Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

Позивачка 13.10.2020р. звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія АСКО Донбас Північний», [PERSON] , за яким просила: - стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія АСКО Донбас Північний» матеріальну шкоду в розмірі 22208,34 грн.; - стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 82272,92 грн.; - стягнути з Відповідачів судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам. Згідно обґрунтування позову, 03 липня 2020 року о 12 годині 10 хвилин на перехресті вул. Пушкінської та вул. Малої Арнаутської м. Одеси [PERSON] , керуючи автомобілем «AUDI A6», реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по вул. Мала Арнаутська, виїхала на регульоване перехрестя з вул. Пушкінською на червоний сигнал світлофору, що забороняв рух в її напрямку, та скоїла зіткнення з автомобілем «JEEP COMPAS», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням позивачки, яка здійснювала рух по вул. Пушкінської. Відносно відповідачки було складено протокол про адміністративне правопорушення та постановою Приморського районного суду м. Одеса від 31.08.2021 року відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. На час настання ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «СК АСКО ДП» (далі по тексту Відповідач-1), відповідно до полісу ОСЦПВНТЗ серії АР № 0037451, який був дійсний на момент ДТП. Позивачка 06 липня 2020 року звернулася до страхової компанії з заявою про страхове відшкодування та 29.09.2020 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія АСКО Донбас Північний» сплатив Позивачу страхове відшкодування у розмірі 107791,66 (сто сім тисяч сімсот дев`яносто одна) гривня 66 копійок. Проте,\~із даною\~сумою страхового\~відшкодування позивачка\~не згодна.\~Зазначала,\~що вона\~змушена була\~звернутись до\~судового експерта\~ [PERSON] \~для проведення\~експертного автотоварознавчого\~дослідження з\~визначення вартості\~матеріальної шкоди,\~нанесеної її\~автомобілю та\~отримала висновок\~№ 133-20\~від 07.09.2020\~року,\~згідно якого\~вартість матеріального\~збитку,\~завданого власнику\~автомобіля «JEEP\~COMPAS»,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] ,\~пошкодженого внаслідок\~ДТП,\~визначається рівною\~212\~272,92\~грн.. За вказаний звіт Позивачем було сплачено суму в розмірі 3000 (три тисячі) гривень. За викладеного, позивачка просила стягнути зі страхової компанії суму недоплаченого страхового відшкодування у межах ліміту страхування - 22 208,34 грн. (130\~000 грн. (ліміт поліса) 107\~791,66 грн. (виплачене страхове відшкодування)) та з винної особи - [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 82 272, 92 грн. (212\~272, 92 грн. 130\~000 грн. = 82\~272, 92 грн.). Ухвалою суду від 26.10.2020 року провадження справі було відкрито та призначено до розгляду в підготовчому засіданні на 30.11.2020 року. Ухвалою суду від 05.11.2020 за клопотанням представника позивача накладено арешт на автомобіль «AUDI A6», реєстраційний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] , що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , із забороною відчуження автомобіля, внесення у відповідний реєстр відомості про накладення арешту. У зв`язку з перебуванням судді на лікарняному, розгляд справи 30.11.2020 року був відкладений на 25.01.2021 року. Через неявку сторін, розгляд справи 25.01.2021 року був відкладений на 20.04.2021 року. У підготовче засідання 25.01.2021 року [PERSON] не з`явилася, представник - адвокат Берзізов Є.В. через канцелярію суду надав заяву щодо розгляду справи за відсутністю сторони позивача. Просив закрити підготовче засідання по справі та призначення її до розгляду по суті. Інші учасники справи у підготовче засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Заяв щодо розгляду справи за їх відсутністю суду не надали. Стороною відповідачів\~заяв,\~клопотань та\~відзиву на\~позов суду\~не було\~надано. Ухвалою суду від 25.01.2021 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено до розгляду по суті на 20.04.2021 року. Через неявку сторін, розгляд справи 20.04.2021 року був відкладений на 01.06.2021 року. Через неявку відповідачів, для належного їх повторного сповіщення, розгляд справи 01.06.2021 року за згоди представника позивача був відкладений на 23.06.2021 року. До суду 22.06.2021 року надійшов відзив на позов від представника [PERSON] - адв. [PERSON] , згідно якого заперечував проти вимог та просив відмовити, посилаючись на те, що при особистому зверненні до судового експерта Крутих С.