Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з позовом до відповідача і просять судовим рішенням усунути їм перешкоди в спілкуванні з неповнолітнім [PERSON], [INFO], та у його вихованні, встановивши дні та години побачень з дитиною - двічі на тиждень (вівторок, четвер) по 45 хв. після уроків у присутності класного керівника або психолога, або соціального педагога; кожної суботи з 10 год. до 13 год. на ігрових майданчиках, парках для спілкування з меншим братом [PERSON] в присутності [PERSON] або за його згодою - [PERSON] (бабусі по лінії батька). Свої вимоги мотивують тим, що вони являються рідною бабусею та рідною тіткою малолітнього [PERSON] по лінії матері. Мати хлопчика [PERSON] проживала в фактичних шлюбних відносинах з відповідачем. Від спільного проживання у них 2.08.2007 року народився син [PERSON]. Відповідач проблемами сім ї не цікавився, вживав наркотичні засоби, в свідоцтві про народження батько був записаний за заявою матері згідно ст. 135 СК України. В вересні 2007 року через неправомірну поведінку відповідача [PERSON] припинила з останнім спільне проживання і переїхала з сином [PERSON] проживати до матері, [PERSON]. Але вихованням дитини не займалася , вела аморальний спосіб життя , вживала наркотичні засоби. Вихованням та утриманням дитини займалися вони, [PERSON] та [PERSON] . Відповідач [PERSON] після припинення спільного проживання з [PERSON] життям дитини не цікавився , батьківських обов»язків щодо неї не виконував, участі в вихованні та утриманні дитини не приймав. 27.09.2012 року [PERSON] народила ще одну дитину [PERSON], який був записаний за вказівкою матері. Після народження дитини вона покинула будинок матері і життям дітей не цікавилася. Заочним рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 16 липня 2013 року [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно її дітей [PERSON] та [PERSON]. Рішенням виконавчого комітету Олександрійської міської ради № 669 від 19 вересня 2013 року [PERSON] було тимчасово влаштовано до сімї бабусі [PERSON] А також рішенням виконавчого комітету Олександрійської міської ради № 669 від 19 вересня 2013 року її призначено опікуном над малолітнім [PERSON]. В травні 2013 року відповідач [PERSON] подав в суд заяву про визнання свого батьківства відносно сина [PERSON]. В ході розгляду справи була проведена експертиза , яка підтвердила факт батьківства відповідача.Рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 27 січня 2014 року [PERSON] визнано батьком малолітнього [PERSON], змінено прізвище дитини з [PERSON] на [PERSON]. 14.04.2014 року відповідач самовільно забрав малолітнього [PERSON] з Олександрійської дитячої лікарні, в якій дитина проходила курс стаціонарного лікування, але у задоволенні позовів [PERSON] про відібрання дитини та повернення її за попереднім місцем проживання, а також про позбавлення [PERSON] батьківських прав відмовлено.На даний час малолітній [PERSON] проживає з батьком, можливості бачитися з [PERSON] їм не надає. Тому , за їхнім зверненням, рішенням комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Олександрійської міської ради №8 від 24.04.2014 року їм, [PERSON] та [PERSON], встановлено дні та часи побачень з дитиною - двічі на тиждень (вівторок, четвер) по 45 хв. після уроків в присутності класного керівника або психолога, або соціального педагога; кожної суботи з 10 год. до 13 год. на ігрових майданчиках, парках для спілкування з меншим братом [PERSON] в присутності [PERSON] або за його згодою [PERSON] (бабусі по лінії батька). Зазначене рішення жодного разу [PERSON] виконане не було. Відповідач забороняє дитині з ними спілкуватися, налаштовує дитину проти них, забороняє педагогам допускати їх до спілкування з дитиною. Дійти згоди з відповідачем щодо їхньої участі в вихованні дитини та встановлення часів побачення з дитиною вони не можуть.Тому вимушені звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги. Пояснила, що з онуком [PERSON] не може бачитися. Відповідач ізолював дитину від родичів, знайомих. Відповідач не дозволяє їй спілкуватися з дитиною. Погрожував їй по телефону. Позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги. Пояснила, що відповідач не дозволяє бачитися з племінником. Коли дитина почала проживати з відповідачем, то її мати [PERSON] двічі в приміщенні школи бачилася з дитиною. А потім відповідач заборонив вчителям дозволяти їм бачитися з дитиною, направивши в школу лист. А згодом перевів дитину в іншу школу. Представник позивачів підтримав позовні вимоги. Пояснив, що дитина 6 років прожила з бабусею і остання та рідна тітка мають право на спілкування з дитиною. Відповідач позов не визнав. Пояснив, що спілкування дитини з бабусею та тіткою буде шкодити дитині. Дитина не бажає спілкуватися з бабусею. Він не налаштовує дитину проти родичів, а навпаки баба налаштовує дитину проти нього, кричить. Неадекватна поведінка баби впливає на психіку дитини. Представник органу опіки та піклування [PERSON] вважає, що протиріччя сторін негативно впливають на дитину. Раніше позивачі заперечувати проти спілкування дитини з батьком, а тепер навпаки. Представник органу опіки та піклування [PERSON] вважає, що при вирішенні даного спору необхідно врахувати думку дитини та висновок психологів. Представник прокуратури направив лист про розгляд справи без їх участі. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони та їх представників, представників органу опіки та піклування , вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. \~\~\~\~\~\~\~\~ Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (стаття 10 ЦПК України). Згідно із ч.3 ст.10 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК. Обставини, визнанні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню (ч.1 ст.61 ЦПК України). Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] знаходився в фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], дочкою позивачки [PERSON] Від спільного проживання у них 2.08.2007 року народився син [PERSON]. Але в свідоцтві про народження дитини батько був записаний за заявою матері згідно ст. 135 СК України. З вересня 2007 року [PERSON] припинила з [PERSON] спільне проживання і переїхала з сином [PERSON] проживати до матері [PERSON] Але вихованням дитини не займалася , вела аморальний спосіб життя , вживала наркотичні засоби. Рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 27.01.2014 року встановлено батьківство [PERSON] відносно дитини [PERSON]. Повторно було видано 5 квітня 2014 року свідоцтво про народження дитини, де прізвище дитини змінене з « Сергачов» на « Тримбач» . Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили , не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 29.09.2014 року, яке набрало законної сили, за позовом [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, було встановлено, що малолітній [PERSON] майже з народження проживав з позивачкою [PERSON] Вона піклувалася про нього, виховувала, намагалася створити всі необхідні умови для виховання та проживання дитини. Відповідач протягом 6 років не цікавився дитиною, не допомагав їй в вихованні дитини та утриманні. Лише після встановлення батьківства відповідач почав проявляти інтерес до дитини. Коли в квітні 2014 року [PERSON] потрапив в лікарню , то відповідач приходив до дитини в лікарню, а потім примусово забрав дитину до себе додому і відмовився їй повертати. Не дозволяє їй бачитися з дитиною, налаштовує дитину проти неї. Відповідач [PERSON] зазначив, що його співмешканка [PERSON] в 2007 році народила сина [PERSON]. Але його батьком не записали, а записали батька з слів матері, щоб співмешканка могла отримувати допомогу як мати одиначка. Так як співмешканка зраджувала його і не приховувала це, то він не був впевнений , що [PERSON] його син . Крім того, на той час він був наркозалежний і тому дійсно не проявляв належної уваги до дитини. З дитиною до 6 років бачився рідко. Від наркотичної залежності позбавився декілька років назад, веде нормальний спосіб життя, одружений, працює. Коли в 2013 році він дізнався , що Едик проживає з позивачкою , а мати дитини їх покинула, він вирішив провести експертизу і дізнатися, чи дійсно Едик являється його сином. В травні 2013 року звернувся в суд і рішенням суду в січні 2014 року його було визнано батьком дитини. Після встановлення батьківства він вирішив виконувати батьківські обовязки. Встановлено, що заочним рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 16 липня 2013 року [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно її сина [PERSON]. З квітня 2014 року малолітній [PERSON] проживає з своїм батьком - [PERSON], останній без згоди бабусі [PERSON] та малолітнього [PERSON] змінив місце проживання дитини. Встановлено, що малолітній [PERSON] навчався в НВО «Олександрійська гімназія ім. Т.Шевченка ЗНЗ 1-11 ступенів - школа мистецтв». В листі №25 від 11.02.2014 року даного навчального закладу зазначено, що [PERSON] спостерігається психологічною службою закладу з вересня 2013 року. Складні сімейні обставини, у яких перебуває хлопчик, не вплинули на його інтелектуальний розвиток. Едик має високий рівень розвитку інтелекту. Всі пізнавальні процеси розвинуті у повному обсязі і дозволяють його навчальній діяльності формуватися відповідно до віку. Поводить себе дитина адекватно. Єдиною проблемною зоною дитини є невизначеність сімейної ситуації. Вік дитини не дозволяє критично оцінювати дії дорослих , тому він насторожено ставиться до появи тата , не прагне контактувати з ним і не виявляє зацікавленості в тому, аби щось змінювалося в його житті. Заходи, які проводить соціальний педагог закладу [PERSON] аби зблизити батька і сина максимально сприяють тому, щоб налагодити їх спілкування, а потім і стосунки. Татові варто дослухатися думки фахівців і не наполягати на швидкому зміні ставлення Едика до нього. Згідно витягу з протоколу №6 засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Олександрійської міської ради від 27.03.2014 року , в якому зазначено, що комісія вирішила з метою покращення психологічного стану дитини, який реагує на події, які відбуваються між [PERSON] та [PERSON] запропонувати дорослим налагодити стосунки та перестати конфліктувати.З метою подолання страху у Едика відносно батька запропоновано [PERSON] та [PERSON]. разом забирати дитину зі школи, відвідувати збори.Вирішено, щоб 2 рази на тиждень: понеділок та середу з 14год. 30 хв.(тривалість зустрічей визначить психолог після першого спілкування) батько [PERSON] приходив до навчального закладу та в присутності психолога , соціального педагога , бабусі [PERSON] , соціального фахівця МЦ СССДМ в ігровій кімнаті спілкувався з Едиком. Згідно витягу з протоколу №8 засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Олександрійської міської ради від 24.04.2014 року за погодженням з [PERSON], [PERSON], [PERSON] встановлено дні та часи побачень [PERSON] та [PERSON] з дитиною [PERSON], [INFO]: двічі на тиждень ( вівторок, четвер) по 45 хв. після уроків у присутності класного керівника або психолога, або соціального педагога; кожної суботи з 10 год. до 13 год. на ігрових майданчиках, парках для спілкування з меншим братом [PERSON] в присутності [PERSON] або за його згодою - [PERSON] ( бабусі по лінії батька). Згідно листа директора НВО « Олександрійська гімназія ім. Т.Шевченка ЗНЗ 1-11 ступенів - школа мистецтв» від 27.05.2014 року , адресованого [PERSON], зазначено, що працівники закладу не можуть забезпечити виконання рішення засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Олександрійської міської ради від 24.04.2014 року. Пов»язано це з тим, що [PERSON] подав заяву на імя директора про заборону зустрічей [PERSON] з бабусею та тіткою, так як , на думку батька, зустрічі з дитиною направлені на розлад стосунків батька і сина. В судовому засіданні сторони не змогли дійти згоди щодо участі позивачів, як найближчих родичів , в вихованні малолітнього [PERSON] та визначенні часів побачення з дитиною. Згідно з міжнародними та національними правовими нормами до прав дитини належить , зокрема , право на врахування її думки щодо питань , які стосуються її життя. Зокрема. відповідно до положень ст. 12 ч.1 Конвенції ООН від 20.11.1989 р. «Про права дитини» ( ратифікована Україною 27.02.1991 р.) держави-учасниці забезпечують дитині , здатній сформулювати власні погляди , право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань , що стосуються дитини . причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині , зокрема , надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду , що стосується дитини , безпосередньо або через представника. У вітчизняному законодавстві теж закріплено відповідні положення , зокрема згідно з положенням ст. 171 СК України дитина, яка може висловити свою думку , має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання.Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. В судовому засіданні малолітній [PERSON] пояснив, що любить свого батька , бабусю і тітку, але батька любить більше. Спілкуватися з бабусею не хоче.Причину свого страху від спілкування пояснив сварками між батьком та бабусею.Пояснив, що хоче спілкуватися і з своїм рідним братом [PERSON], але згодом додав, що буде спілкуватися, коли подорослішає. Згідно висновку за результатами діагностичного дослідження малолітнього [PERSON], його батька [PERSON], рідної бабусі [PERSON] , рідної тітки [PERSON], проведеного в процесі розгляду даної справи, зазначено, що психодіагностичний матеріал не вказує на наявність негативного психологічного впливу з боку батька на малолітнього [PERSON], батько не забороняє спілкуватися з бабусею та тіткою.Дитина почуває себе комфортніше з батьком.Обставини, що перешкоджають спілкуванню малолітнього [PERSON] з бабусею [PERSON] та тіткою [PERSON]- наявність страху у дитини. Суд враховує , що малолітній [PERSON] майже з народження ( вересня 2007 року) до 14 квітня 2014 року виховувався позивачкою, [PERSON] , яка є рідною бабусею хлопчика. Позивачка любить онука , піклувалася про онука та виховувала його. Саме завдяки зусиллям останньої хлопчик виріс фізично здоровою, добре розвиненою дитиною. Батько дитини почав виконувати свої батьківські обов»язки та піклуватися про дитину після встановлення його батьківства в 2014 році.Мати дитини не піклувалася про хлопчика. Рідна сестра матері хлопчика [PERSON] також приймала участь в вихованні хлопчика. Доля дитини не байдужа позивачам . Вони бажають спілкуватися з дитиною, як найближчі його родичі. Дитина зазначила, що любить позивачів, але батька дужче. З бабусею проживає малолітній [PERSON], який є рідним братом малолітнього [PERSON]. Діти мають право спілкуватися між собою. Але позивачі тривалий час не можуть знайти спільну мову з батьком хлопчина і вирішити питання щодо продовження спілкування з [PERSON] , щоб приймати участь в його вихованні. Відповідач в судовому засіданні повідомив, що він не проти спілкування бубусі з онуком , якщо вона не буде продовжувати налаштовувати дитину проти нього і буде себе адекватно, спокійно вести. Але в ході розгляду справи змінив свою думку і категорично проти спілкування позивачів з малолітнім [PERSON], пояснюючи це негативним впливом на дитину. [PERSON] через негативні стосунки між сторонами відчуває страх від можливого спілкування з бабусею та тіткою. Останнім неодноразово наголошувалося в судовому засіданні про необхідність налагодження стосунків з батьком дитини , так як постійні конфлікти можуть негативно впливати на дитину. Згідно вимог ст. 257 СК України баба , дід мають право на спілкування зі своїми внуками , брати участь в їх вихованні. Батьки чи інші особи , з якими проживає дитина , не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом своїх прав щодо виховання внуків. Якщо такі перешкоди чиняться , баба, дід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Згідно ч.8 ст.7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно ч.1 ст.10 СК України якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини ( аналогія закону) Так, СК України не регулює відносини між племінниками та рідною тіткою, тому в даному випадку застосовується аналогія закону, а саме ст.257 СК України. Суд , на підставі досліджених в судовому засіданні доказів , з урахуванням принципу справедливості , вважає, що відповідача необхідно зобовязати не чинити перешкоди в спілкуванні позивачів з малолітнім [PERSON]. Але , враховуючи напружені відносини між родичами дитини , суд вважає , що достатнім буде встановити [PERSON] та [PERSON] часи побачення з малолітнім [PERSON] , 02.08..[INFO]: один раз на тиждень в четвер після уроків в приміщенні школи ,в якій навчається [PERSON] , в присутності класного керівника або психолога, при наявності згоди на побачення зі сторони малолітнього [PERSON] , 02.08..[INFO] В судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] пояснили, що в разі відмови малолітнього [PERSON] від спілкуванні з ними , вони не будуть наполягати на побаченнях. Суд також враховує, що в разі відмови позивачам в встановленні часів спілкуванні з дитиною, батько дитини знову може заборонити вчителям дозволяти спілкуватися дитині з бабусею та тіткою в приміщенні школи. Крім того, спілкування дитини з бабусею та тіткою в присутності педагога чи психолога дозволить уникнути налаштуванню дитини позивачами проти батька . Спілкування з бабусею та тіткою це право дитини, а не обовязок. Якщо дитина через певні обставини відмовиться бачитися з бабусею та тіткою , силувати її ніхто не має права. Такий примус був би актом неповаги до дитини. Так само і батько не може, нехтуючи інтересами дитини і проти її бажання, забороняти дитині бачитися з бабусею та тіткою. В інтересах дитини необхідно дійсно сторонам знайти спільну мову, щоб не здійснювати негативний вплив на дитину, поважати права один одного відносно дитини .

Outcome: partial