Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

Позивачі, [PERSON], [PERSON], звернулися до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про виділення частини домоволодіння в натурі, мотивуючи свої вимоги тим, що сторони по справі є співвласниками домоволодіння, яке знаходиться за адресою: м. Купянськ, Харківської області вулиця Красна,118. Позивачам належить по 1/8 частини домоволодіння, кожному, а відповідачу - ? частини. Крім житлового будинку на території вказаного домоволодіння є прибудинкові будівлі: літ. а - веранда, літ. аІ - сіни, літ. аІІ - сіни, літ. аІІІ веранда, літ. Б - сарай, літ. Г - душ, літ. С - вбиральня, літ. б - сарай, літ. В -літня кухня, літ. в - кладова, літ. вІ - тамбур, літ. Д - погріб, літ. Ж - гараж, літ. м 1 - огорожа. Внаслідок склавшихся стосунків з відповідачем, позивачі бажають розділити в натурі вказане домоволодіння, а саме виділивши в натурі позивачам гараж позначений на плані літерою Ж площею 20,8 кв. м. та 86/100 літньої кухні, що позначена на плані літерою В загальна площа якої складає 37,2кв.м., а 86/100 цієї кухні складає 31,95 кв. м., а відповідачу виділити в натурі жиловий будинок, що позначений літерою А площею 50 кв. м.; веранду, що позначена літерою а площею 9,2 кв. м.; сіни позначені літерою аІ площею 4,2 кв. м.; кладову позначену літерою аІІ площею 3,9 кв. м.; веранду, позначену літерою аІІІ площею 9,1 кв. м.; душ, позначений літерою Г, площею 3,2 кв. м.; вбиральню, позначену літерою С площею 1,1 кв. м.; сарай, позначений літерою б площею 2,8 кв. м., сарай, позначений літерою Б площею 30 кв. м.; кладову, позначену літерою в площею 0,6 кв. м.; тамбур, позначений літерою вІ площею 2,6 кв. м.; огорожу, позначену на плані літерою м1 площею 15,4 кв.м. та 14/100 літньої кухні позначеної на плані літерою В, що складає 5,25 кв. м. Відповідач, [PERSON], надала до суду письмові заперечення на позовну заяву, які доповнила в ході розгляду справи, зазначаючи, що вартість домоволодіння № 118 по вул..Красній, м. Купянськ, Харківської області станом на 2011 рік, становить 99093грн. Виходячи із запропонованого позивачами варіанту розподілу домоволодіння, а саме виділу їм в натурі гаража та літньої кухні, вартість яких складає 47293грн., що у відсотковому відношенні дорівнюється 47,7%, не відповідає їх долям відповідно вимогам позову. Запропоновані відповідачем варіанти розподілу житлового будинку з надвірними будівлями або виплати компенсації за їх долю, відповідачами були проігноровані, у звязку з чим просить суд залишити позов без задоволення. В судовому засіданні позивачі та їх представник підтримали вимоги позову, які просять суд задовольнити. Заперечення до позову не визнали. Відповідач та його представник позовні вимоги не визнали, просять суд залишити їх без задоволення, підтримавши вимоги заперечення до позовної заяви. Допитаний в судовому засіданні в якості спеціаліста експерт [PERSON] пояснила, що на підставі нормативно-технічної документації та методичної літератури, по даній справі проводила судову будівельну-технічну експертизу, в ході якої було встановлено про відсутність технічної можливості розділити в натурі домоволодіння № 118 по вул..Красній в м. Купянськ Харківської області, шляхом виділення в натурі позивачам гаражу та літньої кухні. Зясувавши думку сторін, заслухавши експерта, дослідивши письмові докази по справі та матеріали досудового кримінального провадження, судом встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини. Приймаючи рішення по справі, що розглядається, суд виходив з вимог ст. 60 ЦПК України, яка регламентує, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, коли мають місце підстави звільнення від доказування. