Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

Позивачі звернулися з вказаним позовом до суду та просять визнати за ними у рівних частинах - по 13 частині за кожним, право власності в порядку спадкування після смерті матері - [PERSON], яка померла [INFO] - на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що право власності на вказаний житловий будинок належало батьку позивачів та чоловіку [PERSON] - [PERSON], який помер [INFO] на підставі рішення виконкому Василівської районної ради №250 від 20 грудня 1990 року. Спадщину після смерті [PERSON] приймала за законом лише матір позивачів, але не встигла оформити спадщину у нотаріальній конторі, оскільки сама невдовзі після смерті чоловіка померла - [INFO]. Вказана обставина перешкоджає позивачам оформити спадщину в нотаріальній конторі. Позивачі у судове засідання не з'явилися, суду надали заяви про розгляд справи без їх участі. Відповідач та представник третьої особи також у судове засідання не з'явилися, суду надано заяви про розгляд справи без їх участі, заперечень проти позову не має. Суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін. Дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON] у віці 77 років, а [INFO] померла [PERSON] у віці 75 років, що підтверджено свідоцтва про їх смерть, копії яких є у справі (а.с.13,14). Ступінь родинних відносин, а саме те, що вказані особи були батьком та матір'ю позивачів підтверджено свідоцтвами про народження та паспортами позивачів (а.с.7-12, 15-17), копії яких також є у справі. 20 грудня 1990 року виконкомом Василівської районної ради Запорізької області було прийняте рішення №250 «Про реєстрацію житлового фонду», відповідно до якого виконком Василівської районної ради зобов'язав сільські ради, які знаходились на території Василівського району, в тому числі і Лугівську сільську раду, оформити право власності на житлові будинки, що заходяться на території цієї ради у відповідності з подвірними списками, згідно додатків по кожній сільській раді; видати громадянам Свідоцтва про право власності та реєстраційні Свідоцтва на житлові будинки громадян. Відповідно до списку, що міститься в додатку №2 до вказаного рішення виконкому право власності на житловий будинок [ADDRESS] визнано за [PERSON]. Архівні витяги з рішення є у справі (а.с.18-20). Відповідно до довідки Лугівської сільської ради земельна ділянка за вказаною адресою розміром 0,25 га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та 0,34 га для ведення особистого селянського господарства, згідно запису в земельно-кадастровій книзі №155 була виділена загальними зборами колгоспу «Восток» протокол №3 від 04 серпня 1988 року [PERSON] (а.с.21). Відповідно до технічного паспорта (а.с.22- 24) будинок та господарські будівлі були збудовані в період часу з 1959 по 1962 роки, а огорожа, басейн для води та водогін з 1970 по 1980 роки. З копії спадкової справи №274/2012 року, що надана суду нотаріальною конторою, після смерті [PERSON], який помер [INFO], вбачається, що після його смерті спадщину прийняла лише [PERSON] - його дружина, яка на час смерті проживала разом з ним за вказаною вище адресою. Свідоцтво про право на спадщину у цій справі не видавалося (а.с.35-41). З копії спадкової справи №29/2013 року, що надана суду нотаріальною конторою, після смерті [PERSON], яка померла [INFO] вбачається, що після її смерті спадщину прийняли її сини - позивачі у цій справі. У складі спадкової маси вказаний житловий будинок, про визнання права власності на який просять позивачі. Крім того, у спадковій справі є заповіт [PERSON] від 17 жовтня 1990 року, яким вона заповіла все своє майно в рівних долях синам - позивачам у справі. Заповіт за формою та змістом відповідає вимогам законодавства. Постановою нотаріуса від 05 березня 2013 року позивачам відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері _ [PERSON] у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на будинок, який би підтверджував право власності спадкодавця на житловий будинок. (а.с.43-55). До правовідносин, що є предметом розгляду у цій справі мають застосовуватися положення ЦК України (ред.1963 р.), п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (ред.2003 р.), ЦК України (ред..2003р.). На час завершення будівництва спірного житлового будинку та господарських споруд, був чинним ЦК України 1963 року, яким регулюються правовідносини щодо виникнення права власності на будинок. Відповідно до ст. 100 цього Кодексу в особистій власності громадян міг бути жилий будинок. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 04.10.1991 року зі змінами «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» - право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Таким чином, зважаючи на реєстрацію вказаного житлового будинку за померлим [PERSON] у виконкомі сільської ради та визнання за ним права власності на вказаний будинок рішенням виконкому Василівської районної ради, спадкодавець [PERSON] мав вказаний будинок на праві особистої власності, відповідно до діючої на той час ст.13 Конституції СРСР. Оскільки власник нерухомого майна помер, первинна реєстрація права власності була проведена, відповідно до раніше діючого законодавства, правовстановлюючий документ на будинок відсутній, питання належності майна попередньому власнику або наступних власників повинні вирішуватися в судовому порядку. Враховуючи, що відповідно до ст.ст.1216-1222, 1233-1236, 1251, 1258, 1261, 1268-1270, 1276, 1278, 1996-1298 ЦК України (ред.2003р.) позивачі є спадкоємцями за заповітом після смерті матері [PERSON], яка у свою чергу була єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті чоловіка - [PERSON], своєчасно та належним чином прийняла спадщину, але не встигла за життя оформити спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину, бо померла сама. Позивачі за спадковою трансмісією прийняли належним чином та своєчасно спадщину на житловий будинок після смерті матері, проте не можуть оформити її в нотаріальній конторі у зв'язку з вказаними вище обставинами, первинна реєстрація об'єкту нерухомого майна за померлими батьками позивачів не проводилася, хоча є рішення про визнання права власності на будинок за нині померлим [PERSON], правовстановлюючі документи на будинок відсутні, така можливість втрачена, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання за позивачами права власності в порядку спадкування на вказаний вище житловий будинок у рівних частинах за кожним обґрунтовані та підлягають задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved