Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житлом, в якому зазначили, що позивач [PERSON] є власником, а позивач [PERSON] - наймачем квартири [ADDRESS]. В січні 2016 року в спірній квартирі зареєстровано відповідача - [PERSON], який був приятелем позивача [PERSON] та в зв'язку зі необхідністю мати місце реєстрації для пошуку роботи. Відповідач в спірній квартирі мешкав незначний час і на початку лютого 2016 року забрав всі свої речі та виїхав зі спірної квартири у невідомому напрямку. Як відомо позивача, в теперішній час відповідач мешкає десь у Харкові у якоїсь жінки. Спірною квартирою він не цікавиться, його речей в квартирі немає, комунальні платежі не сплачує, в утриманні квартири участі не бере. Оскільки відповідач в спірній квартирі не проживають, комунальні платежі не оплачують, у позивачів виникають проблеми з надмірною сплатою комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються на нього, позивачі позбавлені можливості оформити субсидії, інші соціальні пільги, тощо. Посилаючись на зазначене, позивачі просять суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою [ADDRESS]. Від позивачів до початку судового засідання надійшли заяви, в яких вони позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили розглянути справу за їх відсутністю, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечували. Відповідач на судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи неодноразово сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не подавав. Зі згоди позивачів, суд розглянув справу в порядку заочного провадження, на підставі наявних доказів, відповідно до вимог ст.224 ЦПК України. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору дарування від 28.11.2014 року, копія якого є в матеріалах справи. З копії довідки КП «Жилкомсервіс», дільниця 33 від 01.06.2017 року, №1279, вбачається, що особовий рахунок у спірній квартирі відкрито на ім'я [PERSON], в квартирі є зареєстрованими: [PERSON] - з 03.06.2015 року, [PERSON] - з 27.01.2016 року. З копії відповіді на адвокатський запит за підписом начальника Московського ВП ГУНП в Харківській області від 12.06.2017 року, вбачається що відповідач [PERSON] в період 2016-2017 років із заявами щодо порушення його житлових прав до правоохоронних органів не звертався. З наведеного в позові вбачається, що відповідач фактично не проживає у спірній квартирі понад півроку, комунальні послуги не сплачує, з реєстраційного обліку не знятий. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 72 ЖК України визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 191 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] втратив право користування спірною квартирою за адресою: [ADDRESS], як особа, що не проживає без поважних причин строком більше ніж шість місяців, що відповідно є підставою для зняття його з реєстрації згідно вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи, що згідно наявної в матеріалах справи квитанції про сплату судового збору вказаний збір сплачено в сумі 640,00 грн. позивачем [PERSON], з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір. Оскільки позивачем [PERSON] заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору до прийняття рішення по справі, яке судом задоволено, суд стягує судовий збір в розмірі 640,00 грн. з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved