Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

Позивачі [PERSON] і [PERSON] звернулись до суду з вказаним позовом, в якому просять визнати за ними право власності на 2/3 та відповідно 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами: підвалом, сараєм, незавершеною будівництвом літньою кухнею та огорожею, що розташований по вулиці Перемоги, № 11 в селищі Жовтнева Революція, Біляївського району, Одеської області, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого 22 вересня 2015 року. Свої вимоги мотивують тим, що після смерті батька вони, як спадкоємці за законом першої черги, звернулись до державного нотаріуса Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області для оформлення права на спадщину, але листом № 916/02-14 від 23.03.2016 року їм було відмовлено і рекомендовано звернутись до суду, так як ними не надано оригіналів правовстановлюючих документів на житловий будинок, у звязку з чим вони змушені звернутись з даним позовом до суду. Позивачі [PERSON] і [PERSON] в судове засідання не зявились, але подали до суду заяви, в яких на позовних вимогах наполягають в повному обсязі і просять справу розглянути у їх відсутність. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, але подала до суду заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] і [PERSON] визнала повністю і просила справу розглянути у її відсутність. Приймаючи до уваги заяви сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні, 22 вересня 2015 року помер [PERSON] батько позивачів, згідно свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 423022 (а.с.8). Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами: підвалом, сараєм, незавершеною будівництвом літньою кухнею та огорожею, що розташований за адресою: вулиця Перемоги, №11, село Жовтнева Революція, Біляївський район, Одеська область. Позивачі, відповідно до ст. 1261 ЦК України, є спадкоємцями за законом першої черги. Інший спадкоємець відповідачка по справі [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини на користь позивачки [PERSON] Вони звернулись до державного нотаріуса Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області для оформлення права на спадщину, але листом № 916/02-14 від 23.03.2016 року їм було відмовлено і рекомендовано звернутися до суду, так як ними не надано оригіналів правовстановлюючих документів на житловий будинок(а.с.15). Відповідно до листа КП «БТІ» ОМР № 72 від 04.03.2016 року згідно архівів нерухоме майно, розташоване за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Жовтнева Революція, вул. Перемоги, будинок №11, по філії КП «БТІ»ОМР м. Біляївка не зареєстровано (а.с.10). Тойфакт, що зазначений житловий будинок, який збудований в 1974 році, при житті належав [PERSON] підтверджується записом в погосподарській книзі Хлібодарської селищної ради за № 2/0102-1 на стор. 11, відповідно до довідки, виданої Хлібодарською селищною радою Біляївського району Одеської області (а.с.11). Крім того, спадкодавець мешкав та був зареєстрований до дня смерті 22.09.2015 року в с-щі [PERSON], Біляївського району, Одеської області, по вулиці Перемоги, буд.№ 11, про що свідчить довідка № 84, видана виконкомом Хлібодарської селищної ради Біляївського району Одеської області 15.02.2015 року (а.с.9). Позивачі [PERSON] та [PERSON] є доньками померлого [PERSON], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження. З матеріалів спадкової справи № 82/2016, яка була заведена до майна\~[PERSON], померлого 22 вересня 2015 року вбачається, що позивачі з заявами про прийняття спадщини після смерті батька звернулись до державного нотаріуса 24 лютого 2016 року, тобто у встановлений ст. 1270 ЦК України\~строк. В судовому засіданні було також встановлено, що позивачі зареєстровані і проживали разом з спадкодавцем в будинку і зараз в ньому мешкають, а тому відповідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, вважаються такими, що прийняли спадщину. Згідно положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Зважаючи на п. 6 постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їх спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень ст. 1218 ЦК України та з урахуванням розяснень, наданих у п. 7 ППВСУ від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування». З врахуванням того, що за життя спадкодавцем не було оформлено право власності на самочинне будівництво, то суд приходить до висновку, що таке майно не могло бути обєктом спадкування, а відтак не увійшло до спадкової маси. Частиною 1 ст. 376 ЦК України передбачено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Кожна із ознак (умов), передбачені у вищевказаній нормі є самостійними, тому достатньо наявності хоча б однієї з них для визнання будівництва самочинним. За змістом ч. 1 ст. 376 ЦК України правила про самочинне будівництво і його наслідки поширюються на всі випадки будівництва (реконструкції) всіх типів будівель, споруд та іншого нерухомого майна. Як зазначено у ч. 2 ст. 373 ЦК України особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Вказаний висновок викладений у постанові Верховного суду України від 04 грудня 2013 року № 6-130цс13 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. У листі ВССУ від 16.05.2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено: «Рішення суду про визнання права власності на самочинно зведені будівлі та споруди за спадкоємцями має ґрунтуватись на оцінюванні наявних у матеріалах справи документів та інших доказів на підтвердження обставин, за наявності яких можливе задоволення таких вимог, зокрема: рішення компетентного органу про надання земельної ділянки для забудови; ступінь готовності самочинного будівництва; чи порушуються цим будівництвом права та законні інтереси інших осіб; в якому році було зведено самочинні будівлі; відповідність самочинно зведеної будівлі архітектурним, будівельним, санітарним, протипожежним правилам та нормам; наявність акта приймання (прийомки) в експлуатацію або сертифікату відповідності; якщо нерухомість збудована в сільській місцевості, то потрібно встановити чи зареєстрована вона у погосподарській книзі сільської ради». Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 11, вулиця Перемоги, селище [PERSON], Біляївський район, Одеська область, виготовленого на імя [PERSON] за станом на 01.03.2016 року, за вказаною адресою знаходиться житловий будинок під літ. «А», загальною площею 90,5 кв. м., та господарські будівлі і споруди: підвал літ. «Б», сарай літ. «В», незавершена будівництвом літня кухня під літ. «Г», огорожа - №1-3. Незавершена будівництвом літня кухня під літ. «Г» належить до самочинного будівництва (а.с.12-14). Проаналізувавши наведене у сукупності суд прийшов до висновку, що позивачі не вправі набути права власності на незавершену будівництвом літню кухню після смерті спадкодавця. Таким чином суд вважає, що позов [PERSON] і [PERSON] підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial