Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом, в якомупісля уточнення своїх позовних вимог просять визнати за кожним право власності на 1/4 частину земельної ділянки площею 0,3899 га, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,15 га, ведення особистого підсобного господарства в межах населених пунктів 0,24 га, кадастровий номер [NUMBER], [NUMBER], яка розташована на території с. Губиниха Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області (надалі - земельна ділянка), в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої[INFO]. В обґрунтування заявленого позову позивачі посилаються на те, що[INFO] померла[PERSON], яка є матір'ю [PERSON] та дружиною [PERSON]Після її смерті відкрилась спадщина, у тому числі на1/2 частину земельної ділянки, яку [PERSON] успадкувала після смерті своєї матері [PERSON], померлої [INFO], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 08.04.2010 року. Позивачі як спадкоємці першої черги прийняли спадщину, оскільки постійно проживали із спадкодавцем на час його смерті та в шестимісячний строк звернулись із заявами про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори. Однак згідно листа Управління Держземагентства у Новомосковському районі Дніпропетровської області від 14.04.2014 року земельна ділянка зареєстрована за [PERSON], а перехід прав на [PERSON] в державному земельному кадастрі не зареєстровано. Постановою Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори від 15.05.2014 року позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частину земельної ділянки, оскільки видане [PERSON] свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину земельної ділянки не було зареєстровано в уповноваженому реєстраційному органі та [PERSON] за життя не отримала державний акт про право власності на земельну ділянку. За таких обставин позивачізвернулися до суду для захисту своїхправ. В судове засідання позивачі не з'явилися, представник позивачів надав суду заяви про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, відповідач надав суду заяву про розгляд справи у відсутність його представника. Третя особав судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти позову не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с.15), яка є матір'ю [PERSON] та дружиною [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу та відповідним свідоцтвом про народження (а.с.8,14). За життя [PERSON] успадкувала після смерті своєї матері [PERSON], померлої [INFO], 1/2 частину земельної ділянки, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 08.04.2010 року державним нотаріусом Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори за реєстраційним №4-467 (а.с.16). Спадкоємцем іншої 1/2 частини земельної ділянки після смерті [PERSON] є [PERSON], яка також є дочкою [PERSON] Земельна ділянка належала [PERSON] на праві власності на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER], виданого Губиниською селищною радою Новомосковського району Дніпропетровської області22.12.1994 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №751 (а.с.9). На вказаному державному акті державним нотаріусом проставлено відмітку про видачу [PERSON] та [PERSON] свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку і про перехід права власності на неї до вказаних осіб. Відповідно до ст. 1299 ЦК України, яка була чинна на момент реалізації своїх спадкових прав [PERSON] після смерті [PERSON], якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Статтю 1299 ЦК України було виключено згідно із Законом України від 04.07.2013 р. N 402-VII, який набув чинності 04.08.2013 року. Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до положень ст.ст. 2, 4 цього Закону, нерухомим майном, право власності на яке підлягає реєстрації, вважається також і земельна ділянка. За життя [PERSON] не зареєструвала своє право на 1/2 частину земельної ділянки та не отримала державний акт на неї на своє ім'я. З листа Управління Держземагентства у Новомосковському районі Дніпропетровської області від 14.04.2014 року суд вбачає, що спірна земельна ділянка за даними державного земельного кадастру на цей час зареєстрована за [PERSON], перехід прав на земельну ділянку до [PERSON] та [PERSON] не зареєстровано (а.с.12). Відповідно до ст. 126 ЗК України, в редакції, яка діяла на час видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Згідно п.п. «б» ч. 2 цієї статті, право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується, зокрема, свідоцтвом про право на спадщину. Відповідно до ч. 6 ст. 126 ЗК України, в редакції, яка діяла на час видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, при набутті права власності на земельну ділянку на підставі документів, визначених частиною другою цієї статті, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку, в кожному такому випадку відчуження земельної ділянки.На державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про перехід права власності на земельну ділянку із зазначенням документа, на підставі якого відбувся такий перехід.У разі набуття права власності на земельну ділянку кількома набувачами або у разі відсутності на відповідному державному акті місця для проставлення відмітки про перехід права власності на земельну ділянку набувачеві або відчужувачеві земельної ділянки протягом 30 календарних днів з дня подання ним до органу, який здійснює видачу зазначеного акта, документів, передбачених законодавством, видається державний акт на право власності на земельну ділянку.Орган, який здійснює реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, робить відмітку про реєстрацію прав на земельну ділянку на підставі документа про її відчуження, складеного та посвідченого в порядку, встановленому законом, протягом 14 календарних днів з дня подання до цього органу зазначеного документа. Забороняється вимагати для здійснення відмітки та державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обмежень документи, не передбачені цією статтею. Отже, аналізуючи зазначене суд приходить до висновку, що на момент видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, діюче на той час законодавство України передбачало, що свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку є документом, який посвідчує право власності на неї, перехід права власності на земельну ділянку на підставі цього документу засвідчувався відмітками нотаріуса, що видав свідоцтво про право на спадщину, та органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, на державному акті. Тобто свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку визнавалось таким же правовстановлюючим документом на неї як і державний акт. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З матеріалів справи суд вбачає, що позивачі як спадкоємці за законом першої черги прийняли спадщину після смерті [PERSON], що підтверджується довідкою про постійне проживання із спадкодавцем (а.с.11). Постановою державного нотаріуса Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори від 15.05.2014 року позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частину земельної ділянки, оскільки видане [PERSON] свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину земельної двлянки не було зареєстровано в уповноваженому реєстраційному органі та [PERSON] за життя не отримано державний акт про право власності на земельну ділянку (а.с.17). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України та ст. 131 ЗК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Судом встановлено, що 08.04.2010 року [PERSON] було видано державною нотаріальною конторою свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину земельної ділянки після смерті її матері [PERSON], на державному акті на право власності на вказану земельну ділянку державним нотаріусом проставлено відмітку про перехід права власності на неї до [PERSON] та [PERSON] на підставі зазначеного свідоцтва. Отже, [PERSON] набула право власності на вказану спадщину і, лише відсутність державної реєстрації цього права і відповідної відмітки органу державної реєстрації прав на нерухоме майно на державному акті на право власності на землю чи нового державного акту на право власності на землю, оформленого на ім'я [PERSON], на думку суду, не може бути підставою для позбавлення спадкоємців [PERSON] права на отримання спадщини після її смерті, оскільки це не відповідає принципам розумності та справедливості. Тому позов слід задовольнити. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved