Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до територіальної громади с. Козарівка в особі Козарівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що [INFO] помер їх дід [PERSON], після смерті якого залишилась спадщина у вигляді земельної частки (паю) загальною площею 4,95 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться в адміністративних межах Козарівської сільської ради Канівського району Черкаської області. Вказана земельна ділянка належить спадкодавцеві на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER]. Прямим спадкоємцем був їх батько - [PERSON], однак він помер [INFO], тому вони є спадкоємцями п'ятої черги, спадкового майна після смерті діда. За невідомих обставин спадкодавцем було втрачено Сертифікат на право на земельну частку (пай). Єдиним доказом отримання спадкодавцем Сертифікату є Розпорядження голови Канівської РДА від 19.06.1996 року за №188, яким було затверджено списки громадян, котрим було надано у власність земельні частки (паї). Позивачі звернулися до Канівської державної нотаріальної контори з питанням оформлення спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено, оскільки у них відсутній оригінал правовстановлюючого документу, яким є Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], який обов'язково необхідно подати державному нотаріусу для оформлення права на спадщину та видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай). На даний час у позивачів виникла необхідність оформити право власності на земельну частку з метою передачі її в оренду, однак відмова нотаріуса у видачі свідоцтва перешкоджає це зробити. Просять суд визнати за ними в порядку спадкування за законом пропорційно, в 1/3 частині, право власності на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,95 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться в межах Козарівської сільської ради Канівського району Черкаської області, яка належала померлому [PERSON]. Позивачі у судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи без її участі за наявними матеріалами у справі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити. Представник відповідача - територіальної громади с. Козарівка в особі Козарівської сільської ради Канівського району в судове засідання не з'явився, до суду надійшла телефонограма, в якій просить розглядати справу без участі їх представника, заперечень до позову не мають. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається: Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] (а.с.7), що [PERSON] помер [INFO] в с. Бересняги Канівського району Черкаської області. Відповідно до копії Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] належить земельна частка пай розміром 4,95 умовних кадастрових гектарів (а.с.39). Відповідно до довідки Управління Держгеокадастру у Канівському районі № 31-23-0.191-63/178-17 від 28.02.2017 року встановлено, що вартість земельної частки (паю) в КСП ім. 50-річчя Перемоги с. Бересняги по Козарівської сільській раді становить 168460,52 грн. середній розмір земельної частки (паю) становить 4,95 га. Державний акт на право власності на земельну ділянку в замін сертифікату на земельну частку (пай) серія [NUMBER] на ім'я [PERSON] не видавався (а.с.21). В газеті «Час пік» № 9 від 01.03.2017 розміщено оголошення про те, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] виданий на підставі рішення Канівської РДА № 188 від 19.06.1996 на ім'я [PERSON] вважати втраченим і недійсним (а.с.10). В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є внуками померлого [PERSON], так як це підтверджується зібраними по справі письмовими доказами: свідоцтвом про одруження [NUMBER] від 08.11.1949 року (а.с.6), свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 21.10.1952 року (а.с.8), свідоцтвами про народження позивачів: серії [NUMBER] від 30.08.1978 року, серії [NUMBER] від 26.03.1986 року, серії [NUMBER] від 24.10.1987 року (а.с.17-19). Оскільки, [PERSON] помер [INFO], тому у відповідності до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. Відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, зокрема, з повідомлення Канівської державної нотаріальної контори №458/01-16 від 16.03.2017 року, що після смерті [PERSON], який помер [INFO] заяви про прийняття спадщини в нотконтору не надходили (а.с.29-31). З огляду на викладене суд вважає, що для вирішення цього спору необхідно керуватися чинним на момент розгляду справи ЦК України. Згідно із ст.ст.1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб(спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. У разі визнання відповідачем позовних вимог суд за наявності для того законних підстав задовольняє їх (ст.174 ЦПК України). Крім цього, судом у судовому засіданні встановлено, що представник відповідача не заперечує проти визнання права власності за позивачами в порядку спадкування за законом пропорційно в 1/3 частині на спадкове майно: земельну частку (пай) розміром 4,95 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться в адміністративних межах Козарівської сільської ради, Канівського району, Черкаської області, після смерті [PERSON], померлого [INFO]. З огляду на викладене та з урахуванням зібраних у справі доказів суд дійшов висновку про задоволення позову в частині визнання за позивачами пропорційно, в 1/3 частині права власності у порядку спадкування за законом на земельну частку (пай) розміром 4,95 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться в адміністративних межах Козарівської сільської ради, Канівського району, Черкаської області (сертифікат серія [NUMBER]), який належав померлому [PERSON], спадкоємцем якого за законом є його внуки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і право чинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість або право чинів щодо нерухомості, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Статтею 4 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень», №1952-1У від 01.07.2004 року передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в тому числі й право власності на нерухоме майно. На підставі ст.ст.1217, 1223,1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved