Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

Позивачка 12.01.2021 р. звернулася в суд з позовом до відповідача про втрату права на житло, в якому просила визнати відповідача таким, який втратив право користування житловим приміщенням. Заявлений позов обґрунтовувала тим, що відповідач є її колишнім чоловіком, який зареєстрований у належному їй на підставі свідоцтва про право власності будинковолодінні [ADDRESS] . Шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано на підставі рішення Тисменицького районного суду від 15.09.2004 р. З часу припинення шлюбу відповідач не проживає у будинку позивачки, місце його перебування невідоме. Оскільки відповідач залишився зареєстрованим у належному позивачці будинку, це створює певні труднощі у користуванні будинком, зокрема, унеможливлює отримання субсидії по оплаті комунальних послуг. Просила визнати відповідача таким, який втратив право на користування житловим приміщенням. Позивачка у судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, позов підтримала і просила задоволити, не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, не повідомив суду про причини неявки, не подав відзиву. За наявності сукупності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи наступного. Встановлено, що позивачка є власником будинковолодіння [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності від 28.11.2002 р. Право власності позивачки на будинковолодіння зареєстроване Івано-Франківським ОБТІ за реєстровим № 937 від 28.11.2002 р. (а.с.4). У спірному будинковолодінні зареєстрований відповідач [PERSON] , який є колишнім чоловіком позивачки, що підтверджується довідкою в.о. старости с. Черніїв Івано-Франківської міської ради (а.с.5). Шлюб між сторонами розірвано 15.09.2004 р., що підтверджується повторним свідоцтвом про розірвання шлюбу від 14.02.2014 р. (а.с.6). З часу припинення шлюбу, тобто з 2004 р., відповідач не проживає у будинку позивачки, місце його перебування невідоме. При цьому відповідач не знявся з реєстрації місця проживання за вказаною адресою, що порушує права та інтереси позивачки як власника житла,створює їй перешкоди у користуванні своїм майном. Згідно вимог ч.1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма ст.391 ЦК України визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Саме така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 р. у справі № 6-709цс16, яка згідно ч.4 ст.263 ЦПК України має враховуватись судом при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин. З огляду на викладене суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову, який підлягає до задоволення. Згідно вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з відповідача слід стягнути у користь позивачки 840,80 грн. витрат по сплаті судового збору (а.с.3). На підставі наведеного, відповідно до ст. 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved