Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого вказали, що [PERSON] 26.12.2017 звернувся до Коростишівської райдержадміністрації із заявою про визначення розміру збитків завданих [PERSON] як власнику землі, однак відповідачем вказану заяву не було розглянуто належним чином і постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 10.11.2016 у справі № 806/966/16 визнано протиправними дії Коростишівської райдержадміністрації щодо не проведення у встановлені строки визначення розміру збитків [PERSON] як власнику землі, заподіяних внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки, відповідно до Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою КМУ від 19.04.1993р. № 284 відповідно до звернення [PERSON] від 23.12.2015 та 17.03.2016. Визнано протиправними дії Комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам Коростишівської райдержадміністрації щодо розгляду та прийняття рішення на засіданні Комісії 23.05.2016 без участі [PERSON] .. Скасовано Протокол засідання Комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам від 23 травня 2016 року про нарахування [PERSON] збитків. Зобов`язано Коростишівську райдержадміністрацію повторно розглянути звернення [PERSON] від 23.12.2015 та 17.03.2016 Комісією з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам. Таким чином, позивачу [PERSON] завдані матеріальні збитки пов`язані з підготуванням, поданням і розглядом заяв від 23.12.2015 та 17.03.2016, їх оскарженням в суді і складають 2163грн.89 коп., а також судові витрати складають 1071грн.97 коп. Також, позивачу [PERSON] завдано моральну шкоду яка полягає у виникненні негативного для нього явища, зокрема необхідності неодноразового повторного звернення для встановлення істини в справі та доказування для вирішення питання протиправної бездіяльності, витрачання особистого часу, значних коштів, сили для відновлення свого порушеного права, що негативно відобразилось на його психоемоційному стані. Враховуючи викладене просить стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] моральну шкоду в сумі 60000грн. Відзив відповідачем не надано суду. Суд, розглянувши справу, дослідивши надані сторонами докази, на засадах змагальності в межах позовних вимог, вважає, що позов не підлягає до задоволення зі слідуючих підстав. Так, судом встановлено, що постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 10.11.2016 у справі № 806/966/16 визнано протиправними дії Коростишівської райдержадміністрації щодо не проведення у встановлені строки визначення розміру збитків [PERSON] як власнику землі, заподіяних внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки, відповідно до Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою КМУ від 19.04.1993р. № 284 відповідно до звернення [PERSON] від 23.12.2015 та 17.03.2016. Визнано протиправними дії Комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам Коростишівської райдержадміністрації щодо розгляду та прийняття рішення на засіданні Комісії 23.05.2016 без участі [PERSON] .. Скасовано Протокол засідання Комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам від 23 травня 2016 року про нарахування [PERSON] збитків. Зобов`язано Коростишівську райдержадміністрацію повторно розглянути звернення [PERSON] від 23.12.2015 та 17.03.2016 Комісією з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам. Стосовно позовних вимог щодо стягнення витрат пов`язаних з розглядом іншої справи, то вказане питання вирішується в межах розгляду справ де такі витрати були понесені, а не є предметом розгляду окремого позову про відшкодування матеріальної шкоди. Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Однак ця норма встановлює лише загальні правові засади відшкодування зазначеної шкоди. Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості ( ч. 3 ст. 23 ЦК України). Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за №4 від 31.03.1995 ( далі Постанова) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Також, згідно п.п.2 п.5 вище вказаної Постанови відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Виходячи з викладеного та аналізу вказаного законодавства, то позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди внаслідок неправомірних дій відповідача також задоволенню не підлягають, оскільки не зазначено жодних обґрунтувань в чому полягає ця шкода та з яких міркувань виходили визначаючи її розмір, а посилання позивача лише на факт визнання дій неправомірними в даному випадку не є достатнім для відшкодування моральної шкоди. Крім цього, відповідно до судової практики Європейського суду з прав людини (рішення від 25.10.1993 у справі «Гольм проти Швеції», від 29.11.1996 у справі «Саундерс проти Сполученого Королівства», від 25.07.2001 у справі «Перна проти Італії», від 13.07.2006 у справі «Сілін проти України» визнання порушення прав особи неправомірними діями інших осіб само по собі є достатньою справедливою сатисфакцією за моральну шкоду спричинену такими діями. Інші вимоги позивача щодо стягнення витрат пов`язаних з поданням і розглядом даної позовної заяви є похідними від вимог щодо відшкодування моральної шкоди і також задоволенню не підлягають. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed