Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом у якому просять визнати право власності на житловий будинок з надвірними будівлями по провулку Сосновий,3 у с. Піски Чернігівського району Чернігівської області, в тому числі: за [PERSON]на ? частину домоволодіння, як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька [PERSON], який помер 23.07.2014 року та за [PERSON] на ? частину, як за колишнім членом колгоспного двору, оскільки у свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок, яке є правовстановлюючим документом, зазначено було лише голову колгоспного двору померлого [PERSON], як власника будинку, проте співвласником даного будинку є і його дружина, яка станом на 01.07.1990 року була зареєстрована та проживала у вищезазначеному будинку. Свідоцтво на житловий будинок, яке видане з порушенням законодавства, не дає можливості позивачам реалізувати свої права на домоволодіння, у тому числі і в порядку спадкування. До судового засідання від позивачів надійшли заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності та задовольнити позов. /а.с.30, 35 / Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача Пісківської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області у судове засідання не зявився, від сільського голови надійшла заява з проханням справу розглядати без участі їх представника, позовні вимоги сільська рада визнає в повному обсязі. /а.с.28/ Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Відповідно до вимог ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Представник третьої особи на стороні відповідача у судове засідання не зявився, причини неявки представника Чернігівської районної державної нотаріальної контори не повідомлені. /а.с.25/ Суд повно, всебічно та обєктивно дослідивши і оцінивши наявні у справі матеріали та докази, вважає позовні вимоги обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Дослідженням свідоцтва про смерть серії «І-ЕЛ» №233926 встановлено, що [PERSON] помер 23.07.2014 року у віці 83 років у с. Піски Чернігівського району Чернігівської області. /а.с.12/ З свідоцтва про одруження серії «ЯФ» №507252 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 23.10.1955 року. /а.с.17/ За час шлюбу у подружжя [PERSON] народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії «ІV-ЯР» №067666. /а.с.16/ Згідно довідки Пісківської сільської ради Чернігівського району за №124 від 24.07.2014 року, станом на день смерті 23.07.2014 року, [PERSON] був зареєстрований та проживав [INFO]. Поховання померлого було здійснене за рахунок [PERSON] /а.с.18/ Наведене свідчить, що позивачі по справі є спадкоємцями першої черги за законом після смерті чоловіка та батька [PERSON], в силу приписів ст.1261 ЦК України. Як вбачається з копії спадкової справи №498/2014 [PERSON] прийняв спадщину після померлого батька [PERSON], подавши 28.10.2014 року відповідну заяву до Чернігівської районної державної нотаріальної контори, дружина спадкодавця [PERSON] та дочка [PERSON] 11.11.2014 року відмовились від прийняття спадщини на користь [PERSON], подавши до нотаріальної контори відповідні заяви. /а.с.33-34/ Відповідно до довідки виконкому Пісківської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області за №223 від 05.11.2014 року, у будинку №3 по провулку Сосновий у с. Піски Чернігівського району Чернігівської області, станом на 01.07.1990 року, були зареєстровані [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] /а.с.13/ Статтею 120 ЦК УРСР було передбачено, що колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти. За положеннями ч.2 ст.123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п.6 Постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року N20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Таким чином, враховуючі установлені судом обставини справи, станом на 01.07.1990 року, голова колгоспного двору і його члени, а саме: [PERSON] та [PERSON] мали право кожний на ? частину спірного домоволодіння, на праві спільної сумісної власності. Однак, як свідчить свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння, видане на підставі рішення виконкому Чернігівської районної Ради народних депутатів №166 від 13.07.1991 р., зареєстроване 02.03.1992 року за реєстровим №94, довідка КП «Чернігівське РБТІ» та технічний паспорт на житловий будинок, [PERSON] є єдиним власником домоволодіння у с. Піски, провулок Сосновий,3, як голова колгоспного двору. Дійсна вартість домоволодіння становить 65183 грн. /а.с.6-11, 14, 15/ Зіставивши усі дані, що випливають із документів наданих позивачем, враховуючи час відкриття спадщини, тобто той факт, що спадкодавець помер після 01 січня 2004 року, суд дійшов висновку, що безумовному застосуванню у вказаній справі до відносин спадкування підлягають норми ЦК України. Згідно вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно постанови державного нотаріуса Чернігівської районної державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії за №1608/02-31 від 26.06.2015 року позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями під №3 по провулку Сосновий у с. Піски Чернігівського району Чернігівської області, у звязку з тим, що у правовстановлюючому документі на домоволодіння вказані не всі члени колгоспного двору, які у свою чергу були його власниками. /а.с.19/ Підсумовуючи вище викладене, суд, враховуючи досліджені докази, прийшов до обєктивного висновку, що позовні вимоги позивачів ґрунтуються на нормах права, є обґрунтованими та доведеними у судовому засідання належними та допустимими доказами, а тому вони підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно Конституції України органи та посадові особи мають діяти в межах своєї компетенції та відповідно до Законів, чинних на час їх застосування. Відповідно до положень ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22 лютого 2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна. Отже, виходячи з наведеного, позивачі позбавлені можливості відновити свої права у позасудовому порядку, а тому їх права підлягають судовому захисту, шляхом визнання за [PERSON] права власності на ? частину даного домоволодіння, у порядку спадкування за законом та визнання права власності за [PERSON] на ? частину домоволодіння, як за колишнім членом колгоспного двору. Суд враховує положення ст.124 Конституції України, згідно якої юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. При цьому можливий судовий захист, як тих цивільних прав, що прямо названі в ЦК, так і тих, що випливають із норм Конституції чи іншого Закону. Таким чином наявні у справі докази та їх правова оцінка підтверджують обґрунтованість позову та є достатніми для його задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved