Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, зазначивши в позові, що в 2005 році вони купили у [PERSON] та [PERSON] квартиру в с. Левада по вул. Самойлова, 4, Тальнівського району Черкаської області та передали їм обумовлену суму грошей та запропонували нотаріально завірити угоду, однак [PERSON] та [PERSON] пояснили, що через їх похилий вік вони не можуть поїхати до нотаріальної контори. Після спільної домовленості влітку 2005 року позивачі переїхали в куплену квартиру та стали в ній проживати. На даний час документально оформити купівлю-продаж квартири не можливо, оскільки спадщина ніким не оформлялася і не перейшла відповідно до законодавства у власність сільської громади. Оскільки даною квартирою позивачі володіють більше 10 років, ставляться до неї, як до власної, вживаючи необхідні заходи для утримання її в належному стані та користуються нею на власний розсуд, а тому за таких обставин змушені звертатись до суду з даним позовом. Просять постановити рішення, яким визнати за [PERSON], право власності за набувальною давністю на 3/40 частини квартири [ADDRESS] та за [PERSON], право власності за набувальною давністю на 3/40 частини квартири [ADDRESS]. В попереднє судове засідання позивачі не з'явилися, надали до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримали повністю, просили позов задовольнити, а справу слухати у їх відсутність. В попереднє судове засідання представник відповідача сільський голова Білашківської сільської ради Тальнівського району Черкаської області не з'явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги визнав повністю, проти задоволення позову не заперечує. Суд, розглянувши заяви сторін, позовну заяву, дослідивши матеріали справи в сукупності з іншими доказами, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права інших осіб. Судом встановлено, що [PERSON] народився 10.06.1945 року в с. Білашки Тальнівського району Черкаської області ( а.с. 7). [PERSON] народилася 04.09.1943 року в с. Ясениця-Замкова Старосамбірського району Львівської області (а.с. 8). Згідно свідоцтва про право власності на житло від 19.10.1996 року квартира № 3 в с. Левада Тальнівського району Черкаської області по вул. Самойлова, 4, належить на праві приватної власності [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9), що також підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 20.07.2006 року, частка кожного становить 3/40 (а.с. 12-13). Згідно довідки № 696 від 09.11.2015 року, виданої виконкомом Білашківської сільської ради, в [ADDRESS], житловий будинок з липня 2005 року ніхто не оформляв нотаріально (а.с. 19). Згідно довідки № 695 від 09.11.2015 року, виданої виконавчим комітетом Білашківської сільської ради Тальнівського району Черкаської області, [PERSON] та [PERSON] мають у користуванні частину житлового будинку за адресою [ADDRESS]. Вільно володіють та користуються частиною будинку з 05.07.2005 року, оплачують комунальні послуги та обробляють город, прибирають прибудинкову територію та проводять поточний ремонт будинку (а.с. 18). На даний час позивачі не мають можливості документально оформити право власності на вказану квартиру, оскільки після смерті [PERSON] та [PERSON] спадщина ніким не оформлялася і не перейшла відповідно до законодавства у власність сільської громади, інших правовстановлюючих документів вони теж не мають. Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Виходячи зі змісту наведеної норми Закону при вирішенні спору, пов'язаного із набуттям права власності за набувальною давністю, суд повинен враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини справи на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Позивачами у суді доведений факт набуття ними права власності за набувальною давністю, оскільки вони відкрито, добросовісно та безперервно користуються нерухомим майном на протязі більше 10 років, доглядають за квартирою та постійно підтримують її в належному стані, крім того, ніхто ніяких претензій щодо квартири не заявляв та на квартиру не претендував. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов є обгрунтованим, визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, таким чином позов підлягає задоволенню в повному обсязі і є підстави для визнання права приватної власності за набувальною давністю за позивачами.

Outcome: approved