Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області про встановлення факту належності та визнання права власності за спадщиною. З уточненої позовної заяви, вбачається, що [INFO] помер [PERSON] , який на день смерті був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складалося з 1/2 частини житлового будинку з будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] . Позивачу [PERSON] та померлому [PERSON] при житті був наданий дозвіл на будівництво житлового будинку в [ADDRESS] (після зміни адреси - [ADDRESS]) виконком Кілійської міської ради від 24.03.1971 року та договором про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку від 16.02.1971 року. Позивач [PERSON] та [PERSON] побудували житловий будинок з будівлями та спорудами. Рішенням Кілійської міської ради № 116 від 13.08.1998 року [PERSON] та [PERSON] передана у приватну власність земельна ділянка для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташована в [ADDRESS] . При житті правовстановлюючих документів позивачем та спадкоємцем [PERSON] отримано не було, реєстрація набутих прав проведена належним чином не була. Право власності на житловий будинок з будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] не зареєстровано. Позивач [PERSON] , дружина померлого, і позивач [PERSON] , син померлого, відповідно до ст. 1261 ЦК України є єдиними спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] , спадщину прийняли фактично відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, у зв`язку з тим, що постійно проживали та були зареєстровані на момент смерті з спадкодавцем. Таким чином позивачі успадкували кожний по 1/4 частині житлового будинку після смерті спадкодавця. Позивачі, як спадкоємці за законом, звернулися до нотаріальної контори за оформленням спадщини після померлого [PERSON] та їм приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу Одеської області Юрченко М.Є. було надано роз`яснення за № 380/01-16 від 2 серпня 2019 року, в якому зазначено, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, а саме на житловий будинок, що унеможливлює оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку. Таким чином відсутній правовстановлюючий документ та житловий будинок, відсутня також належна державна реєстрація прав на житловий будинок на спадкодавця. У разі відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, це питання вирішується у судовому порядку. Нотаріус зазначив, що за вирішенням даного питання необхідно звернутися до суду. Таким чином нотаріусом, під час звернення позивача до нотаріальної контори, було виявлено, що відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок, відсутня належна державна реєстрація прав на житловий будинок на спадкодавця, що зі свого боку унеможливлює оформлення спадкових прав спадкоємців після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , в нотаріальному порядку, що стало підставою для звернення до суду з вимогою про встановлення факту належності та визнання права власності на спадкове майно. В зв`язку з зазначеним, позивачі просили суд: - встановити факт належності 1/2 частини житлового будинку з будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS] [PERSON] , померлому [INFO] ; - встановити факт належності 3/4 частин житлового будинку з будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS] [PERSON] , з яких 1/2 частина - як власнику нерухомого майна, 1/4 частина - в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] ; - визнати за позивачем [PERSON] , [INFO] , право власності на 3/4 частин житлового будинку з будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS] , який в цілому складається з: житлового будинку - літ. А загальною площею 78,2 кв.м., у тому числі житловою площею 54,7 кв.м., кухні - літ. Б, гаражу - літ. В, сараю - літ. Г, сараю - літ. Д, навісу -літ. Е, навісу - літ. Ж, вбиральні - літ. З, погребу - літ. И, надвірних споруд - № 1-5, І; - визнати за позивачем [PERSON] , [INFO] , право власності на 1/4 частину житлового будинку з будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS] , який в цілому складається з: житлового будинку - літ. А загальною площею 78,2 кв.м., у тому числі житловою площею 54,7 кв.м., кухні - літ. Б, гаражу - літ. В, сараю - літ. Г, сараю - літ. Д, навісу -літ. Е, навісу - літ. Ж, вбиральні - літ. З, погребу - літ. И, надвірних споруд - № 1-5, І, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] .Представник позивача надав заяву, згідно якої просив суд розглянути справу за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представником позивачів було надано заяву, за якою він просив суд розглянути справу за його відсутності та відсутності позивачів, позов підтримує, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача Кілійської міської ради Кілійського району Одеської областінадав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі у відповідності до діючого законодавства України. На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін ухвалює рішення про задоволення позову, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Як вказано в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 257, [PERSON] , помер [INFO] . Шлюб між рос. « [PERSON] » та рос. « [PERSON] » був укладений 25.09.1970 року в м. Кілія Кілійському р/б ЗАГС Одеської області, що підтверджується виданим свідоцтвом про одруження, серії [NUMBER] від 25.09.1970 року, актовий запис № 178. Після реєстрації шлюбу дружині було присвоєне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого в м. Кілія р/б ЗАГС Кілійського р-ну Одеської обл., запис акта про народження № 2 - рос. « [PERSON] » та рос. « [PERSON] » є батьками: рос. « [PERSON] », [INFO] З довідки Виконавчого комітету Кілійської міської ради № 2693 від 25.10.2018 р. вбачається, що на день смерті [PERSON] , який помер [INFO] за адресою: [ADDRESS] були прописані син - [PERSON] , 1971 р.н. та дружина - [PERSON] - 1949 р.н. [PERSON] та [PERSON] був наданий дозвіл на будівництво житлового будинку в [ADDRESS] виконкомом Кілійської міської ради від 24.03.1971 року та договором про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку від 16.02.1971 року. Рішенням Кілійської міської ради № 116 від 13.08.1998 року [PERSON] та [PERSON] передана у приватну власність земельна ділянка для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташована в [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Кілійської міської ради № 176 від 18.12.2018 р. змінено адресу житловому будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що значиться по [ADDRESS] на наступну адресу: [ADDRESS] . Згідно довідки КП Кілійської РР «РБТІ» № 29 від 21.01.2019 року станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок з будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] не зареєстровано. Відповідно до технічного паспорту, складеного КП «РБТІ та РОН» 08.09.2010 р., житловий будинок по [ADDRESS] складається з: житлового будинку - літ. А загальною площею 78,2 кв.м., у тому числі житловою площею 54,7 кв.м., кухні - літ. Б, гаражу - літ. В, сараю - літ. Г, сараю - літ. Д, навісу -літ. Е, навісу - літ. Ж, вбиральні - літ. З, погребу - літ. И, надвірних споруд - № 1-5, І. Як вбачається з інформаційного листа від 02.08.2019 р. № 380/01-16, приватний нотаріус Юрченко М.Є. на підставі звернення [PERSON] щодо оформлення спадщини, роз`яснив, що оскільки не подано правовстановлюючих документів на спадкове майно, необхідно звернутися до суду для вирішення цього питання. Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно заповітів/спадкових договорів № 59142930 від 24.01.2020 р. сформованої приватним нотаріусом Юрченко М.Є., інформація відносно [PERSON] відсутня. З інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 59142919 від 24.01.2020 р. сформованої приватним нотаріусом Юрченко М.Є., інформація відносно [PERSON] відсутня. При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства: У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації. Згідно ст. ст. 293, 315 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду. Виходячи з наведеного суд вважає доведеним факт належності 1/2 частини житлового будинку з будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS] [PERSON] , померлому [INFO] та доведеним факт належності 3/4 частин житлового будинку з будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS] [PERSON] , з яких 1/2 частина - як власнику нерухомого майна, 1/4 частина - в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Відповідно до ст. 530 ЦК УРСР при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом також встановлено, що в зв`язку з тим, що позивачі не мають можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, позбавлені можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, в зв`язку з чим їх право на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved