Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом про встановлення порядку користування жилими приміщеннями в квартирі, мотивуючи свої вимоги тим, що вони разом з відповідачем [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] , що належить їм на праві приватної спільної часткової власності по 1/3 частині кожному, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно № 474 від 27.07.2009 року. Вказана квартира є трикімнатною, загальною площею 59,5 кв.м, житловою площею 36,4 кв.м складається з трьох житлових кімнат площею\~ 7,6 кв.м, 11,2 кв.м, 17,6 кв.м, кухні площею 7,6 кв.м, ванної кімнати площею 2,7 кв.м, вбиральні 1,3 кв.м, коридором №1 площею 4,8 кв.м. з вмонтованою шафою площею 0,9 кв.м, коридором №2 площею 3,4 кв.м. з вмонтованою шафою площею 0,4 кв.м., балконом площею 0,8 кв.м. та лоджією площею 1,2 кв.м. У квартирі проживають позивачі, відповідач разом з дружиною [PERSON] та їх трьома малолітніми дітьми. Між позивачами та сім`єю відповідача відсутнє взаєморозуміння та постійно виникають сварки. [PERSON] будучи не зареєстрованою у вказаній квартирі, створює перешкоди у користуванні квартирою [PERSON] . Окрім того, [PERSON] створює спори по оплаті комунальних послуг за квартиру. Влаштувати самостійні виходи як окремих кімнат, або переобладнати в такі квартири неможливо, оскільки квартира знаходиться на 4 поверсі п`ятиповерхового будинку. Просять суд встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] , а саме: виділити їм позивачам [PERSON] та [PERSON] спільно кімнату площею 17.6 кв.м. з балконом площею 0,8 кв.м. та кімнату площею 7,6 кв.м. Відповідачу виділити кімнату площею\~\~\~ 11,2 кв.м з лоджією площею 1,2 кв.м. Інші приміщення кухню, вбиральню, ванну кімнату та два коридори з вмонтованими шафами залишити в загальному користуванні. Відповідачем не подано до суду відзив на позовну заяву. Третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Кролевецької міської ради Сумської області надала пояснення по справі, в яких просить суд розглянути вказану справу з врахуванням забезпечення збереження майнових та житлових прав малолітніх: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] й не звужувати існуючі майнові та житлові права дітей, які зареєстровані в вказаній квартирі. (а.с. 53-57). Позивачі в судове засідання не з`явилась, надали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі (а.с. 42,43). Відповідач до суду не з`явився, просить суд розглядати справу без його участі, з позовом згоден (а.с. 60). Треті особи: комунальне підприємство «Кролевецька житлово експлуатаційна контора» Кролевецької міської ради надала заяву про розгляд справи без їх участі (а.с.51-52) та виконавчий комітет Кролевецької міської ради Сумської області просить проводити розгляд справи без їх участі, про що зазначила в поясненні по справі. (а.с.53-57). Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання учасників справи суд вирішив можливим розглянути справу в їх відсутність. Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Вивчивши та дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належить трикімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 59,5 кв.м,\~ житловою площею 36,4 кв.м. на праві приватної спільної часткової власності по 1/3 частки кожному, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серія [NUMBER] , виданим 27.07.2009 року Кролевецькою міською радою та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серія ССМ № 427660 від 27.07.2009 року. (а.с.10,16). Згідно технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] (Технічна характеристика жилих і підсобних приміщень квартири) квартира на 4 поверсі 5-поверхового будинку та складається з 3-х кімнат житловою площею\~ 36,4 кв.м, в тому числі, площею\~7,6 кв.м, площею 11,2 кв.м, площею 17,6 кв.м, кухні площею 7,6 кв.м, ванної кімнати площею 2,7 кв.м, вбиральні 1,3 кв.м, коридорів 4,8 кв.м. та 3,4 кв.м., балкон, лоджія 0,8 кв.м. та 1,2 кв.м. Загальна площа квартири 59,5 кв.м. Вартість квартири 72383 грн. (а.с. 13-15). Згідно з довідкою ЦНАП виконавчого комітету Кролевецької міської ради Сумської області № 9819 від 17.09.2020 року, у вказаній квартирі, окрім сторін [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , зареєстровані також малолітні: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . (а.с.17). За змістом позову між сторонами виникли суперечки з приводу користування спільною квартирою та домовитись між собою сторони в позасудовому порядку про порядок користування квартирою, не змогли, тому позивачі звернулися за вирішенням спірного питання до суду. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині другій цієї статті визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений\~\~ст. 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статті\~\~358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Згідно зі\~\~статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.\~\~ Відповідно до частини 2 статті 386 ЦК власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Слід зазначити, що відповідно до положень статей 16, 386, 391 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. При цьому, положення статті 41 Конституції України, статті 321 ЦК України про непорушність права власності не виключають додержання меж цивільного права, передбачених статтею 13 ЦК України щодо утримання від дій, які могли б порушувати права інших осіб. Зокрема, відповідно до частин 2, 3 статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Згідно п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України\~\~№ 20 від 22 грудня 1995 року\~\~«Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності», згідно з якою квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі кватири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Відповідно до пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» якщо виділ частки квартири в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (в т.ч. кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Даних про те, що вказана квартира може бути виділена співвласникам в окремі квартири, в матеріалах справи немає і на розсуд суду такої можливості не існує. Отже, за встановлених обставин справи та вимог закону, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивачам та\~встановлення порядку користування сторонами вказаною квартирою. Суд, враховуючи частки сторін у нерухомому майні, вважає що позивачам можливо виділити дві житлові кімнати площею 17,6 кв.м з балконом площею 0,8 кв.м. та 7,6 кв.м., а відповідачу - кімнату площею 11,2 кв.м. з лоджією площею 1,2 кв.м. Інші приміщення квартири кухню площею 7,6 кв.м, ванну кімнату площею 2,7 кв.м, вбиральню 1,3 кв.м, коридори 4,8 кв.м. та 3,4 кв.м. залишити у загальному користуванні. При такому порядку користування приміщеннями квартири, враховуючи кількість житлових кімнат та їх площу, житлові умови сторін будуть відповідати можливостям використання ними своїх прав співвласників майна і не будуть суперечити їх інтересам. Між тим, з урахування позиції органу опіки та піклування виконавчого комітету Кролевецької міської ради Сумської області з приводу неприпустимості зменшення або обмеження прав та інтересів малолітніх дітей, слід зауважити, що в межах розгляду даної справи жодною із сторін не ставились вимоги щодо визнання втратившим право на користування цим житлом будь-кого із зареєстрованих у ньому осіб. Суд звертає увагу учасників, що право членів сім`ї власника на користування його житлом, закріплене ч. 1 ст. 405 ЦК України та в силу приписів частини 2 цієї статті житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Суд звертає увагу на те, що при визначенні порядку користування квартирою будь- які правочини щодо жилого приміщення не вчиняються, а зміст ч. 2 ст. 12 Закону України № 2623-IV від 2 червня 2005 року, на який посилається орган опіки та піклування зводиться до неприпустимого зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Пояснення органу опіки та піклування є необґрунтовані та не заслуговують на увагу суду. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ст.ст. 15, 16, 321, 358, 386, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved