Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості та неустойки по виплаті аліментів. Посилається на те, що 02 березня 2013 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Велятинської сільської ради Хустського району Закарпатської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження вчинено запис № 5. Від даного шлюбу вони з відповідачем мають двох спільних дітей - дочку [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] [INFO] . 25 червня 2019 року (дата набрання законної сили рішенням суду: 08.11.2019 року) шлюб між сторонами розірвано Хустським районним судом Закарпатської області. Після розірвання шлюбу спільні діти сторін продовжують проживати з позивачкою. Відповідно до рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 28 липня 2017 року відповідач повинен сплачувати кошти на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення ними повноліття, починаючи стягнення з 24 березня 2017 року. Відповідно до розрахунку головного державного виконавця Тячівського районного відділу державної виконавчої служби головного управління юстиції у Закарпатській області Шобей І.В. станом на 10 грудня 2019 року заборгованість відповідача по аліментам складає 46 003 грн. 00 коп. Розмір заборгованості за аліментами, визначений державним виконавцем, відповідачем в судовому порядку не оскаржувався. Також позивачка надала розрахунок пені за прострочення виплати аліментів, згідно якого загальна сума пені за несвоєчасну сплату аліментів у період з 24 березня 2017 року по 05 лютого 2020 року становить 16 704, 61 грн. /шістнадцять тисяч сімсот чотири гривні 61 коп./ Посилаючись на викладене, просила суд стягнути з відповідача заборгованість по виплаті аліментів у розмірі 46 003 грн. 00 коп. та пеню за прострочення виплати аліментів у розмірі 16 704, 61 грн. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади України (Хустський районний суд, від 23.03.2020 року) про його виклик до суду, однак про причини неявки суд не повідомляв. Відзиву на позов відповідачем не подавалося. У відповідності до ст.280 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. З врахуванням наведеного, та у відповідності до порядку, визначеного ст. 223 ч. 4, ст. 247 ч. 2 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 02 березня 2013 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Велятинської сільської ради Хустського району Закарпатської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження вчинено запис № 5. Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] [INFO] . 25 червня 2019 року (дата набрання законної сили рішенням суду: 08.11.2019 року) шлюб між сторонами розірвано Хустським районним судом Закарпатської області. Після розірвання шлюбу спільні діти сторін продовжують проживати з позивачкою. Відповідно до рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 28 липня 2017 року відповідач повинен сплачувати кошти на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення ними повноліття, починаючи стягнення з 24 березня 2017 року. Відповідно до розрахунку головного державного виконавця Тячівського районного відділу державної виконавчої служби головного управління юстиції у Закарпатській області Шобей І. В. станом на 10 грудня 2019 року заборгованість відповідача по аліментам складає 46 003 грн. 00 коп. Розмір заборгованості за аліментами, визначений державним виконавцем, відповідачем в судовому порядку не оскаржувався. Також позивачка надала розрахунок пені за прострочення виплати аліментів, згідно якого загальна сума пені за несвоєчасну сплату аліментів у період з 24 березня 2017 року по 05 лютого 2020 року становить 16 704, 61 грн. /шістнадцять тисяч сімсот чотири гривні 61 коп./ За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. За змістом ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України та статті 196СК України неустойка (пеня) є способом забезпечення виконання зобов`язання, що має на меті сприяти належному виконанню зобов`язання. Згідно зі роз`ясненнями п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, передбачена ст. 196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: approved