Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, який у подальшому неодноразово уточнювали та в остаточному варіанті просять визначити в натурі межі земельної ділянки розміром 1290 кв.м. по [ADDRESS] згідно генерального плану ділянки від 17.07.1998 року, залишити проїзд загального користування площею 117 кв.м., що розташований між садибами [NUMBER] та [NUMBER] по [ADDRESS] в користуванні співвласників будинку по [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON], т.я. інших варіантів підходу чи під»їзду до їхнього двору і будинку [NUMBER] не існує, та який не входить до права власності відповідачів Згідно договору купівлі-продажу від 05.05.2005 року та стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] 6000 грн. матеріальної та 15000 грн. моральної шкоди та на користь [PERSON] 5916 грн. матеріальної та 15000 грн. моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що вони є співвласниками житлового будинку по [ADDRESS], не підписували акт встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості та не мають проходу і під»їзду до свого двору. Разом з тим, відповідачі [PERSON] та [PERSON], які є співвласниками житлового будинку та земельної ділянки по [ADDRESS] зруйнували туалет та вхідні ворота позивачів, чим завдали їм матеріальної шкоди. В судовому засіданні позивачі та їх представник підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Представник відповідача Житомирської міської ради в судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. В судове засідання відповідачі [PERSON] та [PERSON] не з»явилися, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що межі земельної ділянки по [ADDRESS] встановлені в натурі відповідно до акту встановлення існуючих зовнішніх меж земельної ділянки в натурі від 29.10.1997 року. Межі земельної ділянки по [ADDRESS] встановлені в натурі відповідно до акту встановлення існуючих зовнішніх меж земельної ділянки в натурі від 06.11.1997 року. З листа Житомирського обласного головного управління земельних ресурсів від 10.11.2004 року також вбачається, що відповідно до рішень узгоджувальної комісії по вирішенню земельних спорів Житомирської міської ради від 27.05.1998 року №?136, 08.10.2004 року було проведено встановлення на місцевості меж між будинковолодіннями [NUMBER] та [NUMBER] по [ADDRESS]. Порядок користування земельною ділянкою по [ADDRESS] встановлений угодою між співвласниками житлового будинку від 17.07.1998 року. Згідно вказаної угоди спільний двір для житлових будинків по [ADDRESS], [NUMBER] та [NUMBER] в м. Житомирі складає 117 кв.м. Рішенням міськвиконкому від 01.10.1998 року №462 [PERSON] передана у власність земельна ділянка площею 0,0290 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS]. На підставі вказаного рішення [PERSON] видано Державний акт на право приватної власності на землю від 10.12.1998 року. Позивач [PERSON] є власником 12/100 частини житлового будинку по [ADDRESS], а позивач [PERSON] - власником 52/100 частин вказаного житлового будинку. Право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частині за кожним згідно договору купівлі-продажу від 05.05.2005 року, зареєстрованого в реєстрі за №6613. Вказані особи також є співвласниками земельної ділянки площею 0,1000 га по [ADDRESS] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 12.12.2005 року. 26.09.2009 року [PERSON] помер, спадкова справа до його майна не заводилась. Згідно ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №120-02-11 від 15.03.2012 року визначено в натурі зовнішні межі земельної ділянки розміром 1290 кв.м. по [ADDRESS] згідно генерального плану ділянки від 17.07.1998 року. Також експертом встановлено, що відповідно до креслення генерального плану земельної ділянки при будинку [NUMBER] по [ADDRESS] від 17.07.1998 року був встановлений спільний двір для садиб [NUMBER] та [NUMBER] площею 117 кв.м., який проходив з [ADDRESS], вздовж правого боку будинку [NUMBER], шириною 4,38 м. та довжиною 29,10 м. Площа земельної ділянки по [ADDRESS], зазначена в Державному акті на право приватної власності на землю від 10.12.1998 року, виданому [PERSON] та в генеральному плані вказаної земельної ділянки від 17.07.1998 року, зменшилася на [NUMBER] кв.м. у порівнянні з планом встановлення зовнішніх меж від 12.10.2004 року, а площа земельної ділянки при будинку [ADDRESS] збільшилась на [NUMBER] кв.м. Вказана земельна площею ділянка площею [NUMBER] кв.м. фактично є частиною ділянки при садибі по [ADDRESS]. Співвласники житлового будинку по [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] можуть дістатися до свого подвір'я єдиним шляхом - з [ADDRESS] і далі - по спільному проїзду загального користування, а будь-яких інших варіантів підходу чи під'їзду до будинку [NUMBER] не існує. Зовнішня межа ділянки будинку [ADDRESS], яка проходить вздовж вказаної вулиці довжиною 18,77 м. надає співвласникам будинку [NUMBER] можливість улаштувати окремий вхід та в»їзд до свого подвір'я на протязі всієї цієї межі. Крім того, співвласники будинку [ADDRESS] мають другий вхід до своєї земельної ділянки з боку спільного проїзду. Земельна ділянка проїзду спільного користування між житловими будинками по [ADDRESS], [NUMBER] та [NUMBER] в м. Житомирі площею 117 кв.м. не надана у власність або користування співвласникам вказаних будинків і не включена до відповідних правовстановлюючих документів на землю. За таких обставин, суд вважає за можливе залишити проїзд загального користування площею 117 кв.м., що розташований між садибами [NUMBER] та [NUMBER] по [ADDRESS] в користуванні співвласників будинку по [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] та задовольняє позов в цій частині. Відповідно до п.п. 4.1., 4.3. Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 року №376, встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. З огляду на те, що межі земельної ділянки по [ADDRESS] вже встановлені в натурі на місцевості актом встановлення існуючих зовнішніх меж земельної ділянки в натурі від 06.11.1997 року і дане питання не відноситься до компетенції суду, а тому суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в цій частині. Згідно ст.ст. 1166, 1192 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерплому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Позивачами не надано належних та допустимих доказів наявності підстав відповідальності відповідачів [PERSON] та [PERSON] за завдану майнову шкоду, визначених статтею 1166 ЦК України, а тому суд відмовляє в задоволенні цих вимог. У задоволенні позову в частині стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] моральної шкоди суд також відмовляє, оскільки позивачами розмір такої шкоди достатньою мірою не підтверджено, не визначено на підставі ст. 1167 ЦК України характеру та обсягу заподіяних позивачам моральних страждань, вимоги розумності, справедливості та виваженості. Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення зі стягненням, відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідачів [PERSON] та [PERSON] в рівних частках на користь позивачів документально підтверджених судових витрат.

Outcome: partial