Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування позову вказує, що вона з 24.04.1999 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем - [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про одруження, серія [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів громадського стану Черкаського міськвиконкому, актовий запис № 379. Від даного шлюбу вони (сторони) мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 12.11.2012 року шлюб між ними був розірваний. В зв`язку з укладенням нового шлюбу вона змінила своє прізвище на « [PERSON] ». Також вказує, що під час їх з відповідачем [PERSON] шлюбу ними за спільні кошти була придбана квартира за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується наступними документами: гарантійним листом ТОВ «Фонд захисту житла та його реконструкції» №3 від 15.07.2002 року з додатком №3 від 15.08.2003 року про гарантію купівлі [PERSON] квартири за адресою: [ADDRESS] ; договором підряду від 14.07.2003 року між ТОВ «Фонд захисту житла та його реконструкції» та [PERSON] про переобладнання та реконструкцію житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] ; ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.10.2007 у справі № 2-3806/07 про затвердження мирової угоди між ТОВ «Фонд захисту житла та його реконструкції» та [PERSON] , умовами якої є визнання власністю [PERSON] квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; мировою угодою між ТОВ «Фонд захисту житла та його реконструкції» та [PERSON] від 22.10.2007 року; технічним паспортом на квартиру за адресою: [ADDRESS] від 06.11.2007 року; свідоцтвом про право власності серії [NUMBER] від 07.11.2014 року; витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. У всіх правовстановлюючих документах власником спірної квартири вказаний відповідач [PERSON] незважаючи на те, що квартира була придбана ними за спільні кошти. Весь час перебування їх у шлюбі вони проживали у найманих квартирах, оскільки до 2007 року йшов розгляд справи щодо визнання права власності [PERSON] на спірну квартиру, а з 2007 року будинок, в якому квартира знаходилась, добудовувався. Після завершення будівництва і до 2011 року вона та відповідач за спільні кошти подружжя проводили капітальний ремонт у спірній квартирі, відповідно в неї так само, як і у відповідача [PERSON] виникають такі ж права на дану квартиру. Також вказує, що у спірній квартирі на даний час проживає відповідач [PERSON] та їх спільний син [PERSON] . Однак з 2018 року відповідач захопився азартними іграми і у неї є реально обґрунтовані побоювання, що спірна квартира може бути ним закладена або продана. А тому,\~ просить:\~поділити майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя в натурі; виділити їй позивачці [PERSON] та визнати за нею право особистої приватної власності на Ѕ частину квартири за адресою: [ADDRESS] ; виділити відповідачу [PERSON] та визнати за ним право особистої приватної власності на Ѕ частину квартири за адресою: [ADDRESS] . Одночасно з позовом позивачкою [PERSON] було подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до автоматизованого розподілу вказаної вище позовної заяви та заяви про забезпечення позову між суддями від 05.04.2019 року позов та заява були передані судді Шиповичу В.В. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.04.2019 року задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову, накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , право власності, на яку зареєстроване за [PERSON] . Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19.04.2019 року справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя прийнято до розгляду та визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання з повідомленням сторін. Згідно розпорядження від 14.05.2019 року (№ 57) за підписом керівника апарату Придніпровського районного суду м. Черкаси Дзюман Л.В., проведено повторний автоматизований\~розподіл даної справи. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.05.2019 року справу передано для розгляду судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Скляренко В.М. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.05.2019 року справу прийнято до провадження судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Скляренко В.М. та призначено підготовче судове засідання з повідомленням (викликом) сторін. 21.06.2019 року представником відповідача адвокатом Олененком О.М. подано відзив на позовну заяву, в якому останній вказує, що позивачка вводить суд в оману, зазначаючи що спірна квартира [ADDRESS] була придбана сторонами під час їх шлюбу, оскільки вказана нерухомість з`явилась у власності відповідача 07.11.2014 року, після завершення її будівництва, введення в експлуатацію та відповідної державної реєстрації, тобто вже після розірвання шлюбу. Крім того, в позові та в рішенні суду про розірвання шлюбу зазначено, що позивачка сама підтверджувала той факт, що майно подружжя між нею відповідачем [PERSON] поділене в добровільному порядку. Крім того, просив врахувати, що кошти на реконструкцію квартири [ADDRESS] відповідачу надавали його покійна матір та вітчим, які продали належну їм на праві власності квартиру [ADDRESS] , які він в подальшому їм повернув уже самостійно - після розірвання шлюбу із позивачкою. Тому просить врахувати вищезазначене, а також те, що вони (сторони) в добровільному порядку поділили спільне майно, про що сама позивачка зазначала в позовній заяві про розірвання шлюбу, в зв`язку з чим відмовити позивачці в задоволенні позову. 12.07.2019 року позивачкою [PERSON] до суду подане клопотання про зміну позовних вимог та одночасно уточнену позовну заяву, в якій позивачка просить їх спільне майно з відповідачем майно, а саме квартиру [ADDRESS] , що є об`єктом права спільної сумісної власності, поділити наступним чином: виділити відповідачу [PERSON] у користування квартиру [ADDRESS] , яка є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та належить останньому на праві власності згідно свідоцтва про право власності серії [NUMBER] від 07.11.2014 року; стягнути з [PERSON] на її користь грошові кошти в сумі 458000 грн., як компенсацію вартості Ѕ частини квартири [ADDRESS] , яка є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Крім того, просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати в сумі 450 грн. за проведення експертної оцінки майна. В обґрунтування уточненого позову вказує, що спірна квартира [ADDRESS] , була придбана ними за спільні кошти, хоча в свідоцтві про право власності серії [NUMBER] від 07.11.2014 року та у витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 29197404 від 07.11.2014 року її власником вказаний лише відповідач. Будинок, в якому розташована спірна квартира, за адресою: [ADDRESS] , фактично є колишнім гуртожитком. Відповідно до акту прийому-передачі матеріальних цінностей в ТОВ «Фонд захисту житла та реконструкції» № 1/07 від 09.07.2001 року ВАТ «Черкаський цукрово-рафінадний завод» передав в якості засновницького внеску в уставний фонд ТОВ «Фонд захисту житла та реконструкції» житлово-побутові об`єкти, серед яких був також гуртожиток за адресою: [ADDRESS] . Право власності ТОВ «Фонд захисту житла та реконструкції» на вказаний гуртожиток підтверджене також свідоцтвом про право власності від 22.02.2002 року. Відповідно до договору підряду від 14.07.2003 року між ТОВ «Фонд захисту житла та його реконструкції» та [PERSON] про переобладнання та реконструкцію житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , ціна всіх будівельних робіт з переобладнання та реконструкції житлового приміщення на індивідуальну житлову квартиру [ADDRESS] складає 22000 грн. Замовник зобов`язався проводити оплату вартості всіх будівельних робіт в наступних розмірах та в наступні терміни: вартість квартири в сумі 22000 грн. сплачена повністю до 31.12.2002 року. Суму 1080 грн. за проектно-кошторисну документацію по будинку сплачено в повному обсязі 28.06.2003 року. Суму в розмірі 1500 грн. за архітектуру було сплачено 11.07.2003 року. Оплата за Договором проводилась на банківський рахунок підрядника та в касу підприємства. Вказані суми та строки оплат вартості квартири за вказаним договором підтверджені також квитанцією від 17.07.2002 року на суму 13500 грн., квитанцією від 18.07.2002 року на суму 500 грн., квитанцією від 07.08.2002 року на суму 5000 грн., касовим ордером від 20.08.2002 року на суму 1500 грн., квитанцією від 02.12.2002 на суму 1500 грн., а всього на 22000 грн. Квитанція на 80 грн. від 18.07.2003 року підтверджує сплату частини суми за проектно-кошторисну документацію по будинку. Також квитанцією від 11.07.2003 року підтверджено сплату в розмірі 1500 грн. за архітектуру. Також вказує, що ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.10.2007 року у справі № 2-3806/07 затверджена мирова угода між ТОВ «Фонд захисту житла та його реконструкції» та [PERSON] , умовами якої є визнання власністю [PERSON] квартири [ADDRESS] , а також доплата за квартиру на загальну суму 9717 грн. 41 коп. Відповідно до квитанції від 22.10.2007 року вказані кошти в сумі 9717 грн. 41 коп. були повністю сплачені. Відповідно до квитанції від 22.04.2008 року на суму 5400 грн. та квитанції від 18.06.2008 року на суму 4000 грн. були здійснені остаточні внески на добудову спірної квартири. З 2008 року по 2011 рік добудовувався та реконструювався сам будинок за адресою: [ADDRESS] , на що було витрачено 26620 грн. їх спільних з відповідачем коштів, що підтверджено звітом про надходження та використання грошових коштів ОСББ «Орджонікідзе 96-3» за період з 11.02.2008 року по 11.02.2011 року. Всі зазначені вище факти повної сплати коштів на реконструкцію та добудову спірної квартири в 2008 році свідчать про остаточне завершення її реконструкції саме в цей час і про те, що з цього часу вона не могла бути незавершеним будівництвом. Також вказує, що у спірній квартирі їх сім`я фактично не проживала, оскільки до 2007 року вирішувалось питання щодо визнання на неї права власності за [PERSON] , а з 2008 року будинок, де знаходиться квартира, добудовувався до 2011 року. Згідно звіту про надходження та використання грошових коштів ОСББ «Орджонікідзе 96-3» за період з 11.02.2008 року по 11.02.2011 року на реконструкцію та ремонт будинку від [PERSON] було отримано цільові внески в розмірі 26620 грн. Крім того, з 2008 року по 2011 рік вони з відповідачем за спільні кошти в розмірі 70000 грн. проводили капітальний ремонт в квартирі. Більшість з цих коштів вона отримала від своєї матері. Всього на придбання, реконструкцію та ремонт спірної квартири [ADDRESS] ними в період шлюбу було витрачено 140317 грн. спільних коштів, з яких: 43697 грн. вартість квартири та її реконструкції за 2002-2008 роки; 26620 грн. цільові внески на реконструкцію та ремонт будинку; 70000 грн. ремонт квартири. Враховуючи встановлені індекси інфляції, на сьогоднішній день вказані суми внесків вартості квартири становлять: за період з 17.07.2002 року по 03.07.2019 року сума 13500 грн. за рахунок інфляції становить 100159 грн. 31 коп.; за період з 18.07.2002 року по 03.07.2019 року сума 500 грн. за рахунок інфляції становить 3709грн. 64 коп.; за період з 07.08.2002 року по 03.07.2019 року сума 5000 грн. за рахунок інфляції становить 37110 грн. 65 коп.; за період з 20.08.2002 року по 03.07.2019 року сума 1500 грн. за рахунок інфляції становить 11135 грн. 95 коп.; за період з 02.12.2002 року по 03.07.2019 року сума 1500 грн. за рахунок інфляції становить 11157 грн. 55 коп.; за період з 28.06.2003 року по 03.07.2019 року сума 1080 грн. за рахунок інфляції становить 7700 грн. 90 коп.; за період з 11.07.2003 року по 03.07.2019 рок сума 1500 грн. за рахунок інфляції становить 10661 грн. 58 коп.; за період з 22.10.2007 року по 03.07.2019 року сума 9717 грн. 41 коп. за рахунок інфляції становить 38841 грн. 09 коп.; за період з 22.04.2008 року по 03.07.2019 року сума 5400 грн. за рахунок інфляції становить 19282 грн. 31 коп.; за період з 18.06.2008 року по 03.07.2019 року сума 4000 грн. за рахунок інфляції становить 13733 грн. 32 коп.; за період з 11.02.2011 року по 03.07.2019 року сума 26620 грн. за рахунок інфляції становить 58956 грн. 31 коп.; за період з 01.01.2011 року по 03.07.2019 року сума 70000 грн. за рахунок інфляції становить 146203 грн. 34 коп. Таким чином,\~вказує вартість\~спільних коштів,\~витрачених на\~придбання,\~реконструкцію та\~ремонт квартири\~та будинку\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~за період\~шлюбу з\~відповідачем,\~на сьогоднішній\~день з\~врахуванням інфляції\~ складає\~458651\~грн.\~95 коп. Вартість спірної квартири, станом на 14.06.2019 року, становить відповідно до звіту про проведення незалежної оцінки житлового приміщення 916000 грн. Зазначеними доказами також підтверджується, що і реконструкція та ремонт квартири [ADDRESS] , і ремонт та реконструкція будинку за тією ж адресою були повністю завершені до 2012 року. Про повну готовність квартири до проживання ще до їх з відповідачем розлучення свідчить також і те, що перші договори з комунальними службами були укладені ще до цього часу, зокрема, договір про користування електричною енергією був укладений з ПАТ «Черекасиобленерго» 13.03.2012 року. А тому, просить задовольнити її позовні вимоги з урахуванням даних уточнень. 15.10.2019 року ухвалою суду було закрито підготовче судове засідання по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні 27.11.2019 року представником відповідача адвокатом Олененком О.В. подано заяву про застосування строку позовної давності, в якій останній вказує, що сторони дійсно в період шлюбу придбали квартиру [ADDRESS] , як незавершений об`єкт будівництва, який був зареєстрований \~ \~ \~ \~ за відповідачем [PERSON] ще в 2007 році. Право власності на об`єкт, як на квартиру, у відповідача виникло лише 07.11.2014 року після завершення будівництва, ведення в експлуатацію та відповідної державної реєстрації. На момент розірвання шлюбу позивачка [PERSON] знала про те, що об`єкт незавершеного будівництва зареєстрований за відповідачем. Крім того, остання сама в позовній заяві про розірвання шлюбу вказувала, що спільне майно ними поділене в добровільному порядку, а саме про те, що вона забрала все нажите під час шлюбу майно, а недобудову залишила відповідачу. Оскільки з моменту розірвання шлюбу і до подачі даного позову пройшло сім років, тому позивачка є такою, що пропустила строк позовної давності. Тому просив застосувати вимоги ст. 267 ЦК України та відмовити в задоволенні позову. 13.02.2019 року позивачкою [PERSON] до суду подано заперечення на заяву відповідача про застосування строку позовної давності, в якій остання просить відмовити в задоволенні такої заяви, оскільки строк позовної давності нею не пропущений так, як вони з відповідачем при розірванні шлюбу домовилися про те, що розподіл спільного майна буде проведений наступним чином: всю спірну квартиру відповідач зареєструє на їх сина [PERSON] після того, як йому виповниться 18 років, тобто у 2018 році. Однак відповідач не виконав даної домовленості та ухиляється розмов на цю тему. Тому лише з 2018 року їй стало відомо про порушення відповідачем її прав. Крім того, лише в 2019 році їй стало відомо про те що квартира ще в 2014 році була зареєстрована на відповідача. А тому вважає, що перебіг строку позовної давності має розпочинатися із 2018 року, тобто з того моменту коли вона дізналась, що її право може бути порушене, а саме з моменту коли відповідач відмовився виконувати їх домовленість щодо розподілу майна і в неї з`явились реальні підстави вважати, що найближчим часом їх спільне майно, а саме квартира за адресою: [ADDRESS] , може бути відчужене без її відома. Таким чином, строк позовної давності нею не пропущений, а позовна заява, в розумінні ст. 72 СК України, подана нею в межах строку позовної давності. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представники адвокат Кузьменко В.А., адвокат Глембоцька І.В. уточнені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити; виділити відповідачу [PERSON] квартиру [ADDRESS] , яка є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 458000 грн., як компенсацію вартості Ѕ частини квартири [ADDRESS] , яка є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, та судові витрати в сумі 450 грн. за проведення експертної оцінки майна. Крім того, просили врахувати, що підстав для застосування строку позовної давності немає, оскільки позивачка про порушення своїх прав відповідачем дізналася лише в 2018 році. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник адвокат Олененко О.В. просили відмовити в задоволенні позову [PERSON] в зв`язку з його безпідставністю. А у випадку, якщо суд прийде до висновку про наявність підстав для задоволення позову, то застосувати вимоги ст. 267 ЦК України та відмовити в задоволенні позову в зв`язку із пропуском строку позовної давності. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи із наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч. 1 ст. 69 ЦК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 368 ЦК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між сторонами або шлюбним договором. За змістом ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. В судовому засіданні встановлено, що сторони ( [PERSON] та [PERSON] ) перебували в зареєстрованому шлюбі з 24.04.1999 року по 12.11.2012 року. Вказане стверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Черкаського міськвиконкому 24.04.1999 року (а.с. 10 том 1) та заочним рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 12.11.2012 року (а.с. 11 том 1). Також в судовому засіданні встановлено, що отримавши гарантійний лист № 3 від 15.07.2002 року на придбання квартири [ADDRESS] , 14.07.2003 року між ТзОВ «Фонд захисту житла та його реконструкції» (Підрядник) та [PERSON] (Замовник) був укладений Договір підряду, відповідно до умов якого Підрядник зобов`язався виконати всі будівельні роботи з переобладнання та реконструкції житлового приміщення, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , відповідно до проектно-кошторисної документації на індивідуально житлову квартиру [ADDRESS] і передати її Замовнику у власність після закінчення робіт в терміни і на умовах, визначених в цьому Договорі, а Замовник зобов`язався провести оплату вартості всіх будівельних робіт з переобладнання та реконструкції житлового приміщення на індивідуальну житлову квартиру за проектно-кошторисною документацією реконструйованої площі згідно затвердженого кошторису та прийняти її після закінчення будівельних робіт в термін, за ціною і на умовах, що визначені даним Договором. Ціна будівельних робіт з переобладнання та реконструкції житлового приміщення на індивідуальну квартиру [ADDRESS] складає 22000 грн. (п. 2.1 Договору) і на момент укладення вказаного Договору вартість квартири в сумі 22000 грн., витрати за проектно-кошторисну документацію в сумі 1080 грн. та витрати за архітектуру в розмірі 1500 грн. сплачені в повністю (п.п. 2.2, 2.3 Договору). В подальшому, ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 22.10.2007 року визнана мирова угода, укладена 22.10.2007 року між ТзОВ «Фонд захисту житла та його реконструкції» та [PERSON] , за умовами якої останній вносить різницю в ціні за 1 кв.м. площі квартири, згідно останньої експертної оцінки в сумі 107 кв.м.; доплату за фундамент та лоджії 1-ого поверху та за металоконструкції в розрахунку за 1кв.м. 30 грн., а разом 9717 грн. 41 коп. При цьому сторони визнають, що квартира [ADDRESS] є власністю [PERSON] і після винесення ухвали суду про визнання умов мирової угоди ТзОВ «Фонд захисту житла та його реконструкції» не має ніяких грошових та майнових претензій (а. с. 17 том 1). Як вбачається із Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №17047623 від 13.12.2007 року за відповідачем [PERSON] на підставі вищевказаної ухвали суду було зареєстроване право власності на незавершену будівництвом квартиру [ADDRESS] (а.с. 172 том 1). 07.11.2014 року відповідачу [PERSON] було видане свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] (а.с. 19 том 1) та в цей же день було проведено державну реєстрацію речового права на вказану квартиру за [PERSON] , що стверджується відповідним Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.11.2014 року, індексний номер 29197404 (а.с. 20 том 1). Таким чином, з вказаного слідує, що хоча спірна квартира [ADDRESS] і була, як об`єкт завершеного будівництва, зареєстрована за відповідачем уже після розірвання шлюбу із позивачкою, однак кошти на її придбання в загальній сумі 411174 грн. 41 коп. (з яких: 22000 грн. вартість квартири згідно Договору підряду від 14.07.2003 року; 9717 грн. 41 коп. доплата в різниці в ціні за 1 кв.м. площі квартири згідно умов мирової угоди від 22.10.2007 року, 9400 внески на добудову квартири підтверджуються квитанціями до прибуткового касового ордеру серії 12АААЗ №246219 від 22.04.2008 року та серії 12АААЗ №246239 від 18.06.2008 року, а.с. 174 том 1) були сплачені подружжям в період шлюбу. Крім того, в період шлюбу, а саме 28.06.2003 року було здійснено і оплату вартості проектно-кошторисної документації в розмірі 1080 грн. та 11.07.2003 року оплату за архітектуру в розмірі 1500 грн., відповідно до умов Договору підряду від 14.07.2003 року. Вказані вище кошти в загальній сумі 43697 грн. 41 коп. є спільним майном подружжя, тому вказана квартира [ADDRESS] , в силу чинного законодавства, є об`єктом спільної власності подружжя і відповідно позивачка має право на компенсацію Ѕ частки вказаної квартири. Доводи відповідача [PERSON] та його представника про те, що відповідачу кошти для придбання та здійснення реконструкції спірної квартири передавала його мати [PERSON] та вітчим [PERSON] , котрі продали належну їм на праві власності квартиру [ADDRESS] є такими, що не знайшли свого підтвердження належними доказами. Наданий відповідачем Договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений 24.10.2001 року між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] (а.с. 134 том 1) не свідчить ні про те, що отримані від продажу вказаної квартири в дійсності були передані відповідачу [PERSON] , а ні про те, що такі кошти (навіть у випадку їх передачі) були використані останнім саме для придбання та здійснення реконструкції квартири [ADDRESS] . Крім того, в судовому засіданні встановлено, що в період шлюбу відповідачем [PERSON] в період з 11.02.2008 року по 11.02.2011 року було сплачено ОСББ «Орджонікідзе 96-3» на підставі рішень загальних зборів у якості цільових внесків на реконструкцію та ремонт будинку, що передбачено статутом об`єднання, в загальній сумі 26620 грн. Доводи позивачки про те, що ними в період шлюбу за спільні кошти подружжя було здійснено ремонт квартири на загальну суму 70000 грн. не доведені належними доказами. Однак вказана обставина не впливає на суть судового рішення, оскільки відповідачем не зазначалося що ним проводився ремонт чи реконструкція спірної квартири вже після розірвання шлюбу та що це поліпшило її стан та відповідно вплинуло на її вартість. Як вбачається із матеріалів справи, вартість квартири [ADDRESS] станом на 14.06.2019 року становить 916000 грн., що стверджується Звітом про проведення незалежної оцінки житлового приміщення трикімнатної квартири [ADDRESS] (а.с. 159-171 том 1). Проти такої оцінки вартості квартири відповідач не заперечував. За таких підстав, суд вважає, що позивачка [PERSON] має право на компенсацію вартості Ѕ частини квартири [ADDRESS] , розмір якої складає 458000 грн. Разом з тим, суд враховує і наступне. Згідно ст. 20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72 частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 СК України. У випадках, передбачених частиною першою ст. 20 СК України, позовна давність застосовується судом відповідно до Цивільного кодексу України, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Згідно з ч. 2 ст. 72 СК України, до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. Згідно з ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Як встановлено в судовому засіданні позивачці [PERSON] ще