Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що виробничим кооперативом «Калина» було здійснено будівництво магазину «[INFO]» за адресою: [ADDRESS], що складається з: магазин літ. А-1, загальна площа 61,9 кв.м., основна площа 55,8 кв.м., допоміжна площа 2,7 кв.м. : 1- коридор площею 2,7 кв.м., 2-торгова зала площею 37,8 кв.м., 3-склад площею 9,1 кв.м., 4- кабінет площею 8,9 кв.м., 1-вітрина площею 3,4 кв.м. Рішенням Виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної ради народних депутатів міста Дніпропетровська від 18.09.1992 року № 485 виробничий кооператив «Калина» було ліквідовано. [PERSON], який був чоловіком [PERSON] та батьком [PERSON] і [PERSON], набув право власності на об'єкт нерухомості магазин «[INFO]», розташований за адресою: [ADDRESS], оскільки фактично приймав участь у будівництві особистими коштами, тому після ліквідації виробничого кооперативу «Калина» магазин «[INFO]» розташований за адресою: [ADDRESS] даний об'єкт перейшов йому у власність, як члену кооперативу. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої війшов спірний об'єкт нерухомого майна магазин «[INFO]» за адресою: [ADDRESS]. Після його смерті позивачі та [PERSON] звернулись із заявами про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори. Проте, сторонам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що в них відсутній правовстановлюючий документ на об'єкт спадкового майна магазин «[INFO]» за адресою: [ADDRESS]. Між позивачами та відповідачкою [PERSON] було укладено договір про розподіл спадкового майна від 19.04.2014 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Коцар І.В., відповідно до якого між позивачами спадкове майно спадкодавця [PERSON] було розподілено по ? частині включаючи спірний об'єкт - магазин «[INFO]» за адресою: [ADDRESS]; відповідачці [PERSON] відійшла квартира [ADDRESS]. Пізніше відповідачка [PERSON] стала оспорювати право позивачів на спірний магазин «[INFO]», стала чинити перешкоди у користуванні магазином «[INFO]» за адресою: [ADDRESS], відмовилась передати всі оригінали документів, та заявила про своє право на 1/3 частину магазина «[INFO]» за адресою: [ADDRESS]. Оскільки спадкодавець [PERSON] за своє життя право власності на спірний магазин «[INFO]» за адресою: [ADDRESS] у встановленому на той час законному порядку не оформив та приймаючи до уваги, що відповідачка [PERSON] оспорює право власності позивачів на магазин «[INFO]» за адресою: [ADDRESS], позивачі просили суд, визнати за [PERSON] та [PERSON] за кожною право власності на 1/2 частину магазину «[INFO]», що знаходиться за адресою: [ADDRESS], літера А-1, який має загальну площу 61,9 кв.м, основну площу 55,8 кв.м, допоміжну площу 2,7 кв.м. яке складається з: приміщення 1 - коридор площею 2,7 кв.м., приміщення 2 - торговий зал площею 37,8 кв.м., приміщення 3 - склад площею 9,1 кв.м., приміщення 4 - кабінет площею 8,9 кв.м., вітрини І площею 3,4 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO]. Представник позивачів [PERSON], [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнала, звернулась до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON] , посилаючись на те, що [PERSON] є батьком її та позивачки [PERSON], чоловіком - [PERSON]. [INFO] батько [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді: квартири [ADDRESS]; нежитлового приміщення - магазину «[INFO]», що розташований за адресою: [ADDRESS]; нежитлове приміщення магазину № 72, розташоване за адресою: [ADDRESS]; нежитлового приміщення магазину № 267, розташоване за адресою: [ADDRESS]; житлового будинку [ADDRESS]; нежитлове приміщення № 317, в будинку [ADDRESS]; складу літ. А-1, площею 95,6 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS]; приміщення літ. А-1, загальною площею 34,4 кв. в будинку [ADDRESS]. Між [PERSON], [PERSON]. та відповідачкою [PERSON], інтереси якої представляла [PERSON], що діяла по підставі довіреності було укладено договір про розподіл спадкового майна від 19.04.2014 року, посвідчений державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Коцар І.В., зареєстрований в реєстрі за № 387, згідно якого між позивачами [PERSON], [PERSON] спадкове майно спадкодавця [PERSON] було розподілено по ? частині включаючи спірний об'єкт - магазин «[INFO]» за адресою: [ADDRESS]; відповідачці [PERSON] відійшла квартира [ADDRESS]. Відповідачка [PERSON] зазначила, що враховуючи не відповідність проведеного розподілу спадкового майна між спадкоємцями їх ідеальним часткам у праві на спадщину, що становлять по 1/3 кожному, відсутність визначення в договорі ідеальних та реальних часток у праві на спадщину кожного із спадкоємців та відсутність зазначення вартості спадкового майно, [PERSON] вважала такий договір про поділ спадкового майна від 19.04.2014 року - недійсним, так як він укладений з порушенням норм Цивільного законодавства. Відповідачка [PERSON] зазначила, що її представником [PERSON], що діяла на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] від 14.03.2014 року, від неї під час укладання договору про розподіл спадкового майна від 19.04.2014 року було перевищено повноваження, а саме: зменшено частку [PERSON] на користь інших спадкоємців, на що їй такої згоди [PERSON] не давала. Також [PERSON] є матір'ю [PERSON] та позивачки [PERSON], а тому, як вважає відповідачка [PERSON] діяла внаслідок зловмисної домовленості з [PERSON], що призвело до порушень інтересів відповідачки [PERSON] За таких обставин [PERSON] просила визнати недійсним договір про розподіл спадкового майна від 19.04.2014 року, укладений між [PERSON], [PERSON] та [PERSON], яка діяла від імені [PERSON], посвідчений державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Коцар І.В., зареєстрований в реєстрі за № 387. Представник відповідачки [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги [PERSON], [PERSON] не визнав, зустрічні позовні вимоги підтримав повністю, надав пояснення аналогічні викладеним у зустрічній позовній заяві. Представник позивача [PERSON], [PERSON] - [PERSON] зустрічні позовні вимоги [PERSON] не визнав, просив у позові відмовити, зазначивши, що дії відповідачки [PERSON] після укладення вищезазначеного договору про розподіл спадкового майна від 19.04.2014 року щодо прийняття у власність та володіння квартири [ADDRESS], свідчать про схвалення [PERSON] правочину, укладеного від її імені та в її інтересах, а тому виключає обставини щодо перевищення [PERSON] своїх повноважень під час укладання оспорюваного правочину - договору про розподіл спадкового майна від 19.04.2014 року. Проси Представник третьої особи Дніпропетровської міської ради - [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день судового розгляду повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила. Представник третьої особи Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, про день судового розгляду повідомлений належним чином, проти позовних вимог [PERSON] та [PERSON] за основним позовом та позовних вимог [PERSON] за зустрічним позовом не заперечував, просив розглянути справу за його відсутності, про що надав відповідну заяву. Представник третьої особи ПІІ «Макдоналд крейн ЛТД» судове засідання не з'явився, про день судового розгляду повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON] підлягають задоволенню, у зустрічному позові [PERSON] необхідно відмовити. Судом встановлено, що виробничим кооперативом «Калина» було здійснено будівництво магазину «[INFO]» за адресою: [ADDRESS], що складається з: магазин літ. А-1, загальна площа 61,9 кв.м., основна площа 55,8 кв.м., допоміжна площа 2,7 кв.м. : 1- коридор площею 2,7 кв.м., 2-торгова зала площею 37,8 кв.м., 3-склад площею 9,1 кв.м., 4- кабінет площею 8,9 кв.м., 1-вітрина площею 3,4 кв.м. Рішенням Виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної ради народних депутатів міста Дніпропетровська від 18.09.1992 року № 485 виробничий кооператив «Калина» було ліквідовано. [PERSON], який був чоловіком [PERSON] та батьком [PERSON] і [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюбу від 05.08.1995 року, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного виконкому міста Дніпропетровська, актовий запис № 746 та свідоцтвом про народження від 08.06.1973 року, виданим РАГС Індустріального району міста Дніпропетровська, актовий запис № 542 відповідно, набув право власності на об'єкт нерухомості магазин «[INFO]», розташований за адресою: [ADDRESS], оскільки фактично приймав участь у будівництві особистими коштами, тому після ліквідації виробничого кооперативу «Калина» магазин «[INFO]» за адресою: [ADDRESS] даний об'єкт перейшов йому у власність, як члену кооперативу, що також підтверджується актом перевірки від 30.07.1992 року фінансово-господарської діяльності по ліквідації кооперативу «Калина», складеним Державною податковою інспекцією Амур-Нижньодніпровського району міста Дніпропетровська, відповідно до якого зазначено, що на балансі виробничого кооперативу «Калина» перебуває основних фондів на суму 55,1 тисяча рублів, список основних фондів приведений у додатку. У зазначеному переліку основних фондів вказаний спірний об'єт магазин «[INFO]» розташований за адресою: [ADDRESS], площею 65кв.м.. Також в акті перевірки від 30.07.1992 року фінансово-господарської діяльності по ліквідації кооперативу «Калина» зазначено, що оскільки більшу частину вніс голова кооперативу «Калина» [PERSON], тому власність кооперативу переходить до його особистої власності, у зв'язку з чим стягнуто з [PERSON] подохідний податок на суму 16192 рублів. [INFO] [PERSON] помер, згідно із свідоцтвом про смерть від 11.06.2013 року, виданим Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 901. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої війшли: квартира [ADDRESS]; нежитлове приміщення - магазину «[INFO]», що розташований за адресою: [ADDRESS]; нежитлове приміщення магазину № 72, розташоване за адресою: [ADDRESS]; нежитлове приміщення магазину № 267, розташоване за адресою: [ADDRESS]; житловий будинок [ADDRESS]; нежитлове приміщення № 317, в будинку [ADDRESS]; склад літ. А-1, площею 95,6 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS]; приміщення літ. А-1, загальною площею 34,4 кв. в будинку [ADDRESS]. Позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулись із заявами про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори. Проте, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.04.2014 року державного нотаріуса Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Коцар І.В. [PERSON], [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що в них відсутній правовстановлюючий документ на об'єкт спадкового майна магазин «[INFO]» за адресою: [ADDRESS]. Такі дії нотаріуса відповідають вимогам п.4.15 Глави 10 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 року №296/5. Між позивачами та відповідачкою [PERSON] було укладено договір про розподіл спадкового майна від 19.04.2014 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Коцар І.В., відповідно до якого між позивачами спадкове майно спадкодавця [PERSON] було розподілено по ? частині включаючи спірний об'єкт - магазин «[INFO]» за адресою: [ADDRESS]; відповідачці [PERSON] відійшла квартира [ADDRESS]. Згідно ст.ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до т. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ч. 3 ст. 15 Закону СРСР «Про кооперацію», при ліквідації кооперативу майно, яке лишилося після розрахунків з бюджетом, банками та іншими кредиторами, розподіляється між членами кооперативу. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Згідно з Наказом Міністерства Регіонального розвитку, будівництва та жило-комунального господарства України від 13.06.2012 року N 304 «Про затвердження Змін до Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж», Прийняття в експлуатацію об'єктів (крім закінчених будівництвом до 5 серпня 19 92 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них) здійснюється безоплатно територіальними органами Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі - Інспекція) за результатами технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж та за наявності документа, що посвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій розміщений об'єкт, шляхом реєстрації поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації (далі - декларація), яка складається за формою, наведеною у додатку 2 до цього Порядку. Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 19 92 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Застосовуючи вищенаведні норми права до спірних правоввідносин, суд вважає, що оскільки іншим порядком, крім судового, неможливо захистити спадкові права позивачів [PERSON] та [PERSON], тому позовні вимоги щодо визнання права власності по 1/2 частині спірного спадкового майна за кожним з позивачів є законними та обґрунтованими. Що стосується зустрічних позовних вимог, суд вважає за необхідне відмовити [PERSON] у повному обсязі. Згідно ст. 4 ЦК України, основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу Відповідно до вимог ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно з ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.. Приймаючи до уваги роз'яснення п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року № 9, суд не вбачає суперечності змісту укладеного оспорюваного правочину - договору про розподіл спадкового майна від 19.04.2014 року нормам діючого законодавства, та в ході судового розгляду судом встановлено його повну відповідність нормам ст. ст. 1267, 1278 ЦК України, що виключає можливість визнання його недійсним на підставі ч. 1 ст. 215 ЦК України. Факт родинних відносин [PERSON] з позивачкою [PERSON] не доводить умислу в діях [PERSON] щодо вчинення оспорюваного правочину - договору про розподіл спадкового майна від 19.04.2014 року. всупереч інтересам [PERSON], а відтак не є підставою для визнання договору про розподіл спадкового майна від 19.04.2014 року недійним з підстав ст. 232 ЦК Ук раїни. Також суд вважає за доцільне віднести судові витрати за рахунок позивачів.

Outcome: approved