Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] уточнивши позовні вимоги звернулись до суду з позовом до [PERSON] де третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору є відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тарутинського районного управління юстиції в Одеській області про виключення з актового запису про народження дитини даних про батька дитини, оспорювання батьківства, визнання батьківства та внесення змін до актового запису. Свої вимоги мотивують тим, що вони є батьками [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якого батьком вказано [PERSON], колишнього чоловіка позивачки. З 07 вересня 2010 року по 06 жовтня 2014 року позивачка [PERSON] перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON]. Однак у січні 2014 року вона завагітніла від [PERSON] та [INFO] в них народився син [PERSON] Оскільки він народився до сплину 10 місяців після розірвання шлюбу, в свідоцтві про народження відділом державної реєстрації актів цивільного стану було вказано батьком [PERSON]. При реєстрації дитини відповідач не мав можливості за станом здоров'я звернутися із спільною заявою або надати нотаріальну завірену копію до відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тарутинського районного управління юстиції в Одеській області про невизнання його батьком [PERSON]. У зв'язку з цим, позивачі 25 жовтня 2014 року були змушені зареєструвати дитину. 13 січня 2015 року позивачі [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Позивач [PERSON] стверджує, що він є батьком [PERSON], [INFO], а не відповідач [PERSON], який не заперечує той факт, що він не є батьком дитини. На підставі викладеного позивачі просять задовольнити їх позов. В судове засідання позивачі не з'явилися. На адресу суду надійшла заява позивачів, в якій вони просять розглянути справу за їх відсутністю, на позовних вимогах наполягають та не заперечують проти винесення заочного рішення (а.с.33). Відповідач до судового засідання не з'явився. Викликався належним чином, про що свідчать зворотнє поштове повідомлення з його підписом, який засвідчує отримання ним судової повістки (а.с.27) та конверту з відміткою «отказ от получения» (а.с.32). Причини неявки суду не відомі. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надійшло. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тарутинського районного управління юстиції в Одеській області до судового засідання не з'явилась, надала заяву про згоду з позовними вимогами та просить розглянути справу без її участі (а.с.31). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення спору, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачки в порядку ст. 224 ЦПК України та ухвалити заочне рішення по справі. В зв'язку з цим в силу ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню у повному обсязі. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 07 вересня 2010 року, який рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 06 жовтня 2014 року був розірваний (а.с.13). З копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] [NUMBER] вбачається, що його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). З копії свідоцтва про шлюб [NUMBER] вбачається, [PERSON] та [PERSON] 13 січня 2015 року уклали шлюб, після якого остання отримала прізвище «[PERSON]» (а.с.10). З заяви від 25 вересня 2015 року, завіреної секретарем виконавчого комітету Рівненської сільської ради Тарутинського районного суду Одеської області та зареєстрованої в реєстрі за №226 вбачається, що [PERSON] визнає себе біологічним батьком [PERSON], [INFO] (а.с.12). Відповідно до ч.1 ст.122 СК України, дитина, що зачата і (або) народжена у шлюбі походить від чоловіка і жінки. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Відповідно до ст.125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Згідно із ч.1 ст.52 Конституції України, діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Власне на реалізацію положення Конституції і передбачено визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, оскільки гарантується дитині батьківство, незалежно від того, в шлюбі перебувають її батьки чи ні. Правовий аналіз ст.125 Сімейного кодексу України дає змогу дійти висновку про існування двох способів визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою: добровільний та судовий. Добровільний спосіб полягає у двосторонньому волевиявленні матері та батька, яке полягає у зверненні до державного органу реєстрації актів цивільного стану із відповідною заявою, або ж у зверненні особи, яка вважає себе батьком дитини. Іншими словами добровільний спосіб можливо назвати реєстраційним або позасудовим. Суть судового способу визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою полягає у зверненні одного з подружжя до суду, який в результаті розгляду цивільної справи по суті встановлює батьківство судовим рішенням, яке є обов'язковим для виконання. Відповідно до ст.128 Сімейного кодексу України, за відсутності заяв, право на подання яких встановлено статтями 126 і 127 цього кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Згідно із ч.1 ст.129 Сімейного кодексу України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини (п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Згідно із ст.134 Сімейного кодексу України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. При зазначених обставинах, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивачів у повному обсязі.

Outcome: approved