Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

Позивачі, уточнивши позовні вимоги (а.с.62-63), просять постановити рішення, яким зобов'язати відповідачку усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою при домоволодінні по [ADDRESS] , яке належить їм на праві власності; зобов'язати відповідачку відновити межі земельної ділянки , а саме зобов'язати відповідачку за власний рахунок відновити межові споруди у вигляді металевої сітки на межі земельних ділянок за адресою [ADDRESS] та [ADDRESS] з обов'язковим встановленням металевих опор для кріплення сітки; зобов'язати відповідачку за власний рахунок відремонтувати вимощення до задньої зовнішньої стіни належного їм житлового будинку по [ADDRESS]; стягнути з відповідачки на відшкодування моральної шкоди : на користь позивачки [PERSON] - 3950 грн., на користь позивача [PERSON] - 1050 грн.; стягнути з відповідачки судові витрати. При цьому позивачі посилаються на те, що їм на праві спільної часткової власності належить житловий будинок по [ADDRESS]. Відповідачці належить житловий будинок по [ADDRESS] . Земельні ділянки між цими будинками є суміжними. 02 березня 2013 року відповідачка без їх дозволу демонтувала огорожу з металевої сітки , яка була встановлена на межі сусідніх земельних ділянок, пошкодила при цьому вимощення до задньої стіни належного їм будинку. Таким чином відповаідачка захопила частину земельної ділянки, яка була виділена під будівництво та обслуговування належного ім житлового будинку, та незаконно користується цією часткою земельної ділянки , в той час як вони - позивачі позбавлені можливості користування своєю земельною ділянкою в повному обсязі. Такими діями відповідачка спричинила їм - позивачам моральну шкоду , пов'язану з душевними хвилюваннями через знищення належної їм огорожі з металевої сітки та пошкодженням вимощення , а також моральними стражданнями через необхідність звернення до різних інстанцій, в тому числі до суду, для вирішення питання щодо користування належною їм земельною ділянкою. В судовому засіданні позивачі уточнили позовні вимоги та просили постановити судове рішення , яким зобов'язати відповідачку не чинити їм перешкоди в користуванні земельною ділянкою площею 7 кв.м. , на якій розташовано вимощення вздовж північно - західної стіни належного ім будинку так як це зазначено у висновку судової земельно - технічної експертизи від 21.02.2014 року; зобов'язати відповідачку встановити огорожу з металевої сітки на зазначеній у висновку експертизи межі з обов'язковим встановленням металевих опор для кріплення сітки; зобов'язати відповідачку відремонтувати вимощення вздовж задньої стіни їх будинку , якщо воно буде пошкоджено в ході встановлення огорожі з металевої сітки, а також підтримали позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди та судових витрат. Відповідачка позов не визнала, посилаючись на те, що вона частину земельної ділянки позивачів не захоплювала, що вона користується лише тою земельною ділянкою, яка була відведена для будівництва та обслуговування належного їй житлового будинку, будь - якої моральної шкоди вона позивачам не спричиняла. Відповідчка не заперечувала той факт , що вона у березні 2013 року демонтувала огорожу з металевої сітки , яка була самочинно, без її дозволу встановлена позивачами в дворі належного їй будинку у вересні 2012 року. Але вважає, що вона це зробила правомірно , так як вона таким чином звільнила частину земельної ділянки , яка належить до її будинку і яку позивачі самочинно захопили. Суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Позивачам [PERSON] і [PERSON] на праві спільної часткової власності належить житловий будинок по [ADDRESS], що підтверджується договором дарування частки будинку від 30 січня 1979 року , посвідченого Болградською державною нотаріальною конторою по реєстру за № 237 (а.с.73-75, 154), договором купівлі продажу частки будинку , посвідченим Болградською держнотконторою 23 листопада 1979 року по реєстру за № 2242 (а.с.153,155-156), технічним паспортом на цей будинок (а.с.8-12). Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно , виданого Болградською міською радою Одеської області 19.12.2012 року житловий будинок по [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] і [PERSON] (а.