Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

Позивачка 10 листопада 2014 року звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] та малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1 / 3 частки з усіх видів заробітку ( доходу ), щомісяця, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те що відповідач не надає їй коштів на матеріальне утримання їх дітей. В минулому судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, посилаючись на те, що діти проживають з нею, відвідають школу та садочок, але відповідач не надає їй коштів на матеріальне утримання їх дітей. Відповідачу надсилалася за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання, а також проживання, копія позовної заяви з копіями доданих документів, повістка з викликом у судове засідання та роз'яснено право подати в зазначений строк письмові пояснення з приводу визнання позовних вимог чи заперечення проти позовних вимог з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються ( а. с. 13 ). Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, з поясненнями чи запереченнями щодо позовних вимог до суду не звертався, тому суд вважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Шлюб між відповідачем та позивачкою зареєстрований 21 червня 2003 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження ( а. с. 5 ). В шлюбі у позивачки та відповідача [INFO] народився син [PERSON] та [INFO] народився [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей ( а. с. 6, 7 ). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 ч. 1 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ч. 2 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, відповідач до суду із запереченнями щодо позовних вимог не звертався, тобто з позовними вимогами про стягнення аліментів на утримання дітей погоджується. Таким чином, враховуючи надані суду докази, суд вважає, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] та малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1 / 3 частки з усіх видів заробітку ( доходу ), щомісяця, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 листопада 2014 року і до досягнення сином [PERSON] повноліття, а з [INFO] в розмірі 1 / 4 частки з усіх видів заробітку ( доходу ), щомісяця, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином [PERSON] повноліття. При задоволенні позовних вимог з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок.

Outcome: approved