Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з вказаним вище позовом, у якому, згодом уточнивши свої вимоги, просять встановити юридичні факти володіння та користування [PERSON], який помер 19.11.2012 року, 1/2 частками земельних ділянок, призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,3958 га і 5,3832 га, розташованих на території Петропавлівської сільської ради Куп'янського району Харківської області, та визнати на ними у порядку спадкування за законом першої черги право власності на ці частки землі, посилаючись на те, що померлий був чоловіком і батьком позивачів. Після його смерті відкрилася спадщина, яку вони прийняли. Інших спадкоємців немає. Але нотаріусом їм було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину, так як [PERSON] не отримав за життя Державні акти на землю та не зареєстрував ці ділянки в органах державного кадастру, у зв'язку з чим його право власності на частини земельних ділянок вважається таким, що не вникло до дня його смерті, тому позивачам було рекомендовано звернутись до суду. Від сторін і третьої особи [PERSON] до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивачі заявлені вимоги підтримали і просили суд їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача по довіреності [PERSON] у заяві вказав, що заперечень і доповнень з приводу позову [PERSON] сільрада не має, позов визнає ( а.с.41,51). Управління Держгеокадастру у Куп'янському районі Харківської області надало пояснення і телефонограму про розгляд справи без участі їх представника. По суті позовних вимог вказали наступне. За даними технічного архіву Управління на ім'я [PERSON] виготовлявся та був зареєстрований Державний акт на право власності на землю ділянку площею 5,3958 га на території Петропавлівської сільради. Право власності до інших осіб не переходило. Крім того, на ім'я [PERSON] також виготовлявся та був зареєстрований Державний акт на право власності на землю ділянку площею 5,3832 га на території Петропавлівської сільради та право власності на цю ділянку до інших осіб також не переходило. Заперечень проти задоволення даного позову Управлінням Держгеокадастру у Куп'янському районі Харківської області суду не надано ( а.с. 39-40). Суд, з'ясувавши позиції учасників процесу та перевіривши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 19 листопада 2012 року в місті Санкт-Петербурзі Російської Федерації помер [PERSON] (а.с.10), який був чоловіком [PERSON] та батьком [PERSON] (а.с.8-9,15-16,18,19), на день смерті він значився зареєстрованим і таким, що проживає за адресою: [INFO] (а.с.19). З дня його смерті відкрилась спадщина, яка складається згідно постанови держнотаріуса від 15 жовтня 2014 року, із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,3770 га, розташованої на території Петропавлівської сільської ради Куп'янського району Харківської області, яка належала спадкодавцеві на праві власності; 1/2 частини земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,3958 га, розташованої на території Петропавлівської сільської ради Куп'янського району Харківської області, що була успадкована [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого держнотаріусом Куп'янської держнотконтори [PERSON] 07 серпня 2007 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-3493, після смерті його батька [PERSON], якому земля належала на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР № 007682, виданого 15 березня 2006 року Куп'янською райдержадміністрацією Харківської області, зареєстрованого за № 010667400062, кадастровий номер земельної ділянки: 6323785500:04:000:0155, а також 1/2 частини земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,3832 га, розташованої на території Петропавлівської сільської ради Куп'янського району Харківської області, яка була успадкована [PERSON] після смерті його матері [PERSON] у відповідності до рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 26.06.2007 року у справі за № 2-1162/2007р., що набрало законної сили, якій земля належала на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР № 007680, виданого 20 березня 2006 року Куп'янською райдержадміністрацією, зареєстрованого за № 010667400070, кадастровий номер земельної ділянки :6323785500:04:000:0153 ( а.с.6-7,21-13,17,19,34,52-55). Інші 1/2 частини вказаних земельних ділянок оформлені на [PERSON] ( а.с.6-7,11). Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця ) до інших осіб ( спадкоємців). Спадкування здійснюється за законом або заповітом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно зі статтею 1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця і той з подружжя, який його пережив. Позивачі є спадкоємицями першої черги після [PERSON] і спадщину вони прийняли. Згідно постанови державного нотаріуса Куп'янської державної нотаріальної контори [PERSON] від 15 жовтня 2014 року спадкодавець [PERSON] не залишив заповіту на випадок своєї смерті. Спадщину прийняли дружина і донька, тобто позивачі по справі. 10 жовтня 2014 р. їм були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, належну спадкодавцеві на праві власності по 1/2 частині кожній з них. Однак, видати їм свідоцтва про право на спадщину на інші дві земельні ділянки немає можливості, оскільки відсутні необхідні для цього документи, так як спадкодавець не отримав за життя Державних актів і не зареєстрував дві свої частини земельних ділянок в органах державного земельного кадастру, тому право власності у нього за життя не виникло (а.с.19). Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статті 125, 131 Земельного кодексу України передбачають, що громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування та інших цивільно-правових угод. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно з розясненнями Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року №7 судам підсудні справи за заявами, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 та ч.2 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За рішенням суду можуть встановлюватись факти, від яких залежить виникнення, зміна, припинення особистих та майнових прав. Законом не передбачено іншого порядку встановлення таких фактів. Як було з'ясовано судом у ході розгляду справи спадкодавець [PERSON] за життя вчиняв цивільно-правові дій, пов'язані з набуттям ним права власності на землю, користувався земельними ділянками та вважав їх своєю власністю, однак не здійснив належним чином реєстрацію права власності, як це передбачено діючим законодавством. Позивачі, як спадкоємиці за законом першої черги, спадщину прийняли, що підтверджується постановою нотаріуса від 15 жовтня 2014 року та мають намір надалі користуватися цією землею і оформити належним чином документи на спадкову землю, але в позасудовому порядку зробити це не мають можливості по причині смерті спадкодавця, інші особи своїх прав на спадкову землю не заявляють. Зважаючи на викладене, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення поданого [PERSON] і [PERSON] уточненого позову у повному обсязі.

Outcome: approved