Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

Позивачі зазначили, що [INFO] помер їх батько - [PERSON], а [INFO] померла мати - [PERSON]. Після смерті матері позивачів залишилося спадкове майно, а саме: земельна ділянка, що розташована на території [ADDRESS] розміром 0,05 га. для обслуговування житлового будинку, право на яку належить померлій [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті чоловіка - [PERSON] від 22 січня 2002 року, виданого та посвідченого Василівською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі за № 2-24; житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] що належить померлій на підставі свідоцтва про право власності на частину у спільному сумісному майні, придбаному під час шлюбу від 22 січня 2002 року, виданого та посвідченого Василівською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі за № 2-22 та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22 січня 2002 року після смерті чоловіка [PERSON] від 22 січня 2002 року, виданого та посвідченого Василівською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі за № 2-23. Після смерті матері співпозивачі своєчасно звернулися до Василівської нотаріальної контори Запорізької області та оформили частину спадкового майна. Під час подальшого оформлення спадкового майна, а саме вищевказаної земельної ділянки було виявлено, що [PERSON] провела державну реєстрацію свого права власності на земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину у Державному земельному кадастрі, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 03 липня 2015 року, але не отримала новий державний акт на земельну ділянку на підставі вищевказаного свідоцтва про право на спадщину за заповітом на своє ім'я. На підставі викладеного державним нотаріусом Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану земельну ділянку в зв'язку з тим, що співпозивачами не було надано державного акту на право на земельну ділянку на ім'я померлої матері. На сьогоднішній день позивачі не в змозі належним чином оформити вищевказане спадкове майно. Згідно висновку експерта про вартість земельної ділянки станом на 10 липня 2015 року ринкова вартість земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, що розташована на території [ADDRESS] площею 0,05га. становить - 11 144,00 грн. Позивачі вказують, що оскільки вони є єдиними спадкоємцями за законом після смерті матері [PERSON], то вимушені звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкову земельну ділянку по ? частці на кожну. Позивачі, відповідач та представники третьої особи - Василівської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явилися, суду надали заяви про розгляд справи без їх участі, заперечень проти позову не надано. Суд вважає можливим розглянути справу без участі осіб, що не з'явилися у судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, так як він повністю підтверджуються наявними у справі доказами з наступних підстав. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Ст.373 ч.2, абз. 2 ЦК України вказує, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до Закону. Ст.1225 ч.1 ЦК України передбачає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст.81 ч.1 п. «г» ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст.152 ч.3 п. «а» ЗК України передбачає, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Відповідно до ст.131 ЗК України громадяни України мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування. Як встановлено в судовому засіданні [INFO] року помер батько позивачів - [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 06 липня 1999 року ( а.с. 3 зв.), а [INFO] року померла їх мати - [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 28 лютого 2014 року ( а.с. 3). Той факт, що померлі були батьками співпозивачів підтверджується свідоцтвами про їх народження та свідоцтвами про шлюб, де вбачаються зміни прізвищ (а.с. 4,5). Після смерті матері позивачів залишилося спадкове майно, а саме: земельна ділянка, що розташована на території [ADDRESS] площею 0,05 га. для обслуговування житлового будинку, право на яку належить померлій [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті чоловіка [PERSON] від 22 січня 2002 року, виданого та посвідченого Василівською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі за № 2-24; житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] що належить померлій на підставі свідоцтва про право власності на частину у спільному сумісному майні, придбаному під час шлюбу від 22 січня 2002 року, виданого та посвідченого Василівською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі за № 2-22 та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22 січня 2002 року після смерті чоловіка [PERSON] від 22 січня 2002 року, виданого та посвідченого Василівською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі за № 2-23. Після смерті матері співпозивачі своєчасно звернулися до Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області та оформили частину спадкового майна, що вбачається з копії спадкової справи. Під час подальшого оформлення спадкового майна, а саме вищевказаної земельної ділянки було виявлено, що [PERSON] провела державну реєстрацію свого права власності на земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину у Державному земельному кадастрі, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 03 липня 2015 року, але не отримала Державний акт на земельну ділянку на підставі вищевказаного свідоцтва про право на спадщину за заповітом на своє ім'я (а.с. 6). В зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно, державним нотаріусом Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області правомірно відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану земельну ділянку (а.с. 24-26). Згідно висновку експерта про вартість земельної ділянки станом на 10 липня 2015 року ринкова вартість ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, що розташована на території [ADDRESS] розміром 0,05га. становить - 11 144,00 грн. (а.с. 9) На сьогоднішній день позивачі не в змозі належним чином оформити вищевказане спадкове майно. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що право власності спадкодавця [PERSON] на вищевказане спадкове майно у вигляді земельної ділянки і право позивачів, як спадкоємців за законом першої черги, відповідно до ст.1261 ЦК України, на спадкування земельної ділянки, знайшло своє підтвердження в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, а оформлення спадщини в нотаріальній конторі для позивачки є неможливим у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно на ім'я померлої [PERSON], тому суд вважає можливим задовольнити позов та визнати за співпозивачами по ? частці земельної ділянки площею 0,05 га кадастровий номер [NUMBER], що розташована за адресою: [ADDRESS] 9 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в порядку спадкування за законом після смерті матері - [PERSON], яка померла [INFO] року. Враховуючи викладене, ст.ст.328, 334, 373, 386, 392, 1233-1235, 1247-1248, 1225 , 1261, 1268 ЦК України, ст.ст.81, 152, 131 ЗК України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 130, 174, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

Outcome: approved