с.46-47). Після смерті свого чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] року , відповідачка в справі [PERSON] - дружина померлого є спадкоємицею за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України та прийняла спадщину фактом постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини відповідно до ст. 1268 ч.3 ЦК України ,що підтверджується рішенням Болградського районного суду Одеської області від 04.04.2013 року про встановлення факту смерті [PERSON] (а.с.159), свідоцтвом про укладення шлюбу між відповідачкою [PERSON] і її чоловіком [PERSON] (а.с.157), домовою книгою на житловий будинок по [ADDRESS] (а.с.158). Але на теперішній час відповідачка [PERSON] у встановленому порядку спадщину не оформила. Земельні ділянки, якими сторони користуються для обслуговування належних їм житлових будинків, є суміжними. Державні акти на право власності на зазначені земельні ділянки сторонами не отримані. Відповідно до рішення виконкому Болградської міської ради депутатів працюючих № 129 від 10.08.1953 року за землекористувачами домоволодіння [ADDRESS] зареєстровано земельну ділянку площею 679 кв.м., за землекористувачами домоволодіння [ADDRESS] зареєстровано земельну ділянку площею 1068 кв.м.(а.с.114-118). Рішенням Боградської міської ради Одеської області № 1176-V від 25.12.2009 року [PERSON], [PERSON] надано згоду на розробку проекту землеустрою для отримання державного акту на право спільної сумісної власності на земельну ділянку орієнтованою площею 0,0910 га по [ADDRESS] (а.с.113). Рішенням Боградської міської ради Одеської області № 826-VI від 16.10.2012 року [PERSON], [PERSON] надано згоду на розробку проекту землеустрою для отримання державного акту на право спільної сумісної власності на земельну ділянку орієнтованою площею 0,0678 га по [ADDRESS] (а.с.112). Процедура державної реєстрації земельних ділянок [ADDRESS] та [ADDRESS] не виконувалась , у відділі Держкозземагенства України у Болградському районі відсутня земельно - кадастрова документація щодо цих земельних ділянок , що підтверджується листом зазначеного агенства № 7-7-03/4705 від 28.11.2013 року (а.с.110). За змістом п.1 ч.1 ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» надання під забудову та для інших потреб земельної діялнки, що перебуває у власності територіальних громад, віднесено до виключної компетенції виконавчих органів сільских, селищних, міських рад. Надання земельних ділянок громадянам для будівництва та обслуговування житлового будинку здійснюється відповідними органами місцевого самоврядування в порядку , передбаченому законом. Відповідно до ст. 158 ч.2 Земельного Кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування території сіл, селищ, міст , районів та областей. Відповідно до ч.3 ст. 158 ЗК України органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населенних пунктів щодо меж земельних діялнок, що перебувають у власності і користуванні громадлян, та додержання громадянами правил добросусідства , а також спори щодо розмежування меж районів у містах. Ухвалою суду від 18.10.2013 року за клопотанням позивачів по справі було призначено судову будівельно - технічну експертизу, на вирішення експертизи поставлене питання - чи має місце порушення межі землекористування між домоволодіннями [ADDRESS] та [ADDRESS] (а.с.99). Відповідно до висновку судової земельно - технічної експертизи № 45/36-2013 від 21.02.2014 року досліджувані земельні ділянки [ADDRESS] і [ADDRESS] не є об'єктами права власноті для власників розташованих на них будівель та споруд і передбачена ст. 55 Закону України «Про землеустрій» технічна документація щодо них не виготовлялась. Тому подальше дослідження експертом виконано за наявною технічною документацією , тобто за даними технічних паспортів на зазначені будинки у різні періоди часу. За результатами дослідження експерт зазначив , що з огляду на відсутність в наданих для дослідження матеріалах повного обсягу правовстановлюючої та відповідної їй технічної документації експерт не може надати повного та грунтованного висновку щодо порушення межі суміжного користування з боку власників домоволодінь [ADDRESS] і [ADDRESS]. Далі експерт зазначає, що виконане ним дослідження відтворує дінаміку змін лінейних розмірів за даними виконаних у відповідний час технічних інвентарізацій і може бути використано судом за умови визначення, який саме об'єкт (план) є вихідним для порівняння, наприклад: якщо в якості вихідних приймаються плани , складені за результатами первинних технічних інвентарізацій станом на 02.11.1950 року , станом на 11.09.1952 року , а також станом на 24.10.2012 року , то за такої умови у користуванні відповідача перебуває частина земельної ділянки позивача площею 7 кв.м., на якій розташоване вимощення вздовж північно - західної стіни житлового будинку та прибудови позивача; якщо в якості вихідних приймається план земельної діялнки [ADDRESS] станом на 18.10.2012 року , то за такої умови порушення меж суміжного користування не вбачається (а.с.124-147). Статтею 10 ч.3 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків , встановлених цим Кодексом. Оскільки у сторін в справі відсутні правовстановлюючі документи на зазначені земельні ділянки, які знаходяться в їх користуванні; а також відсутні первинні документи (технічна документація) щодо відведення або реєстрації земельних ділянок, які достовірно підтверджували би місцерозташування межі землекористування між належними сторонам житловими будинками , суд вважає, що позивачі не довелі свої позовні вимоги щодо порушення відповідачкою межі суміжного землекористування. При цьому судом не може бути прийнятий до уваги висновок судової земельно - технічної експертизи від 21.02.2014 року в тій частині, що суд може визнчити наявність чи відсутність порушення межі суміжного землекористування відповідно до однієї з технічних інвентарізацій , виконаних у різні часи, надавши при цьому перевагу одній з технічних інвентарізацій перед іншою. Такий висновок експерта є умовним і не надає конкретної , чіткої відповіді на поставлене перед експертом питання щодо порушення межі землекористування. Такий висновок експертизи не може бути визанний належним доказом, що підтверджує вимоги позивачів, оскільки рішення суду не може грунтуватися на припущеннях. Як встановлено судом , а також зазначено у висновку судової земельно - технічної експертизи від 21.02.2014 року рішенням виконкому Болградської міської ради трудящих № 129 від 10.08.1953 року за житловими будинками , які належать на праві власності сторонам, були зареєстровані земельні ділянки відповідно площею 679 кв. м і 1068 кв.м. Але технічна документація Ізмаїльського МБТІ , яка була затверджена цим рішенням міськради відсутня , що підтверджується листом Болградської міської ради Одеської області № 2258/02-10 від 28.11.2013 року (а.с.111), листом відділу містобудування, архітектури та будівництва Болградської райдержадміністрації № 03-03-34 від 27.12.2013 року (а.с.122), листом Комунальної установи «Ізмаїльський архів» № 119 від 27.11.2013 року (а. .114-119), наданим на запит суду від 18.11.2013 року (а.с.106). 31.05.1954 року рішенням виконкому Болградської міської ради № 77 надано дозвіл на будівництво нового житлвого будинку по [ADDRESS] (а.с.69) , площа земельної діялнки в рішенні не зазначена , план забудови позивачами не наданий. 14.07.1954 року представником Ізмаїльського МБТІ складно акт про відведення змельної ділянки в натурі на підставі рішення виконкому Болградської міської ради № 77 від 31.05.1954 року (а.с.70), площа земельної діялнки в акті не зазначена , технічна документація щодо виносу меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) відсутня. 30.01.1959 року складено акт про завершення будівництва та введення в експлуатацію індівідуального домоволодіння по [ADDRESS] (а.с.72а), площа земельної ділянки в акті не зазначена. Відповідно до ст.. 158 ч.3,5 Земельного Кодексу України органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування з питань земельних ресурсів спір вирішується судом. Порядок відновлення спільних меж між сусідніми земельними ділянками у разі неможливості виявлення дійсних меж визначено ст.. 107 Земельного Кодексу України. Сторони не позбавлені права звернення до органу місцевого самоврядування з метою визначення межі землекористування між належними їм на праві власності житловими будинками відповідно до вимог ст.. 107 Земельного Кодексу України . Також судом встановлено, що дійсно у березні 2013 року відповідачка демонтувала огорожу з металевої сітки , яка була встановлена позивачами вздовж задньої північно - західної стіни належного їм житлового будинку по [ADDRESS]. Разом з тим твердження позивачів про те, що ця огорожа є межовим знаком між їх сусідніми земельними ділянками , яка підлягає відновленню - безпідставна. Судом встановлено з пояснень позивачів та з пояснень відповідачки , що ця огорожа з металевої сітки була встановлена позивачами у вересні 2012 року без отримання будь - якого дозволу компетентного органу , без узгодження з органом місцевого самоврядування, а також без узгодження з влсниками будинку по [ADDRESS]. Разом з тим відповідно до ст. 106 ч.2 Земельного Кодексу України види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральними органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Згідно ст. 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топогроіфо - геодизичних і картографічних матеріалів. Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки .Документація із землеустрою щодо встановлення меж житлової та громадської забудови розробляється у складі генерального плану населенного пункту, проектів розподілу територій і є основою для встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості). Межі земельної діялнки закріплюются межовими знаками встановленого зразка. Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам, у тому числі орендарям. При встановленні огорожі з металевої сітки у вересні 2012 року позивачами не були дотримані норми законодавства щодо встановлення або відновлення межі землекористування з встановленням межових знаків, тому таки дії позивачів не можна вважати правомірними. За викладених обставин суд вважає безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню вимогу позивачів щодо зобов'язання відповідачки не чинити їм перешкоди в користуванні земельною ділянкою площею 7 кв.м. , на якій розташовано вимощення вздовж північно - західної стіни належного ім будинку так як це зазначено у висновку судової земельно - технічної експертизи від 21.02.2014 року та зобов'язання відповідачки встановити огорожу з металевої сітки на зазначеній у висновку експертизи межі з обов'язковим встановленням металевих опор для кріплення сітки. Вимога позивачів щодо зобов'язання відповідачки відремонтувати вимощення вздовж задньої північно - західної стіни належного їм будинку також задовленню не підлягає. Судом при проведенні огляду на місці 22 липня 2013 року (а.с.58) встановлено, що відмістка до задньої стіни будинку позивачів не має суттевих пошкоджень. В ході огляду у двох місцях по краю вимощення були виявлені невеличкі пошкодження у вигляді отколів цементу довжиною приблизно 80 мм. При цьому позивачка [PERSON] пояснила , що ці пошкодження виникли коли відповідачка демотувала огорожу з металевої сітки під час витягування металевих штирів від огорожі. Але такі саме пошкодження маються по всій довжині вимощення, що може свідчити про те, що ці пошкодження могли виникнути під час експлуатації вимощення протягом тривалого часу через несприятливі погодні умови, що призвело до часткового руйнування краю вимощення. В судовому засіданні позивачка [PERSON] пояснила , і її підтримав позивач [PERSON], що вони просять зобов'язати відпвідачку відремонтувати за власний рахунок вимощення , якщо воно буде пошкоджено під час встановлення відповідачкою огорожі з металевої сітки на межі їх земельних дялнок відповідно до висновку експертизи. Суд вважає, що вимога позивачів про стягнення з відповідачки на їх користь моральної шкоди також задовленню не підлягає. Враховуючи , що позивачами не доведені позовні вимоги щодо порушення відповідачкою межі сумжного землекористування , суд вважає також недоведеною і вимогу щодо стягнення з відповідачки моральної шкоди. Посилання позивачів на те, що їм заподіяна моральна шкода в результаті знищення належного їм майна , а саме огорожі з металевої сітки , яку відповідачка демонтувала 02 березня 2013 року , є безпідставним. Судом встановлено , що огорожу з металевої сітки позивачі встановили без узгодження з компетентними органами та без узгодження з відповідчкою. Відповідчка до адміністративної відповідальності або до будь - якого іншого виду відповідальності за дії по демонтуванню огорожі з металевої сітки не питягувалась (а.с.13-14). Факт захворювання позивачки [PERSON] , підтверджений довідкою Болградської центральної районної лікарні (а.с.166) за викладених обставин не може служити підставою для стягнення моральної шкоди.

Outcome: dismissed