Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визначення розміру частки у праві спільної сумісної власності. Посилалися на те, що квартира [ADDRESS], загальною площею 43,80 кв.м., відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 26.11.1999 року, належала на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [INFO] померла [PERSON], а [INFO] помер [PERSON] Вказані особи були співвласниками спірної квартири. Позивач [PERSON] успадкувала після смерті зазначених осіб - своїх батьків право власності на 2/5 частини спірної квартири, що підтверджує свідоцтвами про право на спадщину за законом. Проте решта квартири [ADDRESS] залишилася у спільній сумісній власності [PERSON], [PERSON], [PERSON]. З урахуванням принципу рівності часток співвласників кожному із співвласників, які залишились, належить по 1/5 частці квартири. Відповідач у добровільному порядку визначити частки у праві власності відмовляється у зв'язку з чим позивачі змушені звернутись до суду з даною позовною заявою. Просили визнати за [PERSON] право власності на 3/5 частки квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS]; за [PERSON] та [PERSON] право власності по 1/5 частці у вказаній квартирі. Позивачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, не заперечували проти винесення по справі заочного рішення. Позов підтримали, просили задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Разом з тим, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обгрунтований та підлягає частковому задоволенню, так як обставини, викладені в заяві знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Так, судом встановлено, що квартира [ADDRESS], відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 13.12.1995 року, належала на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], без визначення часток кожного з них (а.с.7). Квартира розташована на четвертому поверсі баготоповерхового будинку та складається з двох кімнат, житловою площею 28,20 кв.м., а всього загальною площею - 42,90 кв.м. У відповідності до ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Таким чином, право власності на квартиру [ADDRESS], належала у розмірах по 1/5 частці п'ятьом співвласникам. В подальшому, [INFO] помер [PERSON], а [INFO] померла [PERSON] (а.с.22,23). Спадкоємцем майна померлих за законом є їх донька [PERSON], яка успадкувала після смерті батьків 2/5 частки квартири [ADDRESS]. Зазначена обставина підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину за законом (а.с.10,11). Право власності на вказані частки за [PERSON] було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав власності на нерухоме майно, що підтверджується відповідним витягом (а.с.13). Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Статтею ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. При цьому способи захисту цивільного права та інтересів, зазначені в ст. 16 ЦК України. Таким чином, проаналізувавши зазначені вище положення закону, суд зауважує, що судовому захисту підлягає право особи виключно у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Проте, як було встановлено судом право власності [PERSON] на 2/5 частини спірної квартири ніким порушене не було, а навпаки було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав власності на нерухоме майно, що підтверджується відповідним витягом. З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги [PERSON] в цій частині є зайвими та задоволенню не підлягають. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позов [PERSON], [PERSON] обґрунтований та підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial