Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням по [ADDRESS]. Позивачка в своїй позовній заяві посилається на те, що відповідач з 1999 року без поважних причин не проживає у житловому приміщенні, яке є власністю позивачки. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримав в повному обсязі, дав пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Окрім цього пояснив, що житловий будинок по [ADDRESS] належить позивачці на праві особистої власності, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії [NUMBER]. [PERSON] зареєструвала у своєму вищезгаданому будинку - відповідача [PERSON] зіновійовича, як свого сина, про що було проведено відповідний запис у будинковій книзі. У 1999 році її син поїхав на заробітки за кордон і з тих пір в її будинку не з'являється і не проживає без поважних причин. При цьому він забрав всі свої речі і більше ніколи не приїжджав додому. Де на даний час знаходиться син позивачки їй не відомо, він лише інколи телефонує до неї. Таким чином [PERSON] не проживає за адресою [ADDRESS] і навіть не появляється за вищевказаною адресою епізодично вже більше 15 років. Фактична формальна реєстрація (прописка) відповідача у згаданому житлі створює для позивачки додаткові матеріальні витрати. Так, вона не має змоги оформити житлово-комунальні субсидії, оскільки в будинку є зареєстрованим відповідач, про якого немає відомостей щодо його заробітку чи доходу. По питанню зняття з реєстрації відповідача із згаданого будинку вона зверталася в паспортне відділення Бережанського РВ УМВСУ, де їй пояснили, що дане питання вирішується лише в судовому порядку. У зв'язку з цим вона змушена звернутися в суд. В разі відсутності відповідача представник позивачки просить справу розглядати заочно. Позивачка в судове засідання не з'явилася, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, заяв про відкладення справи чи розгляд справи у її відсутності суду не подала. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи у його відсутності суду не подав. Ухвалою суду, з врахуванням клопотання представника позивачки, вирішено справу розглядати заочно. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивачки, допитавши свідків, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав: Згідно ст. 405 Цивільного Кодексу України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону; житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником; член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власником житлового будинку по [ADDRESS]. Відповідач [PERSON], як син позивачки і член її сім'ї, є зареєстрованим (прописаним), як проживаючий у згаданому житлі, однак понад встановлені законом строки з 1999 року, без поважних причин, фактично не проживає за вказаною адресою. Такі обставини підтверджуються поясненнями позивача, показами допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], та іншими дослідженими в судовому засіданні доказами. Таким чином, оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON], без поважних причин більше одного року, не проживає [ADDRESS], а тому він втратив право на користування згаданим житлом. З огляду на вищевикладене,

Outcome: approved