О. із заявою про проведення автотоварознавчого дослідження автомобіля позивач знехтувала правами заінтересованої особи (відповідачки) бути присутньою на технічному огляді автомобіля та про проведення дослідження не повідомила. Також експертом не було складено акт огляду транспортного засобу, позивачем не підтверджено кваліфікацію даного експерта. Сторона відповідача суму шкоди, визначену експертом, вважає завищеною та такою, що не відповідає дійсності, а сам висновок неналежним доказом. За викладеного, з посиланням на недоведеність позову, просили відмовити в його задоволенні. У судовому засіданні 23.06.2021 року були присутні: представник позивача [PERSON] , який позовні вимоги підтримав та просив задовольнити за обставин та підстав, викладених у позові; та представник відповідачки [PERSON] , який позовні вимоги не визнав та просив відмовити за обставин, викладених у відзиві. Представник страхової компанії у судове засідання не з`явився, був сповіщений про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду не повідомив та заяв по суті справи не подав. Згідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З урахуванням положень ст. 223 ЦПК України, згоди представників сторін, суд ухвалив розглядати справу за відсутності представника страхової компанії, належним чином сповіщеного. Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 03 липня 2020 року о 12 годині 10 хвилин на перехресті вул. Пушкінської та вул. Малої Арнаутської м. Одеси [PERSON] , керуючи автомобілем «AUDI A6», реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по вул. Мала Арнаутська, виїхала на регульоване перехрестя з вул. Пушкінською на червоний сигнал світлофору, що забороняв рух в її напрямку, та скоїла зіткнення з автомобілем «JEEP COMPAS», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , яка здійснювала рух по вул. Пушкінської. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. За даним фактом відносно відповідачки співробітниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №114407 від 03.07.2020 року за ст. 124 КУпАП та постановою Приморського районного суду м. Одеса від 31.08.2021 року (справа №522/13254/20) [PERSON] було визнано винною та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу. Згідно ч. 6 ст.\~82\~ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Вина [PERSON] у ДТП не заперечується стороною відповідача і в судовому засіданні. На час настання ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «СК АСКО ДП» відповідно до полісу ОСЦПВНТЗ серії АР № 0037451, який був дійсний на момент ДТП. Власником автомобіля «JEEP COMPAS», реєстраційний номер [NUMBER] , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , є [PERSON] . Позивачка 06 липня 2020 року звернулася до ПрАТ «СК АСКО ДП» із заявою про страхове відшкодування та 29.09.2020 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія АСКО Донбас Північний» перерахував на картковий рахунок позивача страхове відшкодування у розмірі 107 791,66 (сто сім тисяч сімсот дев`яносто одна) гривня 66 копійок. Зазначене підтверджується випискою по рахунку (а.с.31). Не погоджуючись із сумою виплаченого страхового відшкодування, позивачка 20 серпня 2020 року звернулась до ФОП [PERSON] з проханням провести автотоварознавче дослідження за фактом ДТП та просила визначити вартість матеріального збитку, завданого автомобілю «JEEP COMPAS», реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулась 03.07.2020 року. Згідно висновку№133-20\~експерта [PERSON] ,\~складеного 07.09.2020\~року,\~вартість матеріального\~збитку,\~завданого власнику\~автомобіля «JEEP\~COMPAS»,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] ,\~пошкодженого внаслідок\~ДТП,\~визначається рівною\~212\~272,92\~грн.. Представником позивача до суду було надано копію свідоцтва № [NUMBER] , видане рішенням ЦЕКК МЮ України 28.09.2012 року, згідно якого [PERSON] присвоєно кваліфікацію судового експерта з правом проведення товарознавчих експертиз за спеціальністю 12.2. визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку завданого власнику ТЗ. Строк дії свідоцтва був визначений до 28.09.2015 року та продовжений до 17.06.2023 року. За проведення вказаного дослідження позивачем було сплачено кошти в розмірі 3000 (три тисячі) гривень, що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордеру від 27.08.2020 року (а.с.27). Згідно висновку, експертний (технічний) огляд пошкодженого КТЗ унаслідок ДТП від 03.07.2020 року був проведений 27.08.2020 року у присутності власника автомобіля, представник страхової компанії та другий учасник ДТП були відсутні. Отже, суд вбачає, що позивачка не погоджується з сумою отриманого страхового відшкодування та вважає, що вона не відповідає фактичному матеріальну збитку, а тому звернулась до суду з дійсним позовом. Вирішуючи спір суд виходить із наступного. У частині 1\~статті 1166 ЦК України\~визначено, що майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно зі\~статтею 1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За загальним правилом, відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга\~статті 1187 ЦК України). Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до\~статті 999 ЦК України\~законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього\~Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У\~статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Згідно зі\~статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Отже, страховик відповідача (ПрАТ ««Страхова компанія АСКО Донбас Північний») за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки. Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами\~Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зокрема, правила відшкодування шкоди, заподіяної третій особі, встановлені у\~статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з пунктом 22.1 якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Тобто, страховик відповідача (ПрАТ «Страхова компанія АСКО Донбас Північний») за договором страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена у порядку, встановленому законом. Згідно зі статтями\~29,\~32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану з утратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Відповідно до положень ст.\~1194\~ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування». Подібні правові висновки висловлено у постановах Верховного Суду від 01 липня 2020 року у справі № 420/998/18 (провадження № 61-11714св19), від 07 квітня 2021 року по справі № 757/29950/14-ц. Отже, власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. Якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі, й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то у такому разі майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, у загальному порядку. Згідно з ст.\~\~13\~\~ЦПК\~України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України\~\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія АСКО Донбас Північний», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АР № 0037451 від 11.05.2020 року. Згідно вказаного полісу розмір страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну становить 130 000 грн., розмір франшизи становить нуль гривень. Разом з тим, з боку відповідача (страхової компанії) не надано доказів того, що ними було узгоджено з позивачем суму страхового відшкодування саме у розмірі 107\~791,66 грн., оскільки в заяві позивача від 06.07.2020 року виплату страхового відшкодування розмір страхового відшкодування, на яку погодилась позивачка, не визначено. Таким чином, з огляду на викладене, суд вважає обґрунтованими посилання позивача на те, що страховою компанією не були виконанні свої зобов`язання у повному обсязі та вважає за можливе стягнути з ПрАТ «СК Аско Донбас Північний» суму недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 22 208,34 грн. (130\~000 грн. (ліміт поліса) 107\~791,66 грн. (виплачене страхове відшкодування)). Також, з огляду на встановлене, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача [PERSON] , різниці між фактичною вартістю відновлювального ремонту встановленого висновком експерта №133-20 від 07.09.2020 року у розмірі 212\~272, 92 грн. та страховим відшкодуванням, підлягаючим виплаті страховиком у сумі 130\~000 грн., що становить суму 82\~272, 92 грн. (вісімдесят дві тисячі двісті сімдесят дві гривень 92 копійок). При цьому, суд не приймає посилання представника відповідача з приводу того, що наданий позивачем висновок судового експерта Крутих Є.О. є неналежним доказом, оскільки стороною позивача повноваження експерта на проведення даного виду експертизи було підтверджено належним чином, а лише неявка сторін при огляді транспортного засобу не свідчить про відсутність відповідних збитків, завданих із вини відповідачки. Окрім того, сторона відповідача не заперечувала щодо самих пошкоджень ТЗ, визначених експертом у висновку, не спростувала їх наявність, а також у порядку передбаченому ЦПК України не спростували визначений позивачем розмір збитків. Будь-яких інших допустимих та вагомих заперечень щодо позовних вимог [PERSON] стороною відповідача заявлено не було. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» (SERYAVIN AND OTHERS v UKRAINE) від 10 лютого 2010 року). У силу вимог ст.\~141\~ЦПК України суд стягує з відповідачів судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам. На підставі викладеного,

Outcome: approved