Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

Позивачка 26.05.2016 року звернулась до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимоги як на підставу позову посилається на наступне. 12.03.2014 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Куликівської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області за актовий запис № 02. Від шлюбу сторони дітей не мають. 01.02.2016 року у їхній сім'ї мало місце сварка, в ході якої відповідач її побив, у зв'язку з чим позивачка жодних сімейних відносин з ним не підтримує та проживає окремо від нього. Сторони мають різні погляди на життя, у зв'язку з чим позивачка вважає що збереження шлюбу є недоречним і неможливим. Оскільки відповідач відмовився добровільно розірвати шлюб у відділі ДРАЦС реєстраційної служби Герцаївського РУЮ в Чернівецькій області, тому вона змушена була звернутися з даним позовом до суду з вимогою розірвати шлюб. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з підстав наведених у позовній заяві та просила їх задовольнити. Також не заперечувала щодо розгляду справи у заочному порядку та винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин та за відсутності заперечень позивачки, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України суд ухвалив продовжити розгляд справи у заочному порядку та винести рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення позивачки, повністю та всебічно дослідивши письмові докази по справі дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З обставин, наведених у позовній заяві, які підтверджуються наявними у справі доказами, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованого 12.03.2014 року виконавчим комітетом Куликівської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області під актовим записом № 02. Від шлюбу сторони дітей не мають. Як встановлено судом, на даний час шлюбні стосунки фактично припинені, позивачка не вбачає можливості примирення та збереження сім'ї. Причиною розпаду сім'ї став конфлікт між сторонами від 01.02.2016 року, в ході якого, як стверджує позивачка, відповідач її побив, у зв'язку з чим остання жодних сімейних відносин з ним не підтримує. З даного періоду часу сторони проживають окремо та спільного сімейного господарство не ведуть. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що призначення терміну для примирення є не доцільним та подальше фактичне спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим і таким, що суперечить інтересам позивачки. Частиною 3 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, у тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість та може мати наслідки, встановлені законом (ч.4 ст. 56 СК). Враховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, покладення обов'язку збереження сім'ї на одного з подружжя при наявності на це категоричного заперечення іншого є незаконним та таким, що не відповідає вимогам ст.ст.55-56 СК України. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд дійшов висновку, що збереження сім'ї неможливе, реєстрація шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню шляхом розірвання шлюбу, зі стягненням з відповідача у відповідності до положень ст.88 ЦПК України понесених та документально підтверджених позивачкою судових витрат. На підставі ст.ст. 55-56, 110, 112 СК України та

Outcome: approved