в період шлюбу було відомо про те, що правовстановлюючі документи на квартиру [ADDRESS] були складені саме на відповідача [PERSON] , а відповідно і те, що право власності буде також зареєстроване саме на його ім`я. При цьому суд враховує і те, що позивачка вказує, що вони (сторони) спільно вносили кошти на придбання та реконструкцію квартири [ADDRESS] , тоді як із нею жодних договорів на придбання чи реконструкцію вказаної квартири не укладалося і відповідних квитанцій про сплату коштів на їх виконання їй не видавалося, що вказує на її обізнаність про те, що відповідні договори були укладені саме з відповідачем. Право власності на вказану квартиру, як на об`єкт незавершеного будівництва, було зареєстроване за відповідачем [PERSON] на підставі ухвали Черкаського районного суду від 22.10.2007 року, ще 13.12.2007 року, що стверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 172 том 1). Свідоцтво про право власності на вказану квартиру було видане відповідачу [PERSON] 07.11.2014 року та в цей же день була проведене державна реєстрація вказаної квартири за відповідачем, що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 20 том 1). До суду з даним позовом позивачка звернулася лише 05.04.2019 року. Навіть враховуючи, що свідоцтво про право власності на спірну квартиру [ADDRESS] та її державна реєстрація за відповідачем відбулися 07.11.2014 року, то позивачка звернулася до суду з пропуском строку позовної давності. При цьому, позивачці ніщо не заважало дізнатися про зазначені обставини в 2014 році (самостійно чи скориставшись правовою допомогою) та своєчасно звернутися до суду з даним позовом, однак вона цього не зробила. Крім того, остання і не просила поновити такий строк, вважаючи його не пропущеним. Доводи позивачки про те, що її право було порушене лише в 2018 році, оскільки саме в цей період відповідач захопився азартними іграми та відмовився виконати їх спільну домовленість, досягнуту при розлученні про реєстрацію їх спільної квартири за їх сином [PERSON] , - не підтверджуються жодними доказами. Згідно з частинами першою-третьою статті\~\~12, частиною першою статті 81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тягар доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального закону покладається саме на позивача, а не реалізовується у спосіб спростування доводів пред`явлених вимог стороною відповідача, як беззаперечних. Якщо позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, доведе суду обґрунтованість пред`явлених вимог, то у випадку їх неспростування стороною відповідача у спосіб, визначений законом, такі вимоги підлягають задоволенню. Аналогічний висновок викладений і в постанові Верховного Суду від 27.12.2019 року у справі №641/6191/17. В даному ж випадку позивачкою не доведено належними доказами, що між сторонами існувала домовленість про реєстрацію спірної квартири на їх сина [PERSON] , якої, як вказує позивачка, не дотримався відповідач. Крім того, із заперечення позивачки на заяву відповідача про застосування строків позовної давності від 13.02.2020 року навпаки вбачається, що на момент розірвання шлюбу позивачка була обізнана про оформлення на той час правовстановлюючих документів на спірну квартиру на відповідача [PERSON] , оскільки позивачка вказує про те, що на той час між ними (сторонами) було досягнуто домовленості згідно якої відповідач погодився зареєструвати спірну квартиру (в якій їм належить по Ѕ частині) зареєструвати на їх сина [PERSON] після того, як йому виповниться 18 років (тобто у 2018 році). А тому, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та стягнення з відповідача на її користь грошової компенсації за Ѕ частину квартири [ADDRESS] , в зв`язку з пропуском строку позовної давності. Оскільки вимоги суд відмовив в задоволенні позову [PERSON] , тому відповідно і немає підстав для стягнення з відповідача на її користь судових витрат, в тому числі і витрат за проведення експертної оцінки на суму 450 грн. Враховуючи викладене вище та

Outcome: dismissed