Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із позовом, в якому зазначають, що вони власники будинку за адресою [ADDRESS], на підставі договорів дарування. В даному будинку зареєстровані [PERSON] та [PERSON], однак відповідач з січня 2014 року по даний час не проживає в зазначеному будинку, тому позивачі просять визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняти його з реєстрації. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала в повному обсязі, посилаючись на те, що син проживає вже більше двох років в іншій області, за місцем реєстрації не з'являється, на телефонні дзвінки не відповідає, не приймає участі в утриманні будинку та оплаті комунальних послуг. До неї постійно звертаються невідомі люди з проводу сплати боргів за кредитними договорами, які нібито укладав відповідач. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась подала до суду заяву, в якій просить слухати справу в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, заяв, клопотань чи заперечень суду не надав, про причини неявки не повідомив. Представник третьої особи Обухівський районний відділ управління Державної міграційної служби України в Київській області в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд вважав можливим розглянути спір у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши позивача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Позивачі [PERSON] та [PERSON] є власниками житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується договором дарування від 01.11.2006 року за реєстровим № 8768 та договором дарування 1/3 частини житлового будинку від 07.05.2014 року за реєстровим № 2089. Згідно із наявної в матеріалах справи довідки (виписки з будинкової книги), виданої ВК Обухівської міської ради Київської області № 1811 від 13.11.2015 року про склад сім'ї, у буднику [ADDRESS], зареєстровано [PERSON] та [PERSON]. Відповідач не проживає в зазначеному жилому приміщенні з січня 2014 року, що підтверджується актами обстеження по факту проживання від 18.07.2015 року, 22.08.2015 року, 03.09.2015 року, 12.10.2015 року, 17.11.2015 року. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України «Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд». При цьому згідно до ст. 391 ЦК України «Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном». Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», «Зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть». Відповідно до ст. 405 ч. 2 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки під час судового розгляду факт непроживання відповідача у вищевказаному будинку доведений належними і допустимими доказами. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved