Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви до суду і до повноліття дитини. Виконання рішення в межах стягнення суми аліментів за один місяць допустити до негайного виконання. Стягнути з відповідача судові витрати по справі. В обгрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 28 серпня 2013 року. Від спільного подружнього життя у них народилася одна дитина - син [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачем не склалося, тому рішенням суду шлюб між ними розірваний. Дитина проживає разом з нею та перебуває на її повному матеріальному утриманні. Відповідач ухиляється від утримання дитини, жодної матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість, оскільки часто виїжджає на заробітки за кордон в Польщу та Чехію , де працює на будівельних роботах та отримує високі доходи. Крім цього, останній хоча і отримує пенсію по інвалідності, однак є працездатною особою, а тому має змогу сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі. У зв`язку з тим, що їй самій важко утримувати дитину, вона змушена звернутися до суду із вказаним позовом. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю покликаючись на викладені в позовній заяві обставини, просила про задоволення позову. Крім цього пояснила, що розлучилася з відповідачем у 2017 році. Після розлучення останній час від часу навідував сина, надавав матеріальну допомогу у розмірі по 400 гривень щомісяця. Проте з вересня 2019 року він припинив надавати грошові кошти на утримання сина, взагалі припинив з ним спілкуватися, змінив номер телефону та переїхав проживати в інше місто. Вона власного житла не має, проживає з сином у будинку батьків, працює вихователем ДНЗ ясла-садка «Золота рибка» в селищі Рожнятів, отримує невисоку заробітну плату, якої їй вкрай не вистачає, щоб забезпечити сина речами першої необхідності, харчуванням, одягом, взуттям, підручниками, оскільки син навчається в Рожнятівській ЗОШ. Разом з тим, їй відомо, що відповідач хоча і має інвалідність третьої групи, однак їздить на заробітки за кордон, а отже отримує доходи, тому може надавати матеральне утримання своїй дитині. Просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, направив суду заяву, в якій зазначив, що на даний час офіційно не працевлаштований, у зв`язку з чим у нього відсутній стабільний дохід. Крім цього, він являється особою з інвалідністю третьої групи, отримує пенсію в розмірі 2100 гривень у місяць, а тому згідний сплачувати аліменти на утримання свого сина у визначеному законом мінімальному розмірі. Розгляд справи просив проводити без його участі. Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з наступного. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією рішення про розірвання шлюбу від 20.11.2017 та копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 04.12.2013 (а.с.6-7). Позивачка [PERSON] працює вихователем в ДНЗ ясла-садка «Золота рибка», проживає разом з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , у будинку батьків по [ADDRESS] в задовільних матеріально-побутових у мовах, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов, складеним комісією Рожнятівської селищної ради 18.06.2020 (а.с. 8). Відповідач [PERSON] являється особою з інвалідністю третьої групи загального захворювання, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0466474 від 19.05.2018 (а.с. 15). Відповідач [PERSON] перебуває на обліку в Калуському об`єднаному управлінні ПФУ в Івано-Франківській області, отримує пенсію по інвалідності у розмірі 2100 гривень у місяць, що підтверджується довідкою про доходи № [NUMBER] , виданої Вижницьким відділом обслуговування громадян ПФУ в Чернівецькій області (а.с. 16). Позивачка доказів того, що відповідач офіційно працевлаштований та має відповідні доходи, як зазначено у позовній заяві, суду не надала та у матеріалах справи такі відсутні. Разом з тим, за змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставни, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України (частина друга статті 182 СКУ із змінами згідно ЗУ № 2037-VIII від 17.05.2017 року) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», установлений прожитковий мінімум на одну особу на 2020 рік в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач зобов`язаний матеріально надавати допомогу матері (у вигляді сплати аліментів) для утримання дитини. Разом з тим, вирішуючи питання про розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача на утримання дитини, суд враховує визначений законодавством прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який на час ухвалення рішення становить 2318 грн, матеріальний стан позивачки, яка працює, отримує заробітну плату, той факт, що дитина проживає разом з позивачкою, навчається у школі, а тому позивачка несе більші витрати, пов`язані з її вихованням та утриманням, враховує потреби дитини на її фізичний та духовний розвиток. Крім цього,суд враховує фізичний та майновий стан відповідача, який хоча і являється особою з інвалідністю третьої групи загального захворювання, однак є працездатного віку, а тому може працювати та надавати матеріальне утримання своїй дитині, часткове визнання ним позову. Крім цього, суд враховує той факт, що відповідач протягом останнього року жодної участі у вихованні та утриманні дитини не приймає, не спілкується з дитиною, хоча у сторін існує обов`язок разом утримувати та виховувати дитину на належному рівні. З огляду на наведене, суд вважає підставною вимогу позивачки про стягнення аліментів, однак у меншому розмірі ніж нею заявлено, оскільки останньою переконливих доказів про те, що відповідач може сплачувати аліменти в розмірі 2500 грн не надано, а тому вважає за можливе стягнути з відповідача в користь позивачки аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень щомісячно. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Позивачка відповідно до закону звільнена від сплати судового збору, тому з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача. Позивачка понесла документально підтверджені судові витрати за надання їй правової допомоги у розмірі 500 гривень, що відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на її користь.

Outcome: partial