Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просили визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними побудовами, розташованого за адресою: вул. Українська, буд. 36 с. Дмитрівка, Новомосковського району, Дніпропетровської області загальною площею 53.1 кв.м, житловою площею 22.5 кв.м, який складається з: будинок - А, прибудова а, тамбур а1, сарай - Б, тамбур - б, сарай - Г, погріб - Д, літня кухня - Є, тамбур -є, вбиральня - Ж, сарай - 3, сарай -И, колодязь - к, огорожа - 2, хвіртка - 3, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька, [PERSON], померлого 04 вересня 2015 року та визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними побудовами, розташованого за адресою: вул. Українська, буд. 36 с. Дмитрівка, Новомосковського району, Дніпропетровської області загальною площею 53.1 кв.м, житловою площею 22.5 кв.м, який складається з: будинок - А, прибудова - а, тамбур а1, сарай - Б, тамбур - б, сарай - Г, погріб - Д, літня кухня - Є, тамбур -є, вбиральня - Ж, сарай - 3, сарай -И, колодязь - к, огорожа - 2, хвіртка - 3, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька, [PERSON], померлого 04 вересня 2015 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що батько позивачів - [PERSON] був власником житлового будинку з надвірними побудовами, розташованого за адресою: Українська, буд. № 36 у с. Дмитрівка, Новомосковського району, Дніпропетровської області. 23 лютого 2009 року [PERSON] зробив заповітне розпорядження, за яким все своє майно, де б воно не було, із чого воно не складалось і взагалі все те, що буде йому належати на момент смерті і на що він за законом матиме право заповів [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. 18 травня 2009 року, на вищевказаний будинок був виданий технічний паспорт на ім'я власника [PERSON]. 16 вересня 2009 року на підставі рішення виконавчого комітету Новомосковської районної ради взамін свідоцтва про право власності від 20 грудня 1988 року був виданий дублікат свідоцтва про право власності (САС № 552076) від 16 вересня 2009 року на житловий будинок № 36 по вул. Українській у с. Дмитрівка Новомосковського району Дніпропетровської області. 04 вересня 2015 року [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними побудовами, розташованого за адресою: вул. Українська, будинок № 36 у с. Дмитрівка Новомосковського району Дніпропетровської області. В установлений законом строк позивачі вернулися до Новомосковської районної державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], після чого була заведена спадкова справа за № 378/2015. 03 жовтня 2016 позивачі звернулися до Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом по 1/2 частині житлового будинку з надвірними побудовами, розташованого за адресою: вул. Українська, буд. 36 с. Дмитрівка, Новомосковського району, Дніпропетровської області, після смерті батька - [PERSON], померлого 04 вересня 2015 року. 03 жовтня 2015 року державним нотаріусом [PERSON] Новомосковської районної державної нотаріальної контори позивачам відмовлено у видачі свідоцтва на право власності по 1/2 частці спадкового житлового будинку, оскільки в наданому дублікаті свідоцтва на право власності на спадковий житловий будинок на ім'я [PERSON], виданого 16 вересня 2009 року Новомосковською районною державною адміністрацією відсутні підпис посадової особи та печатка установи, яка видала документ, що не дає можливості видати свідоцтво про право на спадщину на спадковий будинок. Означену відмову позивачі вважають неправомірною та такою, що порушує їх право власності. Позивачі, їх представник до суду не з'явилися, представник позивачів згідно з заявою, наданою суду просив розглянути справу за відсутності позивачів, наполягав на задоволенні позову. Представник відповідача, третьої особи у судове засідання не з'явилися, надали суду заяви, згідно з якими просили розглянути справу за відсутності представників, не заперечили проти задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі рішення Виконавчого комітету Новомосковської районної ради № 96 від 17 березня 1987 року набув у власність житловий будинок з надвірними побудовами, розташованого за адресою: Українська, буд. № 36 у с. Дмитрівка, Новомосковського району, Дніпропетровської області. 18 травня 2009 року, на вищевказаний будинок НРК БТІ «Інвентаризатор» виданий технічний паспорт на ім'я власника [PERSON]. 16 вересня 2009 року Новомосковською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області виданий дублікат свідоцтва про право власності САС № 552076 від 16 вересня 2009 року на житловий будинок № 36 по вул. Українській у с. Дмитрівка Новомосковського району Дніпропетровської області. Право власності зареєстроване в реєстрі прав власності на нерухоме майно 16 вересня 2009 року за № 28287111, про що свідчить засвідчений належним чином витяг про реєстрацію права власності № 23863047 від 16 вересня 2009 року. 23 лютого 2009 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем Виконавчого комітету Спаської сільської ради за № 13, за яким все своє майно, де б воно не було, із чого воно не складалось і взагалі все те, що буде йому належати на момент смерті і на що він за законом матиме право заповів [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. 04 вересня 2015 року [PERSON] помер. У відповідності до отриманої судом копії спадкової справи після смерті [PERSON] 19 жовтня 2015 року позивачі вернулися до Новомосковської районної державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON]. 12 травня 2016 року та [PERSON] та [PERSON] звернулися до Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом та 03 жовтня 2016 року з додатковою заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно - по 1/2 частині житлового будинку з надвірними побудовами, розташованого за адресою: вул. Українська, буд. 36 с. Дмитрівка, Новомосковського району, Дніпропетровської області, після смерті - [PERSON], померлого 04 вересня 2015 року. 03 жовтня 2015 року державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори позивачам відмовлено у видачі свідоцтва на право власності по 1/2 частці спадкового житлового будинку, оскільки в наданому дублікаті свідоцтва на право власності на спадковий житловий будинок на ім'я [PERSON], виданого 16 вересня 2009 року Новомосковською районною державною адміністрацією відсутні підпис посадової особи та печатка установи, яка видала документ, що не дає можливості видати свідоцтво про право на спадщину на спадковий будинок. У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, зазначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У відповідності до ст.ст.1233, 1235, 1236 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Ст.1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Ч.1 ст.1269 ЦК України визначає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. В зв'язку з наведеним, враховуючи підтвердження матеріалами справи факту належності померлому за життя спадкового будинку на підставі свідоцтва про право власності, за умови факту реєстрації права власності належним чином, про що свідчить витяг про реєстрацію права власності, враховуючи дані технічного паспорту, своєчасне звернення позивачів до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, наявність складеного померлим заповіту, відсутність доказів на підтвердження відчуження спадкодавцем, іншими особами нерухомого майна на користь третіх осіб, відсутність доказів наявності інших спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, суд приходить до переконання, що за позивачами, як спадкоємцями [PERSON] належить визнати право власності на житловий будинок в рівних частках, як спадкоємцями за заповітом. На підставі викладеного,

Outcome: approved