Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

Позивачка 10.03.2015 року звернулася до суду з вищеназваним позовом і просить суд розірвати їхній з відповідачем шлюб, який було зареєстровано 21.02.2004 року у виконкомі Володимирської сільської ради Таращанського району Київської області, актовий запис № 1. Від даного шлюбу вони неповнолітніх дітей не мають. Причиною розірвання шлюбу є те, що вони з відповідачем не мають взаємоповаги та підтримки один одного, у них відсутні спільні інтереси, близько року вони не проживають разом, не підтримують сімейно-шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, їхня сім'я розпалася та поновити її неможливо, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». В судове засідання позивачка не з'явилася, про час, день розгляду справи повідомлена належно, проте подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, свої вимоги підтримує в повному обсязі, на примирення не згідна, оскільки остаточно сімейно-шлюбні стосунки між ними припинені з 01.03.2015 року і з вказаної дати сторони проживають окремо. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, день розгляду справи повідомлений належно, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, не заперечує проти розірвання шлюбу, на примирення не згідний. Остаточно сімейно-шлюбні відносини припинив з позивачкою з 01.03.2015 року та із вказаної дати разом не проживають. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21.02.2004 року у виконкомі Володимирської сільської ради Таращанського району Київської області, актовий запис № 1. Від даного шлюбу вони неповнолітніх дітей не мають. Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони не мають взаємоповаги та підтримки один одного, у них відсутні спільні інтереси, з 01.03.2015 року вони не проживають разом, не підтримують сімейно-шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, їхня сім'я розпалася, а тому не згідні на примирення та бажають розірвати шлюб. Позивачка просить суд після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Указані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Частиною 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя наведені в позовній заяві, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя, а тому даний позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 243,60 грн підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки. Враховуючи наведене,

Outcome: approved