Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що вона, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] були власниками квартири [ADDRESS], у рівних частках по ј частини у кожного. Договором дарування від 03.10.2018 року [PERSON] та [PERSON] подарували належні їм частки вищезазначеної квартири [PERSON]. Відповідачка [PERSON] та її дочка - [PERSON] зареєстровані у зазначеній квартирі, однак з лютого 2015 року фактично не проживають, а тому вони втратили право користуватись даним житловим приміщенням, а наявність їх реєстрації у спірній квартирі призводить до несення позивачкою додаткових витрат на утримання її власності, оскільки розрахунок вартості комунальних послуг ведеться від числа зареєстрованих в квартирі осіб. Тому, позивачка просить суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловою квартирою [ADDRESS]. Позивачка про місце, дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву, якою просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с. 43). Відповідачі про місце, дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, шляхом розміщення оголошень від 12 грудня 2018 року та від 29 січня 2019 року на офіційній веб-сторінці Вугледарського міського суду Донецької області на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (а.с. 38, 49). Представник відповідачки [PERSON] за довіреністю серії ННС №831054 від 04 червня 2018 року, - [PERSON] надав до суду письмову заяву, якою просив суд справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення (а.с. 17, 42, 45). Від відповідачів не надходило клопотань про розгляд справи у поряду загального позовного провадження. Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, передбачених ч. ч. 5, 7 ст. 279 ЦПК України, від сторін не надходило. Суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, дослідивши які вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру [NUMBER] від 23 жовтня 1997 року, квартира [ADDRESS] перебувала у спільній сумісній власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 18). Згідно договору про визначення часток у квартирі серії ННК №715222 від 03 жовтня 2018 року квартира [ADDRESS] перебувала у спільній частковій власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у рівних частках по ј частини в кожного (а.с. 19). Відповідно до Договору дарування серії ННК №715223 від 03 жовтня 2018 року [PERSON] та [PERSON] подарували належну їм на праві особистої приватної власності, а [PERSON] прийняла в дар у особисту приватну власність 1/2 частку квартири [ADDRESS] (а.с. 20). Згідно повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26 липня 2010 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Вугледарського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Відповідно до акту та довідки від 07 листопада 2018 року, виданих Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Веста-Вугледар», відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані, але не мешкають у квартирі [ADDRESS] з 01 лютого 2015 року по теперішній час (а.с. 21). Згідно довідки №2654 від 23 жовтня 2018 року, виданої Адміністрацією Мглинського району, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 23). Згідно заяви серії ННС №831055 від 04 червня 2018 року, посвідченої приватним нотаріусом Вугледарського міського нотаріального округу Донецької області, відповідачка [PERSON] просила зняти її з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS], разом з малолітньою дочкою - [PERSON], [INFO] (а.с. 44). Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача чи членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців. Частина 3 статті 71 Житлового кодексу України визначає підстави за якими жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до п. 10 Постанови пленуму Верховного Суду України №2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. За змістом ч. 2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Згідно з положеннями ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. За змістом зазначених норм матеріального права, відсутність або наявність факту реєстрації за місцем проживання сама по собі не впливає на реалізацію права дитини на житло. Статтями 12, 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року). Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 04 жовтня 2018 року по справі №521/6687/17. В межах даної цивільної справи, яка розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, відповідачами не надано до суду відзив на позов або зустрічний позов, а також не надано жодного доказу, на підставі якого суд, мав би можливість встановити, чи наявні у останніх перешкоди для проживання у спірній квартирі, причини відсутності відповідачів понад встановлені строки у квартирі, а також визначити підстави для продовження пропущеного останніми строку для проживання у квартирі. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що відповідачі без поважних причин не проживали у квартирі за адресою: [ADDRESS], понад шість місяців, що підтверджується актом про фактичне не проживання від 07 листопада 2018 року, виданим Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Веста-Вугледар». Окрім того, відповідачі добровільно вибули з вищезазначеної квартири, підстав для продовження пропущеного строку судом встановлено не було, а тому суд вважає доцільним задовольнити позов в повному обсязі та визнати [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS]. Оскільки, відповідно до вимог статті 279 ЦПК України, справа в порядку спрощеного позовного провадження розглядається без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, то, відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного,

Outcome: approved