Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

Позивачі звернулися з вказаним позовом до відповідача, в обґрунтування якого зазначили, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками домоволодіння [ADDRESS]. Кожному з них належить 1/2 частина вказаного домоволодіння. Житловий будинок та господарські будівлі знаходяться на земельній ділянці площею 0,0646 га, кадастровий номер [NUMBER] по [ADDRESS], яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. [PERSON] належить на праві власності 1/2 частина вказаної земельної ділянки, а [PERSON] - 3/8 частин земельної ділянки. Відповідачці належить на праві власності 3/8 частини спірної земельної ділянки. [PERSON] є власником 1/2 частини домоволодіння та 1/2 частини земельної ділянки по [ADDRESS], згідно рішення Івано-Франківського міського суду від 17.06.2015 року, як спадкоємцеві за заповітом після смерті [PERSON] [PERSON] є власником 1/2 частини домоволодіння та 3/8 частини земельної ділянки по [ADDRESS], згідно рішення Івано-Франківського міського суду від 13.12.2017 року, як спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] [PERSON] є власником 1/8 частини земельної ділянки по [ADDRESS], як спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] Своє право власності вона не оформляла, однак розмір належної їй частки у земельній ділянці встановлений вказаними вище судовими рішеннями. Спірна земельна ділянка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, які на ній розміщені. Відповідачка не має прав власності на частку домоволодіння, а лише у земельній ділянці. Причому частка у земельній ділянці розміром 1/8 є незначною, виділеною у натурі бути не може. Спільне володіння та користування земельною ділянкою всіма співвласниками є неможливим. Також позивачі вважають, що припинення права власності відповідача на 1/8 частину земельної ділянки не завдасть жодної шкоди, в тому числі істотної, ні самій відповідачці, ні членам її сім'ї. На підставі наведеного просили суд припинити право власності [PERSON] на 1/8 частину земельної ділянки площею 0,0646га, кадастровий номер [NUMBER] по [ADDRESS], та визнати за [PERSON] право власності на 1/16 земельної ділянки площею 0,0646га, кадастровий номер [NUMBER] по [ADDRESS], визнати за [PERSON] право власності на 1/16 земельної ділянки площею 0,0646га, кадастровий номер [NUMBER] по [ADDRESS]. Позивачі та її представник в судове засідання не з'явилися, представник позивача подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Розгляд справи проводити без участі позивача та її представника. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 1/2 частина земельної ділянки площею 0,0635 га, кадастровий номер [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] (а.с.7) Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 1/2 частина житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, об'єкт житлової нерухомості за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] (а.с.8) Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 3/8 частина земельної ділянки площею 0,0635 га, кадастровий номер [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] (а.с.11) Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 1/2 частина житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, об'єкт житлової нерухомості за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] (а.с.12) Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ст. 317 цього Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не випливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч.1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 17.06.2015 року встановлено факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу Заповіту від 24.03.1953 року, реєстровий номер 6256, посвідченого нотаріусом Станіславської нотаріальної контори Інтенбергом Л.Г., реєстровий номер 25608, виданого на ім'я [PERSON]. Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину домоволодіння [ADDRESS] і 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0646 га по [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] (а.с.5-6). Відповідно до відповіді приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу № 635/01-16 від 02.11.2018 року, наданої на запит суду, приватний нотаріус повідомив, що [PERSON] звернулась із заявою по прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], який помер [INFO]. Свідоцтва про право на спадщину по даній спадковій справі не видавались. (а.с.67). Рішенням Івано-Франківського міського суду від 13.12.2017 року (а.с.9-10) визнано за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом право власності на 1/2 домоволодіння [ADDRESS] та 3/8 частини земельної ділянки, площею 0,0646 га по [ADDRESS] після смерті [PERSON] Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Позивачі зазначили, що відповідачка не має прав власності на частку домоволодіння, а лише у земельній ділянці. Причому частка у земельній ділянці розміром 1/8 є незначною, виділеною у натурі бути не може. Також позивачі вважають, що припинення права власності відповідача на 1/8 частину земельної ділянки не завдасть жодної шкоди, в тому числі істотної, ні самій відповідачці, ні членам її сім'ї. Згідно ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Аналіз положень ст. 365 ЦК України свідчить про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини 1 вказаної статті за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. В постанові Верховного Суду України № 6-81цс11 від 16.01.2012 зроблено правовий висновок про те, що припинення права особи на частку в спільному майні допускається за наявності будь-якого з передбачених пунктами 1 - 3 ч. 1 ст. 365 ЦК України умов та з урахуванням того, чи таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та об'єкта, який є спільним майном. Відповідно до висновку оцінювача про вартість майна від 20.02.2017 року, проведеного оцінювачем [PERSON], ринкова вартість земельної ділянки площею 0,0646 га, надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], станом на 27.03.2017 року становить 170544 грн. (а.с.16). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч.1 ст.81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статею 82 цього Кодексу. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Позивачами [PERSON] та [PERSON] 21.11.2018 року внесено на розрахунковий рахунок ТУ ДСА України в Івано-Франківській області вартість частки земельної ділянки [PERSON] в розмірі 10659 грн. кожним. Відтак, оцінюючи зібрані у справі докази за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, суд вважає, що наявні всі підстави для визнання припиненим права [PERSON] на 1/8 частину земельної ділянки площею 0,0646га, кадастровий номер [NUMBER] по [ADDRESS] на підставі ст.365 ч.1 ЦК України. Оскільки позов задовольняється в частині припинення права власності [PERSON], суд задовольняє позовні вимоги також в частині визнання за [PERSON] право власності на 1/16 земельної ділянки площею 0,0646га, кадастровий номер [NUMBER] по [ADDRESS], визнати за [PERSON] право власності на 1/16 земельної ділянки площею 0,0646га, кадастровий номер [NUMBER] по [ADDRESS]. Тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. На підставі ст.ст. 316, 317, 321, 346, 356, 365 ЦК України

Outcome: approved