Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та, уточнивши позовні вимоги, просить суд ухвалити рішення, яким зобов`язати відповідачку усунути перешкоди у здійсненні позивачем права власності та користування Ѕ частиною квартири за адресою: [ADDRESS] , шляхом забезпечення вільного доступу в дану квартиру та вільного користування усіма приміщеннями загального користування, усіма побутовими приладами та рухомим майном, що перебуває в даному житловому приміщенні, вселити позивачку в спірну квартиру та визначити між співвласниками порядок користування житловими та допоміжними приміщеннями квартири за адресою: [ADDRESS] по варіанту першому, що визначений додатковою судовою експертизою, а саме: виділити у користування позивачки [PERSON] кімнату, площею 13,4 кв.м. з балконом, а кімнату, площею 13,8 кв.м. виділити у користування відповідачці [PERSON] , усі допоміжні приміщення квартири залишити у спільному користуванні сторін. При цьому позивачка посилається на те, що вона та відповідачка [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] в рівних частках, тобто по Ѕ частці за кожною. Позивачка зазначила, що вона не може користуватись та розпоряджатись своєю власністю, оскільки відповідачка створює їй перешкоди у користуванні її половиною квартири, не пускає її туди, влаштовує безпідставні сварки, вимагаючи, щоб вона купувала собі інше житло. Численні намагання вирішити спір мирним шляхом не мали позитивних наслідків, а тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. У судове засідання позивачка не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що уточнені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, повідомлялась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги не визнає, в позові просить відмовити. Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, на підставі Договору купівлі-продажу від 27 січня 2014р., посвідченому приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сегенюк С.Б., р.№67, позивачка [PERSON] є власником Ѕ частки квартири [ADDRESS] . Згідно Свідоцтва про право власності на житло, виданого Одеським виробничо-торговельним швейним об`єднанням ім. В.В. Воровського 30 вересня 1994р. за №019, зареєстрованого 14 листопада 1994р. в КП «ОМБТІ та РОН» під №75 пр - стр. 184 р. №391, відповідачка [PERSON] є власником Ѕ частки квартири [ADDRESS] . Таким чином позивачка та відповідачка є співвласниками квартири [ADDRESS] в рівних частках. З технічного паспорту вбачається, що квартира [ADDRESS] , загальною площею 43,5 кв.м., житловою -27,2 кв.м., складається з двох житлових кімнат площею: 13,4 кв.м. та 13,8 кв.м.; кухні площею - 5,6 кв.м., ванни площею - 2,0 кв.м., вбиральні площею - 1,1 кв.м., кладової площею - 1,3 кв.м., коридору площею - 3,7 кв.м., вітальні площею - 1,7 кв.м. та балкону площею (3,10х1,0х0,3)- 0,9 кв.м.. Добровільно вирішити спір сторони відмовились, за час розгляду справи не дійшли згоди з приводу позовних вимог. Так, за статтями 317, 318 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Усі суб`єкти права власності с рівними перед законом. Власник згідно зі статтею 319 ЦК України, володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно зі статтею 321 ЦК України, право власності є непорушним. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена в його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначене узгоджується із способами захисту порушеного права, закріпленими ст.16 ЦК України. За ст. 358 ЦК України право спільної власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Питання про порядок користування квартирою між сторонами не врегульоване, у зв`язку з чим, в ході розгляду справи судом було призначено судову будівельно-технічну експертизу та додаткову судову будівельно-технічну експертизу. Згідно висновку експерта Одеської філії ТОВ «Судова незалежна експертиза України» Клівак О.В. за № [NUMBER] , складеного 18.02.2019р. виділ в натурі належної на праві власності [PERSON] Ѕ частини квартири [ADDRESS] , з технічної точки зору неможливий. За висновком експерта № СЕ-2501-1-1105.19, складеного 19.09.2019 р. додаткової судової будівельно-технічної експертизи, приймаючи до уваги архітектурно-планувальне рішення досліджуваної квартири та взаємне розміщення приміщень у квартирі, експерт дійшов висновку про те, що технічної можливості відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва, встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] для співвласника [PERSON] в точній відповідності до її ідеальної частки Ѕ не існує. У зв`язку з чим, експертом запропоновано два варіанти порядку користування вказаною квартирою із незначним відступом від ідеальної частки співвласника [PERSON] . Враховуючи вищевикладене, суд погоджується із доводами позивачки про порушення її права власності та вважає можливим встановити порядок користування квартирою згідно її уточнених позовних вимог - варіант перший додаткової судової будівельно-технічної експертизи № СЕ-2501-1-1105.19 від 19.09.2019 р., який відповідачкою шляхом надання належних та допустимих доказів не спростований, та встановити порядок користування квартирою шляхом виділення у користування позивачці [PERSON] житлової кімнати, площею 13,4 кв.м. та балкон, площею 9,0 кв.м., загальною площею 14,3 кв.м. (в т.ч. житлова - 13,4 кв.м.), а житлову кімнату, площею 13, 8 кв.м. виділити у користування відповідачки [PERSON] , інші приміщення спірної квартири залишити у загальному (спільному) користуванні сторін. Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року №20 квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Вирішуючи спір про визначення порядку користування житловим приміщенням, що належить особам на праві спільної часткової власності, суд повинен перевірити, яка частина житлової площі належить кожному із співвласників, встановити ідеальну частку кожного із них, з`ясувати, чи можливо виділити ці частки їм у користування та чи відповідає частка, виділена кожному із співвласників, його частці у спільному майні та чи не порушуються при цьому права співвласників на їхні частки у спільному майні. Судом встановлено, що позивачка у встановленому законом порядку набула право власності на Ѕ частку спірної квартири, зареєструвала своє право належним чином, та має право користуватись своєю власністю, однак відповідачка не впускає її в квартиру та чинить перешкоди у користуванні належним їй майном. Пунктом 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», передбачено, що задовольняючи позов про захист права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, суд має право як заборонити відповідачу вчиняти певні дії, так і зобов`язати відповідача усунути наслідки порушення права позивача. Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що права [PERSON] , як законного співвласника, щодо володіння та користування належною їй частиною квартири відповідно до її частки у праві спільної часткової власності порушені та підлягають захисту у спосіб, визначений позивачем, а саме шляхом вселення до спірної квартири та зобов`язання відповідача не чинити перешкоди у здійсненні такого права, встановлення порядок користування квартирою. При таких обставинах, суд вважає позовні вимоги [PERSON] законними, обґрунтованим та підлягаючими задоволенню.

Outcome: approved