Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

Позивачі звернулися із зазначеною заявою і просила суд, винести рішення, яким визнати за ними в рівних частках за кожним право власності на земельну ділянку розташовану на території Ліщинської сільської ради Житомирського району Житомирської області. В судове засіданні сторони не з'явилися. До суду надійшли заяви позивачів про розгляд справи у їх відсутність. Позов підтримують повністю. Представники відповідачів також надіслали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Жодних заперечень стосовно вимог позивачів не мають. Судом вирішено проводити розгляд справи у відсутність сторін. Судом були встановлені наступні факти і відповідно ним правовідносини. [INFO] року померла [PERSON] (мати позивачів) (а.с.7). За життя мати позивачів володіла спірною земельною ділянкою (а.с.10-11). Позивачі є спадкоємцями після смерті матері (а.с.9). В порядку спадкування спадкоємці отримали земельну ділянку в рівних частках кожна про що свідчать копії свідоцтв про право на спадщину за законом (а.с.15,25,31,43). В подальшому, кожному із позивачу надано Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, вже з новим присвоєним кадастровим номером кожну частку земельної ділянки (а.с.16-18,26-28,32-34,44-46). Однак, при зверненні позивачів до реєстраційної служби для оформлення державної реєстрації свого права на земельну ділянку, позивачам було відмовлено в державній реєстрації прав, оскільки документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують (а.с.8). На підставі викладеного, позивачі вимушені звернутися до суду за захистом своїх прав, аргументуючи свою позицію тим, що дані обставини позбавляють їх можливості реалізувати свої майнові права. Також, судом досліджена спадкова справ після смерті спадкодавця (а.с.94-166). Зокрема, матеріали справи містять інформаційні довідки про відсутність відомостей у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.171-174). Зазначені правовідносини врегульовані наступними нормативними актами. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 16). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку (ст. 153 ЗК України). Аналіз вищезазначених норм та обставин справи, приводить до висновку, що позивачі вже є фактичними власниками спірних земельних ділянок, які мають витяги з Державного земельного кадастру та яким вже присвоєні нові кадастрові номери, але відмова державного реєстратора позбавляє позивачів оформити належним чином своє право на спадкове майно та оформити документи належним чином про державну реєстрацію прав, не представляється можливим, що порушує права позивачів, і як наслідок, дана позовна заява підлягає до задоволення, як така, що доведена позивачами. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved