Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернувшись до суду з даним позовом, просить визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку від 06 червня 2014 року, укладений між нею та [PERSON], за умовами якого [PERSON] продала, а [PERSON] купила житловий будинок загальною площею 29,7 кв.м., який знаходиться за адресою: вул. Корнійчука, буд. 30, м. Богуслав, Київська область, на неприватизованій земельній ділянці площею 0,0284 га, що має кадастровий номер 3220610100:01:003:0295 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд Позовні вимоги позивачка мотивує тим, що 06.06.2014 року між нею та відповідачкою було укладено в простій письмовій формі договір купівлі-продажу житлового будинку. Відповідно до умов договору купівлі-продажу житлового будинку відповідачка оплатно передала позивачці житловий будинок за адресою: вул. Корнійчука, буд. 30, м. Богуслав, Київська область. Відповідно до п. 2.2 договору купівлі-продажу житлового будинку, ще до його підписання позивачка в рахунок повної оплати за договором купівлі-продажу передала відповідачці, а вона отримала суму 8000 гривень, про що свідчить розписка про отримання грошових коштів від 06.06.2014 року. Відповідачка частково виконала своє зобовязання за договором, а саме повністю передала у володіння та користування позивачці вищевказаний будинок, про що свідчить акт прийому-передачі від 06.06.2014 року. Позивачка неодноразово зверталася до відповідачки із заявами про необхідність нотаріального посвідчення вказаного договору купівлі-продажу житлового будинку, що підтверджується відповідними заявами, доданими до матеріалів справи, однак відповідачка ухиляється від нотаріального посвідчення. Позивачка стверджує, що вона із відповідачкою домовились про всі істотні умови договору купівлі - продажу будинку, а також відбулося часткове виконання договору, а тому просить визнати договір купівлі-продажу житлового будинку дійсним. В судове засідання позивачка не зявились, але надіслала заяву з проханням слухати справу без її участі, а також зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідачки в судове засідання не зявився, але надіслав заяву з проханням слухати справу без його участі, зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує стосовно їх задоволення. Суд, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами з урахуванням положень ст. 60 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ст. 11 ЦПК України, згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, встановив, що всі докази надані. Протягом усього часу позивачка не змінила позовних вимог, а тому суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, та кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу. Відповідно до положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Судом встановлено, що позивачка та відповідачка 06.06.2014 року в простій письмовій формі уклали договір купівлі-продажу житлового будинку, що підтверджується копією вказаного договору. На час укладення вказаного договору відповідачка [PERSON] являлася власником житлового будинку розташованого по вул. Корнійчука, буд. 30, м. Богуслав, Київська область, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим 10 жовтня 1990 року державним нотаріусом Богуславської районної державної нотаріальної контори, та копією рішення Богуславського районного суду Київської області від 06.10.2011 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02.08.2014 року. Відповідно до умов договору купівлі-продажу житлового будинку, відповідачка [PERSON] зобовязувалася продати позивачці [PERSON] житловий будинок загальною площею 29,7 кв.м., який знаходиться за адресою: вул. Корнійчука, буд. 30, м. Богуслав, Київська область, на неприватизованій земельній ділянці площею 0,0284 га, що має кадастровий номер 3220610100:01:003:0295 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Відповідно до п. 2.2 договору купівлі-продажу житлового будинку, ще до його підписання, позивачка в рахунок повної оплати за договором купівлі-продажу передала відповідачці, а остання отримала гроші в сумі 8000 гривень. Сторони домовились про всі істотні умови договору купівлі-продажу житлового будинку, а також відбулося часткове виконання договору. Зокрема, позивачка виконала своє зобов'язання по оплаті товару, а продавець передала житловий будинок, що підтверджено належними доказами по справі: письмовим договором купівлі-продажу, розпискою [PERSON] про отримання коштів за продане нерухоме майно від 06.06.2014 року, актом приймання-передачі житлового будинку від 06.06.2014 року. При укладенні вищезазначеного договору купівлі-продажу будинку сторони домовились про подальше нотаріальне посвідчення договору, проте відповідачка ухиляється від нотаріального посвідчення та не виготовляє висновок про ринкову вартість будинку і новий технічний паспорт, так як укладений письмовий договір купівлі-продажу будинку не покладає на неї такого обовязку. Вказані обставини справи встановлені матеріалами справи. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли домовленості з усіх істотних умов. Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з часу передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 cт. 220 ЦК України, якщо сторони договору домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна сторона ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Відповідно до ч. 5 ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що маються достатні підстави для визнання дійсними договору купівлі-продажу житлового будинку укладеного між сторонами по справі. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення. З урахування викладеного та

Outcome: approved