта, виготовленого станом на 08.09.2020 Приватним підприємством Полтавське Бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», вказане будинковолодіння складається з житлового будинку позначеного літ. А-1, літньої кухні літ. «Б», «б», вбиральні літ. «В», гаражу літ. « Г», сараїв літ. «г», «г1», погреба вхідного літ. «Д», воріт огорожі №1, огорожі №2, трубопроводу №3. Однак, вказане нерухоме майно в органах БТІ [PERSON] не зареєстровано. Порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР був встановлений інструкцією, яка була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року та втратила чинність згідно наказу Держжитлокомунгоспу N 56 від 1З грудня 1995 року. Згідно з пунктами 4, 7 цієї Інструкції підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння, у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалась вона на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перелік яких додано до вказаної Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Вказаною інструкцією обов`язковою була реєстрація права власності на житлові будинки в органах БТІ лише у містах і селищах міського типу, однак не у сільській місцевості. Згідно до ст. 86 та ст. 100 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, який діяв на момент набуття права власності померлого [PERSON] на вказаний будинок, право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності в Україні охороняється законом. Держава забезпечує стабільність правовідносин власності. В особистій власності громадян можуть бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження. Отже, враховуючи вище викладене, та приймаючи до уваги те, що право власності на спірний житловий будинок нині померлим [PERSON] набуто правомірно на підставі, яка не заборонена законом, хоча і не зареєстроване у встановленому законом порядку, а тому вказане майно є спадковим. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України). Позивачі [PERSON] та [PERSON] являються сином та дочкою нині померлого [PERSON] , що вбачається з належно завірених свідоцтв про народження, а отже є спадкоємцями за законом після смерті свого батька. В той же час, як вбачається з матеріалів справи, зокрема з належно завірено копії заяви про відмову від прийняття спадщини, поданої у встановленому законом порядку [PERSON] третя особа по справі, який також є сином померлого [PERSON] відмовився від прийняття спадщини після смерті останнього. (а.с 16). Частина 3 ст.1268 ЦК України визначає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивачі, у відповідності до ст. 1268 ЦК України, як спадкоємці за законом першої черги, у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті свого батька [PERSON] . Як вбачається з довідки виданої приватним нотаріусом Шимкою О.І., що після смерті [PERSON] на підставі заяви позивача [PERSON] про прийняття спадщини, який є сином померлого, заведено спадкову справу. Інші особи, окрім позивачів по справі, з заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталися. Однак, позивачам відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірне будинковолодіння, через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, виданих на ім`я померлого батька. Враховуючи те, що спірний житловий будинок належав [PERSON] на законних підставах, позивачі прийняли спадщину після смерті батька, інші особи до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини не звертались, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та визнання за позивачем [PERSON] та [PERSON] права власності на спадкове майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved