Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до [PERSON] про вселення, усунення перешкод в користуванні посилаючись на те, що [PERSON] належить на праві власності 52/100 частки квартири [ADDRESS], в зв'язку з чим вона надала [PERSON] право постійного користування даною квартирою. На даний момент відповідач перешкоджає в користуванні спірною квартирою, тому вони неодноразово викликали міліцію для того, щоб мати можливість користуватися житлом. Тому просили суд вселити [PERSON] в спірну квартиру; зобов'язати відповідача не чинити їм перешкоди у користуванні спірною квартирою; зобов'язати відповідача надати їм зробити всі ключі від спірної квартири. В судовому засіданні позивачі позов підтримали та просять суд вселити [PERSON] в квартиру [ADDRESS]; зобов'язати [PERSON] не чинити [PERSON] та [PERSON] перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS]; зобов'язати [PERSON] надати [PERSON] та [PERSON] зробити всі ключі від квартири [ADDRESS]. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали та пояснили, що позивачі фактично хочуть вижити відповідача з спірної квартири. Була домовленість, що квартиру купує [PERSON] для свого проживання, оскільки не хотіли, щоб сторонні люди купили кімнату в спірній квартирі, так як попередня власниця не проживала в спірній квартирі. При оформленні документів у нотаріуса, в останній момент їх було оформлено на [PERSON], яка в спірній квартирі не проживає. Чоловік [PERSON] влаштував бійку, в зв'язку з чим [PERSON] викликав міліцію. Позивачі не дають можливості спокійно, без скандалів та побиття, проживати в спірній квартирі, тому і відповідач проти вселення [PERSON] Суд, вислухавши пояснення позивачів, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, [PERSON] є власником 52/100 квартири [ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі-продажу частини квартири (а.с.7-8) та витягу про державну реєстрацію прав, виданого Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна (а.с.6). Встановлено, що іншим співвласником спірної квартири є [PERSON], що не заперечується сторонами. Згідно паспортних даний в спірній квартирі зареєстрована [PERSON], що підтверджується копією паспорту (а.с.10). З пояснень сторін встановлено, що на кожного зі співвласників відкрито окремий особистий рахунок на сплату житлово-комунальних послуг. В судовому засіданні достовірно встановлено, що в червні 2013 року [PERSON] вселилась в спірну квартиру, де проживала до лютого 2014 року. Оскільки між [PERSON] та [PERSON] постійно відбувалися сварки вона була вимушена з квартири виселитися в зв'язку з неможливістю сумісного проживання. Після її виселення відповідач [PERSON] та [PERSON] не впускає до квартири та замінив один з замків на вхідних дверях. У зв'язку з цим, вона зверталась до Дніпровського РУ ГУ МВС України. Дані обставини підтверджуються висновком Дніпровського РУ ГУ МВС України в м.Києві від 13.01.2014 року та висновком Дніпровського РУ ГУ МВС України в м.Києві від 20.03.2014 року (а.с.35-36). Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.2 ст. 386 ЦК України, власник який має підстави передбачати можливість порушений свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст.321 ЦК України, особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до вимог ст. 383 Цивільного кодексу України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Також, у статті 41 Конституції України вказано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 155 Житлового кодексу України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР. Оскільки, відповідач позбавляє позивачів права користуватись квартирою № 80 по вул. Празькій, 21/1 в м. Києві, в добровільному порядку позивачі не мають можливості усунути перешкоди в користуванні спірною квартирою, тому суд вважає за необхідне вселити позивача [PERSON] у спірну квартиру та зобов'язати відповідача не чинити [PERSON] та [PERSON] перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Отже, суд вважає за необхідне задовольнити позов позивачів в частині зобов'язання зробити ключі від квартири, зобов'язавши відповідача надати позивачам ключі від спірної квартири. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому, підлягає стягненню з відповідача на користь позивачів сплачений в дохід держави судовий збір по 243 грн. 60 коп. кожній. З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved