Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та дружини, а також додаткових витрат, пов`язаних з лікуванням дитини. Посилається на те, що з відповідачем вони проживають у шлюбі, який зареєстровано 11.08.2016 року в Хустському районному відділі ДРАЦСу ГТУЮ у Закарпатській області за актовим записом №160. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Сторони припинили фактичні шлюбні відносини. Позивачка разом з сином проживають окремо від відповідача. Син залишився на вихованні та утриманні позивачки. Відповідач усунувся від виховання та утримання дитини, не виконує своїх батьківських обов`язків щодо забезпечення свого сина необхідними умовами виховання, коштів на утримання не надає. Позивачка знаходиться у скрутному матеріальному становищі і самостійно не може забезпечувати утримання малолітнього сина, оскільки працевлаштуватися на разі не має можливості, оскільки здійснює догляд за дитиною, яку через хворобу та перебування на Д-обліку не може влаштувати в садок. Позивачка також вказує на те, що відповідач є працездатний, виїжджає на заробітки, не має жодних утриманців, і не платить ніяких аліментів іншим особам. В добровільному порядку між ними не досягнуто домовленостей про утримання дитини, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Регулярних доходів відповідач не має, однак є працездатною та молодою людиною, при цьому надати докази про його доходи вона не має можливості, тому просить суд стягувати кошти на утримання їхньої дитини з відповідача у твердій грошовій сумі по 3000 гривень, до досягнення сином повнолітнього віку. Посилаючись на те, що син перебуває на Д-обліку в лікаря-невролога і потребує постійних витрат на лікування, що підтверджується медичною документацією, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь постійні витрати на лікування дитини у розмірі 2000 грн. Крім того просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною шести років у розмірі 3000 грн. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Представник позивачки [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивачки, позовні вимоги підтримують і просять задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, а також заяву про часткове визнання позову. Просив суд позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити частково - в розмірі 1800 грн. щомісячно, та стягнути з нього разово на користь позивачки 1450 грн. понесених нею додаткових витрат, в іншій частині позовних вимог - відмовити. Посилається на те, що його син [PERSON] знаходиться на Д-обліку з діагнозом «затримка мовного розвитку» і такий діагноз не заважає дитині перебувати в дошкільних навчальних закладах і позивачка не отримувала жодної відмови у прийнятті дитини до дошкільного навчального закладу. Також позивачка не подала до суду жодного доказу про те, що їх син має вади фізичного чи психічного розвитку та потребує постійного догляду. Згідно довідки КНП «Хустська ЦЛ ім.Віцинського О.П.» №60 від 07.05.2021 року, [PERSON] , [INFO] в лікаря - дитячого психіатра психо-наркологічного відділення консультативної поліклініки не лікується та за медичною допомогою в даний заклад не звертався. Позивачка не подала до суду доказів про розмір постійних витрат на лікування їх сина. Також позивачка не подала розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат на лікування дитини, а саме витрат, які понесла та буде нести у заявленому нею позові в розмірі 2000 грн. щомісячно, з дня пред`явлення позову до досягненню дитиною повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України , суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті, без участі сторін та без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного. В судовому засіданні судом встановлено, що сторони проживають у шлюбі, який зареєстровано 11.08.2016 року в Хустському районному відділі ДРАЦСу ГТУЮ у Закарпатській області за актовим записом №160 (а.с.6). Від даного шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] (а.с.5) . Сімейні відносини у сторін не склалися. Вони проживають окремо. Дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. [PERSON] перебуває на Д-обліку лікаря-невролога. У зв`язку з поставленим діагнозом дитина потребує постійного лікування. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 pоку, батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суду не надано доказів про наявні доходи відповідача та розмір таких доходів. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач належним чином матеріально не утримує дитину, враховуючи матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, доказів про заробіток (дохід), якого суду не надано, суд приходить висновку, що з [PERSON] слід щомісячно стягувати на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі по 1800 гривень щомісячно до досягнення ним повноліття. Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що «СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону, брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення». Згідно вимог ст.ст. 141, 180 Сімейного кодексу України,батько та мати мають рівні права та обов`язки відносно своєї дитини і зобов`язані спільно її утримувати. Згідно ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням підтверджених позивачкою додаткових витрат на дитину у зв`язку із потребами на лікування та розвитку у зв`язку з поставленим діагнозом, виходячи із принципу першочерговості інтересів дітей та обов`язку відповідача брати участь у додаткових витратах на дитину, суд вважає можливим задовольнити вимогу позивачки в частині стягнення з відповідача додаткових витрат, на лікування дитини, які є сталими, щомісячно в розмірі 500 грн. Відповідно до ч.3 ст.184 СК України, якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Враховуючи, що позивачкою не надано доказів про те, що син має вади фізичного чи психічного розвитку, суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною шести років не підлягає до задоволення. Згідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору. У зв`язку з чим, на підставі ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 908, 00 гривень.

Outcome: partial