Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із позовною заявою та просять зняти арешт з рухомого та нерухомого майна - квартири [ADDRESS] . Свої позовні вимоги обгрунтовують тим, що дана квартира належала їхній матері - [PERSON] , яка померла [INFO] . Постановою державного виконавця Першого Суворовського ВДВС Одеського МУЮ Зубко Р.Г. від 26.01.2015 року ВП № 46042330 було накладено арешт на все майно [PERSON] , [INFO] в рамках примусового виконання судового наказу № 523/16273/14-ц від 11.11.2014 року, виданого Суворовським районним судом м. Одеси, оскільки у померлої була заборгованість перед КП «ЖКС «Північний» у розмірі 2 447,12 грн. Відповідно до заяви від 27.09.2018 року від КП «ЖКС «Північний» станом на 01.09.2018 року борг погашено у повному обсязі. Позивачі звернулись до нотаріальної контори для оформлення спадщини, однак їм відмовлено через обтяження майна. Представник позивачів у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час, дату і місце судового засідання повідомлені належним чином. У зв`язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, які були повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280-282 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так у судовому засіданні встановленно, що [INFO] померла [PERSON] , відповідно до свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] , виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 2533. [PERSON] була матір`ю [PERSON] , відповідно до свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , виданого Суворовським районним у місті Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 1616 та матір`ю [PERSON] , відповідно до свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , виданого Суворовським районним у місті Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 1214 та свідоцтва про укладання шлюбу Серії [NUMBER] від 08.07.1989 року, виданого Суворовським відділом РАГС м. Одеси, актовий запис №730. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді трикімнатної квартири під [ADDRESS] , яка належала померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину № 6-582 від 10.08.2011 року, виданого Четвертою Одеською державною нотаріальною конторою. Позивачі звернулись до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Сакал І.М. із заявами про прийняття спадщини, була заведена спадкова справа № 18/2018, але приватним нотаріусом було роз`яснено, що вона не в змозі видати свідоцтво на право на спадщину, оскільки накладено арешт на майно померлої. Постановою державного виконавця Першого Суворовського ВДВС Одеського МУЮ Зубко Р.Г. від 26.01.2015 року ВП № 46042330 було накладено арешт на все майно боржника - [PERSON] , [INFO] , адреса об`єкта нерухомості: [ADDRESS] , в рамках примусового виконання судового наказу № 523/16273/14-ц від 11.11.2014 року, виданого Суворовським районним судом м. Одеси, оскільки у померлої була заборгованість перед КП «ЖКС «Північний» у розмірі 2 447,12 грн. Відповідно до заяви від 27.09.2018 року від КП «ЖКС «Північний» станом на 01.09.2018 року борг погашено у повному обсязі. Позивачі звернулися до Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції з заявою про зняття арешту з майна, однак згідно листа № 47823 від 10.10.2018р. їм було відмовлено, оскільки вони не є сторонами виконавчого провадження в межах якого було накладено арешит та роз`яснено право на звернення до суду з позовом. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Стаття 17 Загальної декларації прав людини, проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Конвенція про захист прав і основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення. Статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції встановлено, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальним принципам міжнародного права». Згідно ч. 2 ст. 319 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю та здійснює такі права на власний розсуд. Відповідно до ч. 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: Відповідно до ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Згідно ч. 5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» в усіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту своїх цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує право. Згідно зі ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» визначено наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, а саме, у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Отже, законодавець визначив підставу зняття арешту, що накладено державним виконавцем, у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, однак право зняття арешту, у випадках, які не визначені ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» - делегував суду. Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним, ніхто протиправно не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. При таких обставини позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню. На підставі викладеного

Outcome: approved