Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

Позивачі [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Тернопільська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно, а саме просить визнати за ним право власності на 1/15 частину житлового будинку загальною площею 75,9 кв.м, житловою площею 55,6 кв.м. з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] та на 1/5 частину житлового будинку загальною площею 75,9 кв.м, житловою площею 55,6 кв.м. з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO], що належала померлому як частка члена колишнього колгоспного двору. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є спадкоємицею після смерті своїх батьків - матері [PERSON], яка померла [INFO], та батька [PERSON], який помер [INFO], однак отримати свідоцтво про право на спадщину не може через відсутність правовстановлюючих документів на майно, що підлягає спадкуванню. У судове засідання позивач не з'явився, однак подав до суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, однак подала до суду нотаріально завірену заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності. Повідомила, що жодних дій щодо прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] не вчиняла та в подальшому вчиняти не буде, фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном не здійснювала, спадкувати відмовляється на користь свого брата [PERSON] Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Тернопільської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся. Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER], виданого 28 червня 1975 року сільською радою с. Жуківа Бережанського району Тернопільської області, 28 червня 1975 року [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON], у зв'язку з чим остання змінила прізвище на «[PERSON]». У даному шлюбі в подружжя народилися діти: позивач [PERSON], як слідує із свідоцтва про народження [NUMBER], виданого Лозівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 12 вересня 1980 року, та відповідач [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження [NUMBER], видане Лозівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 12 травня 1976 року. Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого Шляхтинецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 03 березня 1999 року, [INFO] померла мати позивача [PERSON], актовий запис про смерть за № 5. [INFO] помер батько позивача [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерті [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Байковецької сільської раді Тернопільського району Тернопільської області 12 грудня 2017 року, актовий запис про смерть № 96. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/5 частину житлового будинку до 1939 року побудови загальною площею 75.9 кв.м., житловою площею 55.6 кв.м. з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належала померлій як члену колишнього колгоспного двору, з якої право власності в порядку спадкування за законом після її смерті визнано на 1/15 частину за померлим [PERSON] та на 1/15 частина за позивачем [PERSON] згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 лютого 2017 року по справі № 607/13190/16-ц). На іншу 1/15 частину, яка залишилися після її смерті, спадкові права за жодним із спадкоємців оформлено не було. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, окрім іншого майна, зокрема на: 1/5 частину житлового будинку загальною площею 75,9 кв.м., житловою площею 55,6 кв.м. з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] яка належала померлому як члену колишнього колгоспного двору; 4/15 частин житлового будинку загальною площею 75.9 кв.м., житловою площею 55.6 кв.м. з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] які належать йому на праві спільної часткової власності на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 лютого 2017 року по справі № 607/13190/16-ц, право власності зареєстровано, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26 травня 2017 року № 88089654. Як слідує із довідки Байковецької сільської ради від 12 липня 2018 року № 457, житловий будинок по [ADDRESS] станом на 01 липня 1990 року - колгоспний двір, членами якого були: [PERSON], 1908 року народження - голова двору (померла [INFO]); [PERSON], 1953 року народження - внук (помер [INFO]); [PERSON], 1953 року народження - невістка (померла [INFO]); [PERSON], 1976 року народження - правнучка; [PERSON], 1980 року народження - правнук. Отже, вказане домоволодіння належало вищезазначеним п'яти членам колишнього колгоспного двору в рівних частинах на праві сумісної власності по 1/5 частині кожному. Відповідно до свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого Тернопільською районною радою 31 травня 1989 року на підставі рішення виконкому Тернопільської районної ради № 124 від 26 травня 1989 року та записано в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 151, житловий будинок [ADDRESS] було зареєстровано за головою колишнього колгоспного двору [PERSON]. Як слідує із інформаційних довідок про технічний стан нерухомого майна, виданих Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації (далі ТРГБТІ) від 17 жовтня 2016 року № 682, від 28 березня 2018 року № 349, по обліку бюро спірне будинковолодіння також рахується за вищезазначеними п'яти членами колишнього колгоспного двору. В будинковолодінні самочинних добудов та перепланувань не виявлено. Відповідно до інформаційної довідки ТРГБТІ від 28 березня 2018 року № 350 за матеріалами бюро станом на 01 січня 2013 року державна реєстрація житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] за [PERSON] в бюро не проведена. На житловий будинок [ADDRESS] наявний технічний паспорт, у якому вказана характеристика будинку, господарських будівель та споруд. Відповідно до експлікації приміщень до плану житлового будинку літера «А» загальна площа становить 75.9 кв.м., житлова - 55.6 кв.м. Відповідно до довідки Байковецької сільської ради від 12 липня 2018 року № 458 на день смерті [PERSON] в житловому будинку по [ADDRESS] були зареєстровані і проживали: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно з ч.1 статті 120 ЦК України (в ред. 1963 року, чинного на той час) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25 травня 1998 року): положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; г) згідно зі статтею 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Таким чином, оскільки вищевказаний житловий будинок збудовано в період до 15 квітня 1991 року, тобто до введення в дію Закону України «Про власність», спадкодавці як члени колишнього колгоспного двору набули на нього право спільної сумісної власності. Це право збереглося за ними і після припинення колгоспного двору в результаті введення в дію вищезазначеного Закону. Відповідно до вимог ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до вимог ст.1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За нормами ст.1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи визначені у заповіті. Згідно із вимогами ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємці першої черги після смерті [PERSON] - чоловік [PERSON] (помер [INFO]) та син [PERSON] (позивачі успадкували кожен по 1/15 частині (по 1/3 з 1/5 частини) вищевказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Право власності визнано за кожним із них по 1/15 частині будинку на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 лютого 2017 року по справі № 607/13190/16-ц. Інший спадкоємець - дочка померлої [PERSON] (відповідач) із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері не зверталася, будь-яких дій щодо прийняття спадщини після її смерті не здійснювала, не вступала в управління і володіння спадковим майном та відмовляється від прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] належної їй частини спадкового майна у розмірі 1/15 частини житлового будинку на користь свого брата - позивача [PERSON] За життя [PERSON] був складений заповіт на користь дочки [PERSON], яка відмовилася від прийняття спадщини за заповітом на спадкове майно, що залишилося після смерті батька [PERSON], та прийняла спадщину за законом, про що подала відповідну заяву від 12 липня 2018 року № 874. Відповідно до довідки Байковецької сільської ради від 12 липня 2018 року № 459 в житловому будинку по [ADDRESS] разом на день смерті [PERSON] з ним були зареєстровані і проживали, зокрема, спадкоємці першої черги [PERSON] та [PERSON] Таким чином, вони вважаються такими, що спадщину за законом прийняли в силу ст. 1268 ЦК України, відмови від її прийняття протягом установленого законом шестимісячного строку не заявляли. 12 липня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про поділ спадкового майна в рамках спадкової справи № 189/2018, посвідчений державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за № 1 -150, згідно якого, зокрема, належні померлому частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] Тернопільської області переходять позивачу [PERSON] 12 липня 2018 року за № 1918/02-14 державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори винесено постанову про відмову позивачу [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] відносно належної померлому як члену колишнього колгоспного двору частини вищевказаного житлового будинку з тих підстав, що на дане майно відсутній правовстановлюючий документ на ім'я спадкодавця та реєстрація права власності не проведена. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, так як в даному випадку мають місце порушення прав позивача, які підлягають захисту, шляхом визнання за [PERSON] право власності на 1/15 частину житлового будинку загальною площею 75,9 кв.м, житловою площею 55,6 кв.м. з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] та на 1/5 частину житлового будинку загальною площею 75,9 кв.м, житловою площею 55,6 кв.м. з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO], що належала померлому як частка члена колишнього колгоспного двору.

Outcome: approved