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Крім того, дотримуючись принципу диспозитивності, передбаченого ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Так матеріалами справи встановлено, що відповідно до ухвали Купянського міського суду від 13 листопада 2000р. за умовами мирової угоди, визнано право власності в порядку спадкування за законом на долю померлої 08 червня 1990 року [PERSON] по 1/8 частини домоволодіння по вулиці Красній,118 в м. Купянську вартістю по 3615 грн. 50коп. за [PERSON] та [PERSON]. За [PERSON] визнано право власності на ? частину домоволодіння по вулиці Красній,118 в м. Купянську вартістю 21693грн. Після смерті 11 лютого 2011 року [PERSON], спадщину за заповітом, яка складається з ? частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованого за адресою: Харківська область м. Купянськ, вулиця Красна, будинок 118 на земельній ділянці, загальна площа якої складає 0,0944га., наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд, ? частини якої належать спадкодавці на праві власності на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія 111-ХР № 078043, виданого на її імя Купянською міською радою Харківської області 26.12.2000року, прийняла відповідач по справі [PERSON]. На вказаній земельній ділянці розташований один цегляний житловий будинок, житловою площею 29,4 кв. м., загальною площею 59,3 кв. м., позначений на плані земельної ділянки літ. «А», при якому є такі надвірні будівлі та служби: сарай-літ «Б», сарай-літ «б», вбиральня-літ «С», душ-літ «Г», літня кухня-літ «В», погріб-літ «Д», гараж-літ «Ж», сарай-літ «К»,огорожа-№1. Таким чином сторони є співвласниками зазначеного вище житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: Харківська область м. Купянськ, вулиця Красна, 118, з відповідною частиною: позивачі по 1/8 частини за кожним, відповідач - ? частини (а.с.4-13, 24-33). Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - відеозаписів, висновків експертів. Згідно зі ст. 352 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки у праві часткової власності. Статтею 367 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласників, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Частина 1 статті 181 ЦК України регламентує, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Режим нерухомої речі може бути поширений законом на повітряні та морські судна, судна внутрішнього плавання, космічні об'єкти, а також інші речі, права на які підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст..186 ЦК України річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов'язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п.1п.п.1.2 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, яка затверджена Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 за N 55 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 6 липня 2007 р. за N 774/14041, поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об'єкта нерухомого майна (додаток 1) або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об'єкта нерухомого майна (додаток 2). Виходячи з норм матеріального права, суд вважає, що позивачі не обґрунтовано вимагають виділення їм в натурі надвірних будівель якими є гараж та літня кухня оскільки вони призначені для обслуговування головного обєкту - житлового будинку. До висновку про неможливість розділити в натурі домоволодіння № 118 по вул.Красній в місті Купянську Харківської області, виділивши в натурі позивачам гараж та літню кухню, а відповідачу житловий будинок та інші надвірні будівлі, пройшов і експерт [PERSON] при проведені судової будівельно-технічної експертизи № 1335 від 11.07.2016. Також експертом зазначено, що варіанти розділу вказаного домоволодіння в натурі, з тим, щоб житловий будинок був виділений відповідачу не надається, виходячи з вимог п.1.9.3 Методичних рекомендацій «Організація проведення судових будівельно-технічних експертиз по цивільних справах», виконаний КНДІСЕ, реєстраційний код 10.07.01(6.6) якими передбачено, що в загальному комплексі будівель домоволодіння в якості головного обєкту виділяється будівля, призначена для проживання житловий будинок, а всі інші будівлі і споруди повинні слугувати головному обєкту, тому при визначенні можливості поділу спірного домоволодіння необхідно перш за все визначити технічну можливість поділу житлового будинку, а вже потім господарських будівель і споруд (а.с.88-92). Таким чином суд, оцінивши достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права приходить до висновку що позивачами не доведено перед судом своїх позовних вимоги, що є їх обовязком відповідно до ст. 10 ЦПК України, при цьому суд сприяв всебічному і повному зясуванню обставин справи розяснював сторонам їх права та обовязки, попереджував про вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяв здійсненню їхніх прав. На підставі викладеного, суд вважає, що позов є необґрунтований та таким, що не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed