Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із вищевказаним позовом, яким просили визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] два місяці після набрання рішенням законної сили. В обґрунтування позову посилалися на те, що [INFO] року померла [PERSON], яка за життя склала заповіт від 13.11.2012 року, в якому на випадок смерті все майно, де б воно не знаходилося, та з чого б воно не складалося, та взагалі, що буде їй належить на день смерті вона заповідала [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частках. Проте, позивачі не звернулися до нотаріальної контори у строк визначений законом, через сімейні обставини, оскільки не знали про існування заповіту. На підставі викладеного позивачі звернулася до суду із відповідним позовом. До судового засідання позивачі не з'явилися, через канцелярію суду надали заяви, якими вони підтримали позовні вимоги та просили розглядати справи у їх відсутності. Від представника відповідача ХМР також надійшла заява про розгляду справи у його відсутності, у вирішенні справи покладалися на розсуд суду. Дванадцята Харківська державна нотаріальна контора повідомлялися своєчасно та належним чином, проте в судове засідання не з'явилися. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, у зв'язку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] 13.11.2013 року склала заповіт відповідно до якого на випадок своєї смерті все своє майно, де б таке не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті, та на що вона за законом матиме право, вона заповідала [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. Постановою від 17.12.2014 року державного нотаріуса було відмовлено [PERSON], [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], оскільки останні після смерті [PERSON] до нотаріальної контори на протязі строку, встановленого для прийняття спадщини не звернулися. Спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, - за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно роз'яснень п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними причинами є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Зважаючи на те, що в законі не міститься визначення поняття поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини, їх поважність повинна визначатися судом у кожному випадку виходячи з конкретних обставин справи. Серед зазначених у позовній заяві та досліджених у судовому засіданні причин пропуску строку на подання заяви для прийняття спадщини (відсутність інформації про існування заповіту) суд знайшов об'єктивні, непереборні, істотні труднощі, які були б підставою для надання позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, а тому вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Суд, виходячи із встановленого у судовому засіданні та аналізуючи усі надані докази по справі, вважає що позивачі пропустили строк для прийняття спадщини з поважної причини та їм слід визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори, який, з урахуванням усіх обставин справи, визначає два місяці. На підставі викладеного і

Outcome: approved