Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом, посилаючись на те, що її найближчі родичі - мати [PERSON], рідний брат [PERSON] були співвласниками половини житлового будинку з відповідними частинами надвірних будівель, що знаходяться у [ADDRESS]. Інша половина будинку належала відповідачам [PERSON], [PERSON] (по ? частині кожному). 27.11.2007р. у цьому житловому будинку виникла пожежа, в результаті чого вогнем знищено повністю весь житловий будинок. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] побудували житлову споруду на своїй частині земельної ділянки за вказаною адресою, яка має статус самочинного будівництва. На місці згорілого будинку позивачка з чоловіком побудували інший житловий будинок, яким на даний час користуються вони та [PERSON] У зв'язку з тим, що у позасудовому порядку вирішити питання щодо переоформлення права власності на зазначений будинок не видається можливим, позивачка просила суд визнати відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право власності на відповідно 1/6, 1/6, ? та ? частини відновленого житлового будинку загальною площею 36кв.м. житловою площею 24кв.м. (на технічному паспорті від 06.06.2012р. позначеному під літерою «А») по [ADDRESS] та визнати за нею право власності на відновлений після пожежі житловий будинок, розташований за вказаною вище адресою. Відповідачі за первинним позовом, у свою чергу, звернулись до суду з зустрічним позовом, свої вимоги мотивуючи тим, що пожежею, яка сталась 23.11.2007р. було повністю знищено будинок [ADDRESS]. Однак, протягом 2008-2009 років згорілий будинок було відновлено. На даний час із усього майна, яке на праві спільної часткової власності належить сторонам по справі, фізично наявним та зареєстрованим відповідно до технічного паспорта є майно загальною вартістю 78 557,00грн., серед якого певні будівлі перебувають у постійному користуванні позивачів за зустрічним позовом, якими, крім того, було самочинно зведено будинок та гараж. [PERSON] та [PERSON] просили виділити їм у натурі у спільну часткову власність ? частку із вищевказаного домоволодіння, а також стягнути компенсацію належної частки будинку, на який просить визнати право власності позивачка [PERSON] У процесі розгляду справи [PERSON] та [PERSON] зменшили позовні вимоги, відмовившись від вимоги про стягнення компенсації частки будинку. У судовому засіданні позивач за первинним позовом свої позовні вимоги підтримала, проти зустрічного позову - не заперечувала. Представник відповідачки [PERSON] визнав вимоги за первинним позовом, проти зустрічних не заперечував. Відповідач за первинним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] та представник [PERSON] проти позову [PERSON] не заперечували, вимоги за зустрічним позовом підтримали. Представник третьої особи КП КОР «Вишгородське БТІ» просив розглянути справу у його відсутності (лист №632 від 20.08.2014р.). Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] після смерті [PERSON] успадкували за законом ? частину житлового будинку з відповідними частинами надвірних будівель, що знаходяться в [ADDRESS]. Так, згідно дублікату свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.12.1998р., зареєстрованого у реєстрі за №1-8080, спадковий будинок із брусу, житловою площею 43,3кв.м., загальною - 87,0кв.м., 59% зносу, побудований в 1901р., а також надвірні будівлі: два сараї «Б,В», погріб «Д», дві уборни - «Ж,И», огорожа - « 1-9». Власниками іншої ? частини будинку є [PERSON] та [PERSON]: згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.11.2000р. [PERSON] належить ? частина будинку, згідно договору дарування від 24.11.2003р. ? частина будинку належить [PERSON] [INFO]. [PERSON] помер і після його смерті [PERSON] успадкувала за законом земельну ділянку площею 0,0085га. для ведення особистого селянського господарства, що розташована за вказаною вище адресою. Для вирішення питання про оформлення садкових прав на частину будинку, що належала [PERSON], [PERSON] отримала відмову з підстав відсутності правовстановлюючого документа [PERSON] на новостворений житловий будинок [ADDRESS]. 23.11.2007р. у житловому будинку [ADDRESS] виникла пожежа з причини короткого замкнення електромережі у другій половині будинку гр. [PERSON] Внаслідок пожежі вогнем знищено житловий будинок повністю, майно та особисті документи (довідка №811 від 27.11.2007р., видана начальником Вишгородського РУ ГУ МНС України в Київській області). Як вбачається з копії технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS] від 06.06.2012р., №5200047, сторони по справі зазначені співвласниками цього домоволодіння, а саме: [PERSON] - 1/6 частина, [PERSON] - 1/6 частина, [PERSON] - 1/6 частина, [PERSON] - ? частина, [PERSON] - ? частина. На земельній ділянці знаходяться будівлі та споруди: «А,М» - житлові будинки, «Б,В,Г,К», над Д» - сарай, «Д» - погріб, «Ж,І» - убиральні, «Л» - гараж, «1-9» - огорожа, з них житловий будинок «М» та гараж «Л» збудовані самочинно. Так, право власності сторін зареєстроване у КП КОР «Вишгородське БТІ» на житловий будинок 1901 року забудови (літера «А» за планом ділянки) загальною площею 87,0кв.м., житловою площею 43,3кв.м., а також надвірні будівлі та споруди (літ.: «Б,В,Д,Ж,І»). При проведенні технічної інвентаризації станом на 09.04.2008р. на земельній ділянці виявлено, що старий будинок «А» частково зруйнований і складає загальною площею 36,0кв.м., житловою площею 24,0кв.м. Також наявні старозабудовані надвірні будівлі та споруди (літ.: «Б,В,Д,Ж,І», огорожа), що відповідно право встановлювальним документам належить всім співвласникам. При проведенні технічної інвентаризації станом на 06.06.2012р. на земельній ділянці виявлено самочинні забудови: новобудований житловий будинок «М» 2008 року забудови загальною площею 38,1кв.м., житловою площею 22,2кв.м., під «Е» погріб, «Л» гараж, «Г» сарай, «К» сарай, «над Д» надбудова (сарай). Так, позивачка [PERSON] посилається на те, що будинок [ADDRESS] відновлений після пожежі, з чим погодитись не можна, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, житловий будинок 1901 року забудови повністю знищено пожежею, а на його місці фактично зведено новий будинок, позначений у технічному паспорті також під літерою «А». Частиною 1 статті 346 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав припинення права власності, пунктом 4, зокрема, - знищення майна. Відповідно до ч.2 ст.349 ЦК України у разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру. Тобто припинення права власності з підстави знищення майна пов'язано з фактом звернення власника до відповідного органу та наявністю рішення цього органу по виключення знищеної речі з державного реєстру. З моменту внесення відповідних змін до реєстру припиняється право на це майно. Зважаючи на те, що власники знищеного пожежею будинку не вчиняли дій, визначених ч.2 ст.349 ЦК України, їх право власності не припинено. Разом з тим, побудований на місці знищеного будинку новий житловий будинок вважається новоствореним майном - річчю, створеною (виготовленою) особою, яка є результатом фізичних фінансових, інтелектуальних зусиль особи (осіб). Відповідно до вимог ч.2 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Отже, право власності виникає з певних правопороджуючих юридичних фактів або правовідносин, передбачених нормами об'єктивного права. Порядок державної реєстрації права власності на нерухоме майно визначений законом. Таким чином, зважаючи на вимоги ст.ст.346,349,331 ЦК України, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] та вимог [PERSON], [PERSON] за зустрічним позовом Зустрічними позовними вимогами у справі є виділення у натурі у спільну часткову власність ? частки із домоволодіння по [ADDRESS] Згідно ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Підставами виникнення права спільної часткової власності, зокрема, можуть бути: придбання у власність майна двома чи більше особами за цивільно-правовими угодами; договір про спільну діяльність; домовленість подружжя шляхом укладення шлюбного договору вважати майно, набуте за час шлюбу, спільною частковою власністю; прийняття спадщини кількома спадкоємцями; передача займаних квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у порядку приватизації в спільну часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у квартирі (будинку), житлових приміщеннях у гуртожитках. Відповідно до ч.1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності. Основною умовою застосування ст.364 ЦК України є перебування майна у власності особи. У даному випадку майно, яке позивачі за зустрічним позовом просять виділити в натурі у спільну часткову власність, у їх власності не перебуває, що унеможливлює його виділення в натурі. Крім того, вирішення спору про виділення в натурі майна, яке навіть і перебуває у спільній частковій або сумісній власності, можливе лише за умови проведення відповідної судової експертизи - дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду. У такому випадку судовий експерт, вирішуючи поставлені перед ним питання, надає висновок, який використовується в якості джерела доказу. Отже, зважаючи на те, що майно, яке [PERSON] та [PERSON] просять виділити в натурі, не перебуває у їх власності, підстави для задоволення зустрічного позову відсутні. Як визначено ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Враховуючи обставини справи та докази, надані сторонами, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні первинного та зустрічного позовів за їх безпідставністю. На підставі ст.ст.328,331,346,349,356,364 ЦК України, ст.ст.3,10,11,58,60,88,213-215 ЦПК України, -

Outcome: dismissed