Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-27 00:00:00

Позивачка 25.01.2021 року звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, посилаючись на те, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі, зареєстрованому 15 липня 2017 року Попаснянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління у Луганській області, актовий запис №52. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини припинено з листопада 2020 року. Спільне господарство не ведеться. Спір про розподіл майна відсутній. Згода щодо утримання дитини досягнута, спільна дитина проживає разом з нею. 10.02.2021, після отримання інформації щодо зареєстрованого місця проживання відповідача, відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати судовий розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судовий розгляд на 28.05.2021. 28.05.2021, в межах встановленого судом строку, відповідачем надано до суду заяву про визнання позову. У судове засідання позивачка не з`явилася, у письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище « [PERSON] » Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав та просив суд розглядати справу без його участі. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 липня 2017 року Попаснянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління у Луганській області, актовий запис №52 (а.с.5). Від спільного подружнього життя сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 3 статті 105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як зазначила позивачка у позовній заяві та визнано відповідачем, спільне життя сторін не склалося, шлюбні відносини припинено з листопада 2020 року, спільне господарство не ведеться. Спору про поділ майна не заявлено. Місце проживання дитини визначено за домовленістю з матір`ю. Отже, надані сторонами заяви свідчать, що збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них. Таким чином, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тобто є передбачені ст.112 СК України підстави для розірвання шлюбу, тому визнання позову відповідачем слід прийняти. Оскільки, позивачка скористалася своїм правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу в порядку статті 113 Сімейного Кодексу України, то суд вважає необхідним після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище. На підставі викладеного, відповідно до ст. 104, 105, 112, 113 СК України,

Outcome: approved