Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення неустойки (пені) по аліментах. Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 20 вересня 2011 року з відповідача на користь позивачки стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дочки у розмірі ? частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, з 09.03.2011 року до 15.10.2020 року, а також додаткові витрати на її утримання в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, з 09.03.2011 року по 15.10.2020 року. Крім того вказаним рішенням з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на його утримання у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, з 09.03.2011 по 21.09.2014 року. Також цим рішенням з відповідача на користь позивачки стягнуто неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх сина та дочки у розмірі 51935 грн. 36 коп. за період з 11.07.2007 року по 28.02.2011 року, при цьому судом встановлено факт наявності неустойки (пені) за цей період в розмірі 137626 грн. 80 коп., але в зв'язку з тим, що позов було заявлено на меншу суму, суд задовольнив позов в межах заявлених вимог. Однак відповідач ухиляється від виконання рішення суду, у зв'язку з чим позивачі просили стягнути з відповідача неустойку (пеню) за кожен день прострочення сплати аліментів за період з 01.04.2011 року по 31.05.2014 року. Крім того позивачка просила стягнути з відповідача неустойку (пеню) за кожен день прострочення сплати аліментів за період з 11.07.2007 року по 28.02.2011 року, яка не була стягнута вказаним рішенням суду. Представник позивачів надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач та його представник в судове засідання не з'явилися, не повідомили про причини неявки, від них не надійшло заяв про розгляд справи за їх відсутності, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Тому суд відповідно до ст..ст. 224, 225 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розглядку справи повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 20 вересня 2011 року з відповідача на користь позивачки стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дочки у розмірі ? частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, з 09.03.2011 року до 15.10.2020 року, а також додаткові витрати на її утримання в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, з 09.03.2011 року по 15.10.2020 року. Крім того вказаним рішенням з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на його утримання у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, з 09.03.2011 по 21.09.2014 року. З довідок державного виконавця про заборгованість по аліментам вбачається, що відповідач ухиляється від виконання вказаного рішення суду. Згідно цих довідок заборгованість по аліментам на утримання неповнолітньої дочки за період з 01.04.2011 року по 31.05.2014 року складає 21252 грн. 30 коп., заборгованість на утримання повнолітнього сина за цей же період складає 14175 грн. 03 коп. Відповідно до вимог ч.1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. При визначенні наявності вини відповідача у заборгованості по аліментам суд виходить із презумпції вини особи, яка прострочила виконання. Відповідач та його представник не надали суду будь яких доказів про відсутність вини відповідача в несплаті аліментів. Розрахунок неустойки (пені) за кожен день прострочення сплати аліментів робиться по кожному щомісячному платежу аліментів окремо. Розрахунок представника позивачів про розмір неустойки (пені) по аліментам за період з 01.04.2011 року по 31.05.2014 року на утримання неповнолітньої дочки в сумі 84776 грн. 61 коп., і на утримання повнолітнього сина в сумі 56579 грн. 07 коп. перевірений судом, е вірним та відповідає вимогам вказаного закону. Виходячи з наведеного суд приходить до висновку про те, що позов в цій частині підлягає задоволенню. Підлягають задоволенню вимоги позивачки і про стягнення неустойки (пені) за період з 11.07.2007 року по 28.02.2011 року, оскільки вказаним вище рішенням суду з відповідача на користь позивачки стягнуто неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх сина та дочки у розмірі 51935 грн. 36 коп. за період з 11.07.2007 року по 28.02.2011 року, при цьому судом встановлено факт наявності неустойки (пені) за цей період в розмірі 137626 грн. 80 коп., але в зв'язку з тим, що позов було заявлено на меншу суму, суд задовольнив позов в межах заявлених вимог. Таким чином стягненню підлягає 85691 грн. 44 коп. Щодо позовних вимог про стягнення неустойки (пені) за несплату додаткових витрат на утримання неповнолітньої дочки в сумі 56579 грн. 07 коп. суд вважає, ці вимоги необґрунтованими, оскільки додаткові витрати на утримання неповнолітньої дитини не є аліментами в розумінні ст. 196 СК України, а тому в цій частині позову слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: partial