Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

Позивачі звернулась до суду з позовом в якому просять визнати за ними право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по вулиці Лугова,4 у с. Піски Чернігівського району Чернігівської області, зокрема: за [PERSON] на 1/5 частину даного домоволодіння, як за колишнім членом колгоспного двору; за [PERSON] і [PERSON] по 1/5 частині вказаного домоволодіння, як за колишніми членами колгоспного двору та по 1/5 частині - як за спадкоємцями першої черги за законом після смерті батька [PERSON], який помер 15.05.2015 року. Позов обґрунтовується наступним. Згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок в цілому власником будинку по вул. Лугова, 4 у с. Піски Чернігівського району та області був голова колгоспного двору [PERSON]. Але станом на 01.07.1990 року в будинку проживали та були зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] і кожний з них мав право на 1/5 частину вищевказаного домоволодіння, як члени колгоспного двору. Після смерті 08.05.2000 року [PERSON] її спадщину прийняв син [PERSON] 15.05.2015 року після смерті [PERSON] відкрилась спадщина вже на 2/5 частин вказаного житлового будинку з надвірними будівлями і позивачі є єдиними спадкоємцями за законом першої черги до його майна. У встановлений законом строк [PERSON] та [PERSON] звернулись до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, а [PERSON] з заявою про відмову від спадщини, але перепоною в отриманні свідоцтва про право на спадщину, є той факт, що свідоцтво на житловий будинок на імя [PERSON] видане з порушенням законодавства. У судове засідання позивачі не зявились, від [PERSON], [PERSON] та представника позивача за довіреністю [PERSON] [PERSON] надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, та з проханням задовольнити позовні вимоги. Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача Пісківської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області у судове засідання не зявився, оскільки сільський голова подав до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги сільська рада визнає. Від завідуючої Чернігівської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області 28.04.2015 року надійшла заява з проханням справу розглянути без участі їх представника. Суд, дослідивши усі наявні матеріали справи, встановивши наявність обставин, якими обґрунтовуються вимоги, визначившись щодо правовідносин, зумовлених встановленими фактами, а також щодо правових норм, якими врегульовані ці правовідносини, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Дослідженням свідоцтва про смерть серії «І-ЕЛ» №084661 встановлено, що 08.05.2000 року померла [PERSON] у віці 78 років у с. Піски Чернігівського району Чернігівської області. /а.с.12/ Як вбачається з копії спадкової справи №1192/2000 від 21.12.2000 року [PERSON] був єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], який прийняв її спадщину. /а.с.65-72/ [PERSON] помер 15 травня 2015 року у віці 71 року у с. Піски Чернігівського району Чернігівської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії «І-ЕЛ» №254524. /а.с.13/ За життя [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбу, підтвердженням чого є свідоцтво про одруження серії «ІІ-АГ» №036702. /а.с.58- зворотна сторона/ За час шлюбу у подружжя [PERSON] народилось двоє дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії «І-ЕЛ» №295141 та серії «ІІ-ЕЛ» №418492. /а.с.59/ Наведене свідчить, що позивачі по справі є спадкоємцями першої черги за законом після смерті чоловіка та батька [PERSON], в силу приписів ст.1261 ЦК України. Дослідженням копії спадкової справи №556/2015 встановлено, що 27.10.2015 року до Чернігівської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті 15.05.2015 року [PERSON] звернулись [PERSON] та [PERSON], однак свідоцтва про право на спадщину їм не видавались. [PERSON] подала заяву про відмову від спадщини чоловіка. /а.с.57-61/ З довідки виконавчого комітету Пісківської сільської ради Чернігівського району №349 від 26.10.2015 року встановлено, що станом на 01.07.1990 року в житловому будинку по вул. Лугова,4 у с. Піски Чернігівського району були зареєстровані [PERSON], його дружина [PERSON], мати [PERSON], діти [PERSON] та [PERSON]. /а.с.18/ Однак, як свідчить свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок, видане на підставі рішення виконкому Чернігівської районної Ради народних депутатів №166 від 13.07.1991 р., зареєстроване 02.03.1992 року у реєстровій книзі за реєстровим №1140, технічний паспорт на житловий будинок та довідка Чернігівського РБТІ №581 від 05.11.2015 року, [PERSON] є єдиним власником домоволодіння у с. Піски по вул. Лугова,4, як голова колгоспного двору. Дійсна вартість домоволодіння становить 159393 грн. /а.с.19, 20, 21-24/ Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п.6 Постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року N20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст.120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти. Відповідно до ч.2 ст.123 ЦК УРСР частки кожного члена колгоспного двору рівні, включаючи неповнолітніх та непрацездатних членів двору. Таким чином, враховуючі установлені судом обставини справи, станом на 01.07.1990 року, голова колгоспного двору і його члени, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] мали право кожний на 1/5 частину спірного домоволодіння, на праві спільної сумісної власності. Доказів того, що спірний житловий будинок станом на 15 квітня 1991 року було переведено до іншої суспільної групи, матеріали цивільної справи не містять. Згідно вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно постанови державного нотаріуса Чернігівської районної державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії за №3543/02-31 від 17.11.2015 року позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями під №4 по вул. Луговій у с. Піски Чернігівського району Чернігівської області, у звязку з тим, що у правовстановлюючому документі на домоволодіння вказані не всі члени колгоспного двору, які у свою чергу були його співвласниками. /а.с.14-16/ Підсумовуючи вище викладене, суд, враховуючи досліджені докази, прийшов до обєктивного висновку, що позовні вимоги позивачів ґрунтуються на нормах права, є обґрунтованими та доведеними у судовому засідання належними та допустимими доказами, а тому вони підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно Конституції України органи та посадові особи мають діяти в межах своєї компетенції та відповідно до Законів, чинних на час їх застосування. Відповідно до положень ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22 лютого 2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна. Отже, виходячи з наведеного, позивачі позбавлені можливості відновити свої права у позасудовому порядку, а тому їх права підлягають судовому захисту, шляхом визнання права власності за [PERSON] на 1/5 частину даного домоволодіння, як за колишнім членом колгоспного двору; за [PERSON] на 1/5 частину домоволодіння, як за колишнім членом колгоспного двору та на 1/5 частину у порядку спадкування за законом; за [PERSON] на 1/5 частину домоволодіння, як за колишнім членом колгоспного двору та на 1/5 частину у порядку спадкування за законом. Суд враховує положення ст.124 Конституції України, згідно якої юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. При цьому можливий судовий захист, як тих цивільних прав, що прямо названі в ЦК, так і тих, що випливають із норм Конституції чи іншого Закону. Таким чином наявні у справі докази та їх правова оцінка підтверджують обґрунтованість позову та є достатніми для його задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved