Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду в інтересах неповнолітнього онука [PERSON] з позовом до відповідачів [PERSON] та неповнолітнього [PERSON], [INFO], про стягнення матеріальної шкоди, завданої злочином. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що вона на підставі рішення Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради від 18.12.2007 року №1150, є опікуном свого неповнолітнього онука [PERSON], [INFO]. 23.05.2015 року відповідач [PERSON] скоїв злочин - відкрито викрав належний [PERSON] мобільний телефон «Lenovo A-859» з рук [PERSON], який зі згоди власника [PERSON] користувався даним телефоном. Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 06.08.2015 року [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України. Згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи від 08.06.2015 року №571/38 вартість телефону становить 2000 грн., з накладкою 200 грн., додатково в телефоні були встановлені дві сім-карти вартістю по 10 грн., а також було нанесено захисну плівку вартістю 100 грн., таким чином загальна вартість матеріальної шкоди становить 2320 гривень. Посилаючись на те, що відповідач [PERSON] на теперішній час є неповнолітнім, вкраденим майном розпорядився на власний розсуд, до теперішнього часу матеріальну шкоду не відшкодував, тому позивачка просила стягнути вказану матеріальну шкоду у розмірі 2320,00 грн. солідарно і з відповідачки [PERSON], яка є матір'ю неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Позивачка у судове засідання не зявилась, надала заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, проти постановлення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі [PERSON] та її неповнолітній син [PERSON] у судове засідання не зявились, причин неявки суду не повідомили, про день слухання справи повідомлялись належним чином, зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є опікуном свого неповнолітнього онука [PERSON], [INFO], на підставі рішення Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради від 18.12.007 року №1150. 23.05.2015 року відповідач [PERSON] скоїв злочин - відкрито викрав належний [PERSON] мобільний телефон «Lenovo A-859» з рук [PERSON], який зі згоди власника [PERSON] користувався даним телефоном. Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 06.08.2015 року [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок по кримінальній справі, або постанова суду по справі про адміністративне правопорушення, які вступили в законну силу, обов'язкові для суду, який розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій осіб, стосовно якого винесені вирок або постанова суду, з питань, чи мали місце ці дії і чи скоєні вони даною особою. Згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи від 08.06.2015 року №571/38 вартість телефону становить 2000 грн., з накладкою 200 грн., додатково в телефоні були встановлені дві сім-карти вартістю по 10 грн., а також було нанесено захисну плівку вартістю 100 грн., таким чином загальна вартість матеріальної шкоди становить 2320,00 гривень. Статтею 1179 ЦК України передбачено, що неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Обов'язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди. Оскільки відповідача [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, на даний час він є неповнолітнім, вкраденим майном розпорядився на власний розсуд, продавши його, до теперішнього часу матеріальну шкоду потерпілій особі не відшкодовано, доказів про наявності у неповнолітнього [PERSON] майна, достатнього для відшкодування завданої ним шкоди, суду не надано, тому суд вважає стягнути солідарно з відповідачів неповнолітнього [PERSON] та його матері [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 2320,00 гривень. Враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового бору, тому суд, відповідно до ст. 88 ЦПК України, вважає стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] судовий збір у розмірі 551,20 гривень на користь держави.

Outcome: approved