Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про поділ майна набутого в шлюбі, просила ухвалити рішення яким поділити між нею та відповідачем майно набуте в період шлюбу, а саме квартиру [ADDRESS] та визнати за нею право власності на 151/200 частин вказаної квартири, оскільки для придбання спірної квартири була продана однокімнатна квартира [ADDRESS], яка належала на праві власності позивачці, а за відповідачем визнати право власності на 49/200 частин вказаної квартири. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на ті обставини, що із відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 26.12.2003 року по 26.06.2014 року. За час проживання у шлюбі сторонами було придбано квартиру [ADDRESS], яку позивачка просить поділити. В судовому засіданні представник позивачки свої позовні вимоги підтримав, та просив їх задовольнити посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та день розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, в зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності та постановити по справі заочне рішення, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував посилаючись на ті обставини, що спірна квартира є предметом іпотеки, та існує заборгованість по кредитному договору № 02-05-И/09 від 14.04.2005 року укладеного між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] Заслухавши пояснення представника позивачки, третьої особи, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, суд вважає необхідним в задоволенні позову відмовити, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.12.2003 року. Від шлюбу сторони дітей не мають. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 26.06.2014 року шлюб між позивачкою [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 28, 29). Як вбачається з матеріалів справи, а саме з кредитного договору № 02-05-И/09 від 14.04.2005 року укладеного між Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON], відповідачу відповідно до умов договору було надано кредитні кошти в розмірі 30 000,00 доларів США. Цільове призначення вказаних кредитних коштів є придбання двокімнатної квартири [ADDRESS]. В забезпечення виконання умов вищевказаного кредитного договору, 14.04.2005 року було укладено договір поруки № 02-05/09 П 1, відповідно до вказаного договору позивачка [PERSON], як поручитель зобов'язалась перед кредитором відповідати в повному обсязі за своєчасне та повне виконання [PERSON] умов кредитного договору № 02-05-И/09 від 14.04.2005 року. Згідно іпотечного договору від 18.05.2005 року укладеного між Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] спірна квартира була передана в іпотеку, як забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих за кредитним договором № 02-05-И/09 від 14.04.2005 року. Як вбачається з листа за вих. № б/н від 19.02.2015 року станом на 19.02.2015 року заборгованість по кредитному договору № 02-05-И/09 від 14.04.2005 року укладеного між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] становить 19 363,64 долари США та 32 239,67 грн. Отже в судовому засіданні встановлено, що спірна квартира є предметом іпотеки згідно іпотечного договору від 18.05.2005 року, відповідно до якого квартира [ADDRESS] була передана [PERSON] в іпотеку, як забезпечення виконання кредитних зобов'язань перед АТ «Банк «Фінанси та Кредит». При цьому, згідно іпотечного договору предмет іпотеки забезпечує виконання зобов'язання щодо повернення відповідачем 30 000,00 доларів США строком до 14.04.2020 року, а також процентів за користування кредитними ресурсами, комісійної винагороди, неустойки, враховуючи відшкодування збитків, завданих про строчкою платежів за основним зобов'язанням, відшкодування витрат по зверненню стягнення на предмет іпотеки повному обсязі, визначеному на момент фактичного задоволення вимог. При цьому іпотекодавець зареєстрований відповідно до умов чинного законодавства, як єдиний власник майна. Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про іпотеку» предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом. Предметом іпотеки також може бути об'єкт незавершеного будівництва, майнові права на нього, інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуте ним у власність відповідне нерухоме майно у майбутньому. Обтяження такого нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації у встановленому законом порядку незалежно від того, хто є власником такого майна на час укладення іпотечного договору. Частина об'єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом. Іпотека поширюється на частину об'єкта нерухомого майна, яка не може бути виділеною в натурі і була приєднана до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості. Нерухоме майно передається в іпотеку разом з усіма його приналежностями, якщо інше не встановлено іпотечним договором. Ризик випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування предмета іпотеки несе іпотекодавець, якщо інше не встановлено іпотечним договором. Вартість предмета іпотеки визначається за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або шляхом проведення оцінки предмета іпотеки відповідним суб'єктом оціночної діяльності у випадках, встановлених законом або договором. Предметом іпотеки може бути право оренди чи користування нерухомим майном, яке надає орендарю чи користувачу право будувати, володіти та відчужувати об'єкт нерухомого майна. Таке право оренди чи користування нерухомим майном для цілей цього Закону вважається нерухомим майном. Отже на даний час основне зобов'язання не виконано, а кредитний та іпотечний договір є чинним. Крім того представник позивачки зазначила, що для купівлі квартири [ADDRESS], була продана однокімнатна квартира [ADDRESS], яка належала на праві власності позивачці [PERSON], проте позивачка не надала жодних доказів на підтвердження того, що на придбання спірної квартири саме нею надавались додаткові грошові кошти, які належали саме їй. Таким чином, вимоги позову являються необґрунтованими, в ході судового розгляду не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження обставин які вказані в позовній заяві, а тому позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed