Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтували тим, що однокімнатна квартира [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності позивачам, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27.12.2001 року, виданого житлово-комунальним відділом Херсонського виробничого об`єднання, за розпорядженням від 24.12.2001 року №3368. Правовстановлюючий документ, за яким позивачі набули права спільної власності на квартиру, 14.02.2002 року був зареєстрований в Херсонському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі №151, за реєстровим номером 59316. Окрім позивачів, в квартирі 29.05.2013 року була зареєстрована дружина, [PERSON] , [PERSON] , відповідач по справі, а в 2014 році вселилася до квартири. Шлюбні стосунки між [PERSON] та [PERSON] не склалися, і в листопаді 2014 року останні їх припинили. На початку 2015 року відповідач забрала зі спірної квартири всі належні їй речі та майно, та пішла з квартири, пообіцявши знятися з реєстраційного обліку. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 24.06.2016 року, яке набрало законної сили 05.07.2016 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. На початку червня 2017 року [PERSON] звернулася до КП «Дніпровський» за перерахунком комунальних платежів, де їй стало відомо, що ще 20.09.2016 року в спірній квартирі, окрім відповідача, зареєстрований її син, [PERSON] , [INFO] , народжений від іншого чоловіка. Реєстрація дитини була здійснена без згоди співвласників житла і без їхнього відома. Відповідач не проживає в квартирі з 2015 року, як і її син [PERSON] . Відповідач виселився з квартири добровільно. У зв`язку з викладеним, позивачі просили визнати [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] . Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Дорошинською В.Е. від 24.07.2017 року відкрито провадження у справі. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.04.2019 року вказану цивільна справа передана до провадження судді Херсонського міського суду Херсонської області Майдан С.І. Ухвалою судді Майдан С.І. від 02.05.2019 року прийнято вказану справу до провадження та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 20.09.2019 року закрито провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Херсоні ради про визнання особи такою, що втратила право користування житлом в частині заявлених [PERSON] позовних вимог до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Херсоні ради про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Ухвалою суду від 21.04.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 29.04.2021 року ухвалено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Позивачі та їх представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Надали згоду на ухвалення заочного рішення. В останнє судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Позивач [PERSON] та представник позивачів надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, наполягали на задоволенні позовних вимог. Надали згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення судової повістки за адресою місця реєстрації відповідача та розміщення оголошення про виклик відповідача до суду на офіційному веб-сайті Херсонського міського суду Херсонської області. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, заперечували проти задоволення позовних вимог стосовно малолітнього [PERSON] та підтримали висновок від 18.03.2021 року. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно актового запису про укладення шлюбу №1405, зробленого 30.11.1979 року міськвідділом РАЦС м.Херсона, між [PERSON] та [PERSON] 30.11.1979 року укладено шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON] . Згідно актового запису про народження №3476, зробленого 04.09.1980 року міським відділом РАЦС м.Херсона, батьками [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] . Згідно актового запису про народження №860, зробленого 21.09.1983 року Дніпровським РАЦС м.Херсона, батьками [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про право власності на житло від 27.12.2001 року, виданого житлово-комунальним відділом Херсонського виробничого об`єднання, за розпорядженням від 24.12.2001 року №3368, квартира [ADDRESS] , на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до особистого рахунку № [NUMBER] КП «Дніпровський» в квартирі [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 24.06.2016 року шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] , 21.05.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Херсоні, запис в актовій книзі №194, розірвано. Відповідно до акту КП «Дніпровський» від 15.06.2017 року в квартирі [ADDRESS] , зареєстровані шість осіб, але дві особи - [PERSON] та [PERSON] в квартирі не проживають довгий час (так як знаходяться в розірваному шлюбі). Згідно актового запису про смерть №710, складеного 17.07.2018 року Дніпровським районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.01.2019 року, посвідченого Першою Херсонською державною нотаріальною конторою, спадкоємцем після смерті [PERSON] , є його дружина, [PERSON] , у тому числі з урахуванням 2/3 часток у спадщині, від яких відмовилися діти спадкодавця [PERSON] та [PERSON] , спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: ј частки в праві власності на однокімнатної квартири під номером [ADDRESS] , що також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №152504432 від 14.01.2019 року. Згідно висновку Виконавчого комітету Дніпровської районної у місті Херсоні ради від 18.03.2021 року №2-42/616, виконавчий комітет Дніпровської районної у місті Херсоні ради, як орган опіки та піклування заперечує проти задоволення позовної заяви [PERSON] та інших стосовно визнання малолітньої дитини [PERSON] таким, що втратив право користування житлом за адресою: [ADDRESS] . Свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили факт непроживання відповідача без поважних причин понад 1 рік в житловому приміщенні, яке належить позивачам. Згідно ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У силу ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи зазначене, суд вважає позов [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в частині визнання [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з підстав, зазначених в ч.2 ст.405 ЦК України та ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», оскільки встановлено відсутність [PERSON] понад встановлений законом строк у спірному жилому приміщенні без поважних на те причин. Щодо вимог в частині визнання малолітнього [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] , суд зазначає наступне. Відповідно до частин третьої та четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає (частина друга статті 3 СК України). Частиною другою статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до частини другої статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку, що малолітня не може самостійно обирати місце свого проживання, тому факт його непроживання у спірній квартирі не є безумовною підставою для позбавлення його права користування цим житлом. Через свій вік [PERSON] , [INFO] , не може самостійно обирати місце проживання, тому факт його непроживання у спірній квартирі зумовлений поважними причинами і не є підставою для позбавлення дитини права користування житлом. Враховуючи вище встановлені судом обставини та вказані норми, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача в частині визнання малолітнього [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] , задоволенню не підлягають.

Outcome: partial