Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулась в суд із позовом до відповідача [PERSON], у якому просить: позбавити відповідача батьківських прав щодо дочки [PERSON], [INFO] у зв'язку із ухиленням відповідача від виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки в розмірі 1500,00 грн, щомісячно; судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позову покликається на те, що від шлюбних відносин у них народилась дочка, яка після розірвання шлюбу залишилась проживати із нею. Відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини, не бере участі у догляді за дитиною, не займається та не цікавиться її розвитком, не спілкується із нею, не приймає участі у її фізичному, духовному, моральному розвитку та житті дитини. За наявності таких обставин, третя особа прийняла висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Разом із тим, просить збільшити розмір аліментів у зв'язку із з дорожчанням комунальних послуг, вік дитини, яка потребує індивідуальних занять з навчальних дисциплін, секцію з плавання. Відповідно до ст. ст. 150, 164, 165, 166, 180, 192 Сімейного кодексу України, просить позов задовольнити повністю. При цьому, вирішити питання розподілу судових витрат. У вступному слові сторона позивача надала пояснення щодо предмету позову, які є аналогічні змісту письмових, викладених у позовній заяві. Відповідач не подав в суд відзив, який би містив заперечення на позов. 18 червня 2018 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначеного підготовче засідання. 30 серпня 2018 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті за правилами загального позовного провадження. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю та просить такі задовольнити. Надала усні пояснення аналогічні змісту письмових обставин, які викладені у заяві по суті. У судовому засіданні представник третьої особи вважає за можливе позбавити відповідача батьківських прав щодо дитини. З цього питання було надано висновок третьою особою, що міститься у матеріалах справи. Щодо питання про збільшення розміру аліментів то покладається на розсуд суду. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце цього засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив на позовну заяву,а відтак, суд зі годи позивачки постановив ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст.281 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Суд установив, що сторони є батьками дитини [PERSON], [INFO], що підтверджено копією свідоцтва про народження від 14.11.2008 [NUMBER] /арк. спр. 10/. Після розірвання шлюбу між сторонами, дитина залишилась проживати із матір'ю за адресою - [ADDRESS]. Відповідач за вказаною адресою не проживає. Дані обставини підтверджено довідкою з місця проживання про склад сім?ї і прописки ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» від 14.02.2018 № 633 /арк. спр. 26/. Оскільки батько дитини ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини, позивачка просить вирішити спірні відносини між сторонами щодо особистих прав і обов'язків батьків відносно дитини, що регулюється главою 13 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 141 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно з ст.150 цього Кодексу батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток; поважати дитину; забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 цього ж Кодексу, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Разом зі тим, суд установив, що обов'язки по вихованню та розвитку дитини виконує лише матір дитини, адже вона приділяє належну увагу навчанню і вихованню дочки, відвідує батьківські збори; дитина забезпечена усім необхідним для навчання, відвідує секцію плавання. Натомість батько протягом трьох років жодного разу не з'явився до школи і не цікавиться дитиною. Відповідні дані встановлені на підставі характеристики на ученицю, виданої середньою загальноосвітньою школою № 84 імені Блаженної Йосафати Гордашевської від 14.02.2018 № 58 та характеристикою тренера-викладача секції плавання /арк. спр. 23, 24/. Також суд встановив, що згідно з висновку органу опіки і піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 23.03.2018 № 3 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини розглянуто заяву [PERSON]. про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дочки [PERSON] Комісія розглянула подані документи відповідно до яких, батьки дитини розірвали шлюб, після чого з батька за рішенням суду стягуються аліменти на утримання дитини, розмір яких з часом збільшено за також за рішення суду; мати з дитиною зареєстровані і проживають за одною адресою, батько з сім'єю не проживає; батько не цікавиться дитиною, не підтримує ані матеріально, ані морально, не приймає участі у вихованні дитини, всі турботи відносно доньки здійснює матір. Так, комісія з питань захисту прав дитини, вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача відносно дочки. Таким чином, враховуючи обставини встановлені судом та які викладені у висновку третьої особи - всі вони підтверджують доводи позивачки, що наведені у позовній заяві щодо ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків по вихованню дочки, а відтак такі є обґрунтованими з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. У зв'язку із вищевикладеним, суд прийшов висновку, що відповідач неналежним чином виконує свої батьківські обов'язки відносно дочки, безпричинно та свідомо самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, матеріально не допомагає, не цікавиться її фізичним, духовним, моральним розвитком, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не піклується про стан її здоров'я, хоча б мав це робити, тобто по своїй вині ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, а отже, позов про позбавлення батьківських обґрунтований, підставний, а відтак необхідно відповідача позбавити батьківських прав відносно дочки [PERSON]. Разом із тим, суд застосовує спеціальні норми статей 141, 150, 164 Сімейного кодексу України, які регулюють спірні правовідносини та із врахування загальних положень на які посилалась позивачка у позовній заяві. Суд приймає аргументи позивачки [PERSON], що наведені останньою як на підстави для позбавлення батьківських прав, адже такі стверджуються належними і допустимими доказами, що містяться у матеріалах справи. Щодо вирішення питання про стягнення аліментів у зв'язку із прийняттям позитивного рішення про позбавлення батьківських прав, суд прийшов наступного. Суд установив, що рішенням Сакського міськрайонного суду Автономної Республіки Крим від 09 грудня 2011 року № 2-0117-2466 з відповідача на користь позивача стягувати аліменти на утримання дитини [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн, щомісячно, починаючи з 01.11.2011 до повноліття дитини. Надалі, рішенням Сихівського районного суду м. Львова у справі від 02 листопада 2017 року № 464/6278/17 змінено розмір аліментів, визначений рішенням суду від 09.12.2011, та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Тобто, законодавцем прописано пряму імперативну норму права щодо одночасного вирішення питання про стягнення аліментів при задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, незалежного від того чи просить про це особа, з якою проживає дитина, чи відмовляється від отримання аліментів. Відтак, оскільки питання про стягнення аліментів на утримання дитини вирішено рішенням суду в інтересах дитини, а тому підстав для застосування ч. 3 ст. 166 СК України відсутні. Щодо позовної вимоги про збільшення розміру аліментів на утримання дитини, суд прийшов наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, з аналізу зазначеної норми права, суд приходить переконання, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Повертаючись до ст. 192 цього Кодексу, остання вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, суд прийшов переконання, що оскільки рішенням суду від 02.11.2017 змінено розмір аліментів на утримання дитини, з цього часу будь-яких інших обставин, які б були підставами, наявність яких є необхідною для зміни розміру аліментів у відповідності до ст. 184, 192 СК України, позивачкою у відповідності до ст. ст. 78-81 ЦПК України не доведена, а тому суд прийшов висновку, що у позовній вимозі про зміну розміру аліментів необхідно відмовити. Суд критично оцінює аргументи позивачки щодо збільшення розміру аліментів - підняття оплати за комунальні послуги, вік дитини, необхідність індивідуальних занять з навчальних дисциплін, відвідування секції з плавання - то такі обставини суд не розцінює, як підстави для зміни розміру аліментів у відповідності до ст. 192 СК України. Враховуючи наведене вище, суд прийшов переконання, що порушене право позивача щодо позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів підлягають захисту, шляхом задоволення позову частково. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути судовий збір у сумі 704,80 грн.

Outcome: partial