Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого вказали, що вони є власниками квартири [ADDRESS]. В зазначеній квартирі позивачі зареєстровані разом з їх молодшим сином - [PERSON]. У грудні 2012 року відповідач почав жити окремо у цивільному шлюбі з іншою жінкою. В наслідок того, що на даний час значно збільшились витрати на комунальні послуги і позивачі бажають оформити субсидію, однак відповідач працює не офіційно та надати довідку про його доходи не має можливості, просять суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS]. Позивачі в судове засідання не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, надали суду заяву, в якій просять справу розглянути без їх участі, позовні вимоги підтримують та не заперечують проти ухвалення заочного рішення. В судове засіданні відповідач 21.02.2017 року, 09.03.2017 року, 28.03.2017 року та 19.04.2017 року не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать зворотні поштові повідомлення, причина неявки не відома. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, на підставі доказів, які додані до справи, та ухвалити заочне рішення. 19 квітня 2017 року відповідно до ст. 225 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить квартира за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 30.05.2002 року (а. с. 10). Відповідно до копії паспортів [PERSON] та [PERSON], зареєстровані за адресою: [ADDRESS] ( а. с. 6, 8). Згідно довідки Центру надання адміністративних послуг загального відділу Рубіжанської міської ради від 20.01.2017 року № 201729629 у [ADDRESS] зареєстровані співвласники: [PERSON], [PERSON] та їх син [PERSON] (а.с. 11). Актом від 23.01.2017 року щодо встановлення факту проживання громадян за адресою: [ADDRESS], встановлено, що [PERSON] в даній квартирі з грудня 2012 року не проживає (а. с. 12). Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Право власності є непорушним. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, після встановлення того, що відповідач без поважних причин відсутній понад один рік у зазначеній квартирі, суд приходить до висновку про можливість визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS].

Outcome: approved