Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], інтереси яких представляє [PERSON] звернулись до суду з позовом про визнання заяви про відмову від прийняття спадщини за законом не дійсною, визнання частково не дійсним в частині 2/3 свідоцтва про право на спадщину за законом та державного акту на право власності на земельну ділянку до відповідачів [PERSON] сільської ради Новоселицького району Чернівецької області, [PERSON] з посиланням на те, що 28 березня 2000 року помер [PERSON], який проживав разом з позивачем [PERSON] у власному господарстві в с. Рокитне по вул. Головна, 2 Новоселицького району Чернівецької області. При житті [PERSON] заповіту не складав, а тому по його смерті вступають в дію норми ч. 2 ст. 1223 ЦК України спадкування за законом. Вказують, що сторони, як спадкоємці по закону у встановлений законом шестимісячний термін з дня смерті спадкодавця [PERSON] до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини не звертались, так як у відповідності ст. 549 ЦК УPCP в редакції 1963 року вважали себе такими, що фактично прийняли спадщину шляхом вступу в управління та володіння його спадковим майном. В позовній заяві посилаються на те, що спадковим майном спадкодавця [PERSON] є земельна ділянка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та господарство, що розташоване в с. Рокитне Новоселицького району Чернівецької області, по вул. Головна, 2 в якому проживає позивач - [PERSON] Так, позивачі як спадкоємці за законом, що фактично прийняли спадщину померлого [PERSON] звернулись до Новоселицької державної нотаріальної контори, щодо отримання відповідних свідоцтв про право на спадщину, проте на відповідне звернення отримали відмову у звязку із тим, що 10 листопада 2000 року позивачами, нібито було написано та завірено в сільській раді спільну заяву про відмову від спадкування майна померлого спадкодавця та вказують що в дійсності таку заяву вони не писали. Позивачі зазначають, що спадкоємцями майна [PERSON] по закону першої черги є: переживше подружжя - [PERSON] та його діти: [PERSON]М, [PERSON], інших спадкоємців, які б претендували на відповідну спадщину немає. Разом з тим отримати відповідні правовстановлюючі документи в підтвердження права власності на спадкове майно немає можливості так як між сторонами виник спір про право на дану спадщину і без судового звернення вирішити дане питання в позасудовому порядку не представляється можливим. Вказують, що на даний час відповідач - [PERSON], в цілому, виготовив на своє імя державний акт на право власності на спірну земельну ділянку (пай) відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом згідно сертифікату, що належав померлому. Враховуючи те, що позивачі на рівні із відповідачем є спадкоємцями по закону першої черги по смерті спадкодавця - [PERSON] та претендують на належні їм частки в спадщині просять суд постановити рішення, яким визнати заяву [PERSON] та [PERSON] від 10 листопада 2000 року, яка була посвідчена [PERSON] секретарем виконкому [PERSON] сільської ради Новоселицького району Чернівецької області за реєстровим № 132 та подана до Новоселицької державної нотаріальної контори про відмову від спадщини за законом, зареєстровану в книзі обліку спадкових справ від 23 листопада 2000 року за № 422 недійсною; визнати частково недійсним в частині 2/3 свідоцтво про право на спадщину за законом, сертифікат на земельну частку (пай) та державний акт на право власності на земельну ділянку видані в цілому на [PERSON] по смерті спадкодавця [PERSON], який помер 28 березня 2000 року та визнати в цій частині за позивачами право власності на спадкове майно. Представник позивачів вимоги позову підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві та просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] вимоги позову не визнала, просила відмовити в задоволені заявлених позовних вимог. Представник відповідача в судовому засіданні також заперечував щодо задоволення вимог позову, оскільки вважає зазначені в позовній заяві обставини на які посилається позивач недоведеними. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Новоселицького району Чернівецької області в судове засідання не зявився, однак до початку судового розгляду надав заяву, відповідно до якої вимоги позову визнає в повному обсязі та просить розгляд справи провести у їх відсутності. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення частково виходячи з наступного. Судом встановлено, що 28 березня 2000 року помер [PERSON], який проживав разом з позивачем [PERSON] у власному господарстві в с. Рокитне по вул. Головна, 2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-МИ №276432 від 30.03.2000 року та свідоцтвом про одруження [PERSON] та [PERSON] Судом також встановлено, що спадкодавець [PERSON] заповіту не складав, а тому по його смерті вступають в дію норми ч. 2 ст. 1223 ЦК України спадкування за законом. Згідно cт. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Відповідно до матеріалів справи встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] фактично прийняли позивач [PERSON] та відповідач - [PERSON], оскільки на час смерті спадкодавця проживали з ним в одному господарстві. В свою чергу позивач Д.М. на час смерті [PERSON] проживав окремо, до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звертався. А тому вважається таким, що не прийняв спадщину. Що стосується позовних вимог в частині визнання недійсною заяви про відмову у прийнятті спадщини, суд вважає що вони задоволенню не підлягають, оскільки як встановлено під час судового розгляду, вказана заява подана до нотаріальної контори вже після спливу передбаченого законом шестимісячного строку, так ст. 553 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) визначено, що спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, а тому при визначенні кола спадкоємців які мають право на отримання спадщини дана заява до уваги не береться. Разом з тим, враховуючи, що відповідачем - [PERSON], в цілому було виготовлено державний акт на право власності на спірну земельну ділянку відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, що належала померлому, зважаючи на те, що позивач [PERSON] також має право та претендує на отримання спадщини суд вважає необхідним визнати частково недійсним в частині ? свідоцтво про право на спадщину за законом, на сертифікат на земельну частку пай та частково недійсним в частині 1/2 державний акт на право власності на земельну ділянку. Таким чином заявлені вимоги позову підлягають до задоволення частково. На підставі викладеного, відповідно до вимог ст.ст. 16, 328, 392, 1217, 1223, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 120, 123, 553 ЦК УРСР,

Outcome: partial