Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

Позивачка 31 серпня 2015 року звернулась до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська із позовом до [PERSON], треті особи: Садівниче товариство «Будівельник», [PERSON] про усунення перешкод у праві користуванні земельною ділянкою, зобовязання вчинити певні дії (а.с.2-5). В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона являється членом садівничого товариства «Будівельник» та має в користуванні земельну ділянку №038, яку в 2010 році вона приватизувала на своє ім'я. В період з 2006 року по 2013 року вона разом із чоловіком [PERSON], на території вищевказаної земельної ділянки збудували садовий будинок. Дочка позивачки [PERSON], з 2009 року по 2015 рік перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], який розірвано на підставі рішення суду. За час шлюбу дочки та відповідача, із дозволу позивачки, подружжя користувалось вищевказаними садовим будинком та земельною ділянкою. Але, починаючи з грудня 2013 року після сварки, [PERSON] забрав всі ключі від воріт та садового будинку, почавши чинити перешкоди у користуванні та розпорядженні майном позивачці. Враховуючи вищевикладене позивачка просила суд усунути їй перешкоди у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою №038 площею 0,0564 га, що розташована на території садівничого товариства «Будівельник» у м. Дніпропетровську та садовим будинком, який розташований на цій земельній ділянці; зобовязати [PERSON] звільнити земельну ділянку №038 площею 0,0564 га, що розташована на території садівничого товариства «Будівельник» у м. Дніпропетровську та садовий будинок, який розташований на цій земельній ділянці; зобовязати [PERSON] не чинити їй перешкод у користуванні земельною ділянкою №038 площею 0,0564 га, що розташована на території садівничого товариства «Будівельник» у м. Дніпропетровську та садовим будинком, який розташований на цій земельній ділянці; стягнути із [PERSON] на свою користь судові витрати по справі. Позивачка в судове засідання не з'явилась. Про день, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином. До суду надала письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі (а.с.38). Відповідач в особі свого представника за довіреністю [PERSON], в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку, про що свідчить письмова розписка в матеріалах справи (а.с.31). До суду представником надано письмову заяву, в якій просить оголосити перерву в розгляді справи (а.с.33). Третя особа [PERSON], в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку, про що свідчить письмова розписка в матеріалах справи (а.с.31). У минулому судовому засіданні позовні вимоги підтримав та не заперечував проти їх задоволення. Третя особа садівниче товариство «Будівельник» в особі свого законного представника, в судове засідання не з'явилась. Про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення з відміткою про вручення адресату (а.с.35). Про причини неявки свого представника не повідомила. Письмових заяв про розгляд справи без присутності представника не надавала. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55, ст.124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Підставою звернення позивачки до суду із позовом є захист прав та майнових інтересів власника, повязаних і правом володіння, користування та розпорядженням обєктом нерухомого майна. Відповідно до ст..14 Конституції України, право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. У звязку із чим, для встановлення правовідносин між сторонами та при вирішенні спору щодо спірних правовідносин суд застосовує положення Конституції України, Цивільного кодексу України в редакції 2004 року, законів України, практику Верховного Суду України, підзаконні нормативно-правові акти центральних органів виконавчої влади. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на праві приватної власності [PERSON] є власницею земельної ділянки №038 площею 0,0564 га, що знаходиться в садівничому товаристві «Будівельник» в м.\~Дніпропетровську, про що свідчить державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №029587 від 14.09.2010 року (а.с.7,28). [PERSON] являється членом садівничого товариства «Будівельник» і є власницею будинку №38, оскільки він побудований нею за власні кошти в період з 2006 року по 2013 рік (а.с.10). Відповідно до ст.. 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. За ст.. 373 ЦК України, власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Власник земельної ділянки може використовувати на свій розсуд все, що знаходиться над і під поверхнею цієї ділянки, якщо інше не встановлено законом та якщо це не порушує прав інших осіб. Згідно зі ст..316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За правилом ст. 317 ЦК України, змістом права власності - є право володіння, користування і розпорядження майном. Відповідно до ст..321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених\~частиною другою статті 353\~цього Кодексу. Згідно зі ст.. 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. У відповідності до ст..391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки є обґрунтованим, законними, доведеними та підлягають частковому задоволенню, внаслідок чого слід усунути [PERSON] перешкоди у праві власності на земельну ділянку №038 площею 0,0564 га, розташовану на території Садівничого товариства «Будівельник» у м. Дніпропетровську та садовим будинком, що знаходиться на земельній ділянці, шляхом звільнення [PERSON], [INFO], земельної ділянки №038 площею 0,0564 га, розташованої на території Садівничого товариства «Будівельник» у м. Дніпропетровську та садового будинку, що знаходиться на земельній ділянці, а також, зобовязати [PERSON], [INFO], не чинити перешкод [PERSON] у здійсненні права власності на земельну ділянку №038 площею 0,0564 га, розташовану на території Садівничого товариства «Будівельник» у м.\~Дніпропетровську та садовим будинком, що знаходиться на земельній ділянці. Вирішуючи питання щодо судових витрат, відповідно до ст.. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивачки судові витрати в сумі 243,60 грн., та на користь держави 487,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial