Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

Позивачі в позові вказують, що ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 15.04.2016 року визнано правомірною мирову угоду укладену між позивачкою [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON] по цивільній справі №132/886/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності. Відповідно до умов мирової угоди: 1. Визнати за [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], право власності на 1/2 частку будинку з господарськими спорудами за [ADDRESS]. 2. Визнати за [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], право власності на 1/2 частку будинку з господарськими спорудами за [ADDRESS]. 3. [PERSON] та [PERSON] не мають жодних матеріальних та будь-яких інших претензій одна до одного та до [PERSON] та [PERSON]. 4. Окремо [PERSON] та [PERSON] вчиняють необхідні дії щодо переоформлення прав щодо присадибної земельної ділянки на [PERSON] та [PERSON], на яких повністю покладаються витрати, пов'язані з цим. 5. [PERSON] та [PERSON] не мають та не будуть на майбутнє мати будь-яких претензій до [PERSON] та [PERSON], які мають право пожиттєвого проживання та користування будинком з господарськими спорудами за [ADDRESS]. 6. Сторони, укладаючи цю мирову угоду, перебувають при здоровому розумі, ясній пам'яті, діють на підставі свого власного волевиявлення, без будь-якого примусу, розуміють значення своїх дій та вимог закону щодо наслідків укладення мирової угоди. Ухвала суду набула законної сили 20.04.2016 року. На підставі ухвали суду від 15.04.2016 року за ними 27.05.2016 року було зареєстровано право власності на житловий будинок в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Крім того, п.4 резолютивної частини ухвали Калинівського районного суду від 15.04.2016 року була встановлена умова, що «Окремо [PERSON] та [PERSON] вчиняють необхідні дії щодо переоформлення прав щодо присадибної земельної ділянки на [PERSON] та [PERSON], на яких повністю покладаються витрати, пов'язані з цим». Враховуючи, що вони набули права власності на житловий будинок, тому у відповідності до вимог ст.ст.120, 125 ЗК України звертаються в суд з даним позовом. Представники позивачів [PERSON], [PERSON] -адвокат Якименко О.О. та [PERSON], яка діє на підставі довіреностей в судове засідання не з'явилися, однак в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання також не з'явилась, однак в матеріалах справи наявна заява, згідно якої вона надає згоду на те, щоб [PERSON] та [PERSON] перейшла у власність присадибна земельна ділянка по [ADDRESS]. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 15.04.2016 року визнано правомірною мирову угоду укладену між позивачкою [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON] по цивільній справі №132/886/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності. Відповідно до умов мирової угоди: 1. Визнати за [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], право власності на 1/2 частку будинку з господарськими спорудами за [ADDRESS]. 2. Визнати за [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], право власності на 1/2 частку будинку з господарськими спорудами за [ADDRESS]. 3. [PERSON] та [PERSON] не мають жодних матеріальних та будь-яких інших претензій одна до одного та до [PERSON] та [PERSON]. 4. Окремо [PERSON] та [PERSON] вчиняють необхідні дії щодо переоформлення прав щодо присадибної земельної ділянки на [PERSON] та [PERSON], на яких повністю покладаються витрати, пов'язані з цим. 5. [PERSON] та [PERSON] не мають та не будуть на майбутнє мати будь-яких претензій до [PERSON] та [PERSON], які мають право пожиттєвого проживання та користування будинком з господарськими спорудами за [ADDRESS]. 6. Сторони, укладаючи цю мирову угоду, перебувають при здоровому розумі, ясній пам'яті, діють на підставі свого власного волевиявлення, без будь-якого примусу, розуміють значення своїх дій та вимог закону щодо наслідків укладення мирової угоди. Ухвала суду набула законної сили 20.04.2016 року. У відповідності до вимог ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. На підставі ухвали Калинівського районного суду від 15.04.2016 року по справі №132/886/16-ц за [PERSON] та [PERSON] 27.05.2016 року було зареєстровано право власності по 1/2 частці на житловий будинок [ADDRESS] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Згідно рішення 9 сесії 22 скликання Корделівської сільської ради Калинівського району Вінницької області від 28.10.1996 року [PERSON] було передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку площею 0,31 га , в тому числі 0,25 га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, 0,06 га для ведення особистого підсобного господарства в [ADDRESS]. Рішенням 18 сесії 6 скликання Корделівської сільської ради від 4 вересня 2013 року було затверджено технічну документацію із землеустрою, що посвідчують право власності [PERSON] на земельні ділянки: площею 0,1500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (кадастровий номер [NUMBER]); площею 0,1467 га для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер [NUMBER]). Пунктом 4 резолютивної частини ухвали Калинівського районного суду від 15.04.2016 року була встановлена умова, що «Окремо [PERSON] та [PERSON] вчиняють необхідні дії щодо переоформлення прав щодо присадибної земельної ділянки на [PERSON] та [PERSON], на яких повністю покладаються витрати, пов'язані з цим». Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Статтею 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності, земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Аналіз змісту норм статті 120 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. Згідно з цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині четвертій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об'єкта права власності. Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України №6-2цс15 від 11 лютого 2015 року. Враховуючи, що відповідач не заперечує проти визнання за позивачами права власності на земельну ділянку, тому відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved