Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] в особі представника адвоката Винокурова О.В., звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON] та свої вимоги мотивує тим, що 21 квітня 2007 року між позивачкою та відповідачем було укладено шлюб, від якого сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 15 листопада 2010 року (справа №2-6677/10), яке набрало законної сили 26 листопада 2010 року, укладений між сторонами шлюб було розірвано. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 01 лютого 2008 року стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 21 червня 2017 року (справа № 591/1795/17, провадження № 2/591/1498/17) збільшено розміру стягуваних аліментів до 1200 грн. 00 коп. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На даний час відповідач сплачує аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі, який є вдвічі меншим, ніж мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину, встановлений чинним законодавством України. Станом на сьогоднішній день позивачка [PERSON] разом з донькою [PERSON] проживає у м. Києві, працюючи вихователем у Державному навчальному закладі № 208 (дитячому садочку) міста Києва. Неповнолітня донька сторін [PERSON] на даний час навчається у 7 (сьомому) «Б» класі середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 103 м. Києва. Крім того, починаючи з 01 вересня 2020 року донька сторін відвідує заняття у естрадно-цирковій студії «Шарм» управління культури Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, вартість яких становить 800 грн. на місяць. Через зростання цін на продукти харчування, лікування, одяг, житлово-комунальні послуги, збільшення рівня інфляції витрати, витрати, які несе позивачка на утримання спільної неповнолітньої доньки сторін, значно зросли. З огляду на високу вартість проживання та постійне цінове зростання вартості базових потреб дитини (одяг, харчування, навчання, розвиток тощо) сплачуваних відповідачем аліментів в розмірі 1200,00 грн. на місяць на даний час не вистачає для забезпечення належного розвитку дитини, що не відповідає вимогам частини 2 ст. 182 СК України. Будь яких інших коштів, окрім аліментів, відповідач на утримання доньки не сплачує. Посилаючись на вказані обставини, з метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів неповнолітньої доньки сторін [PERSON] , виходячи з того, що дитина сторін проживає разом із позивачкою, у зв`язку з чим цілодобовий обов`язок останньої полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дитини, а ще й у постійному вихованні, контролі, враховуючи вік дитини, збільшення вартості витрат позивачки на утримання дитини, просить суд змінити розмір аліментів, стягнувши з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 100 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (у розмірі мінімального законодавчо рекомендованого розміру аліментів на одну дитину), щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 16 грудня 2020 року позовну заяву залишено без руху, позивачці надано строк для усунення недоліків. 31 грудня 2020 року адвокат Винокуров О.В. на виконання ухвали суду від 16 грудня 2020 року надав суду уточнену позовну заяву та згідно неї просить змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивачки на підставі рішення Зарічного районного суду м. Суми від 21 червня 2017 року, на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2395 грн. 00 коп. щомісячно, але не менше 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до повноліття дитини. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 05 січня 2021 року відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з повідомленням учасників справи та призначенням судового засідання на 23 березня 2021 року о 13 год. 30 хв. 29 січня 2021 року від відповідача [PERSON] , надійшов відзив на позов, в якому заперечує проти позову та вказує на те, що ним протягом всього часу після розлучення із позивачкою у 2010 році належним чином, відповідно до рішень суду щодо стягнення аліментів та у відповідності із усними домовленостями із позивачкою виконувались обов`язки щодо утримання доньки - [PERSON] , [INFO] . Останнє може підтверджуватись випискою із банківського рахунку позивачки (Приват 24), яка щомісяця отримувала на свій картковий рахунок суму, яка зараховувалась їй на особовий рахунок шляхом «Переказ готівки через Термінал». Неодноразово йому телефонувала донька з м. Києва з проханням певної суми на будь-які витрати, остання квитанція на прохання доньки надіслані 200 грн. для придбання квитка на потяг «Київ-Суми). Починаючи з 03 грудня 2020 року по 06 січня 2021 року донька знаходилась повністю на його утриманні в [ADDRESS] . Зокрема, з червня 2017 року, після останнього рішення суду по даний час, ним лише засобами банківського переказу було щомісячно перераховано на утримання дитини близько 52000 гривень, що становить в середньому 1200 гривень на місяць. Також, при побаченнях із донькою відповідач передавав доньці кошти особисто, а також, передавав кошти на свята та дні народження, купував одяг та взуття тощо. Останнє не є вичерпним переліком витрат на утримання доньки, що може засвідчити особисто позивачка, оскільки на підтвердження передачі коштів та матеріальних цінностей позивач не вимагав у відповідача розписок та вважає такий стан речей таким, що може негативно вплинути на відносини із донькою. Крім того, позивачка стверджує про сплату за заняття дитиною в естрадно-цирковій студії «Шарм» м. Києва, а квитанції надає про переказ коштів особі [PERSON] , в квитанціях не зазначено, що це сплата за естрадно-циркову студію «Шарм» м. Києва. Тобто, позивачка зловживаючи правом, щодо звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, вводить суд в оману, вказуючи про неналежне виконання ним обов`язків по сплаті аліментів, та не підтверджує вказану у позові обставину доказами. Позивачка не надає і жодного доказу, що неповнолітня дитина отримує всі належні умови для розвитку, не надає жодних доказів про те, що вона витрачає отримані грошові кошти саме на дитину. В свою чергу доводить до відома суду, що відповідач не має постійно встановленого розміру доходу, на підставі якого можливо було б визначити розмір аліментів, як у їх частині так і у точній сумі. На сьогодні відповідач є непрацевлаштованим та не має заробітку, що підтверджується довідкою Пенсійного фонду України, а також довідкою із Сумського міського центру зайнятості № 209 від 21 січня 2021 про те, що відповідач не зареєстрований, як безробітний та допомогу по безробіттю не отримує, не має у власності нерухомого чи зареєстрованого рухомого майна, не має значних сум грошових коштів (заощаджень). Відповідачем не здійснювались витрати на придбання майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи. Зазначає той факт, інші обставини, що доводять відсутність зміни (покращення) матеріального чи фізичного стану, а саме надає копію свідоцтва про смерть матері (пенсіонерки) від 25 жовтня 2020 року, яка тяжко захворіла на COVID-19 у вересні 2020 року і майже два місяці він здійснював за нею догляд та витрачав кошти на лікування. Крім того, тільки поховавши матір, він обстежився, та 29 жовтня 2020 року також тяжко захворів на вірусну пневмонію COVID-19, за період жовтень-листопад 2020 року не мав можливості працювати та мав великі витрати на ліки (а.с.46-50). 22 березня 2021 року на електронну адресу суду від представника відповідачки адвоката Винокурова О.В. надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає, що підставою позову [PERSON] про збільшення розміру аліментів, є не тільки зміна законодавства, якою встановлені мінімальний гарантований та рекомендований розмір аліментів, але й те, що від моменту призначення (зміни розміру) аліментів у червні 2017 році в Україні значно зросли ціни на продукти харчування, медикаменти, проїзд, відвідування дитячих навчальних та розважальних закладів, навчальні посібники, книжки, дитячі іграшки тощо, у зв`язку із чим сплачуваних батьком дитини [PERSON] аліментів в сумі 1200 (одна тисяча двісті гривень) 00 копійок., на сьогоднішній день недостатньо не те, щоб для забезпечення повноцінного та гармонійного розвитку дитини, але й для забезпечення її базових потреб (харчування, одяг, медикаменти). Твердження відповідача про те, що він сьогодні є не працевлаштованим, не має заробітку, не зареєстрований як безробітній та допомогу по безробіттю не отримує; не має у власності нерухомого чи зареєстрованого рухомого майна, не має значних сум грошових заощаджень, на думку сторони позивача, не заслуговують на увагу з огляду на те, що відповідач [PERSON] є здоровою, працездатною особою, яка має можливість працювати, заробляти та матеріально утримувати свою неповнолітню дочку (а.с.93-95). Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 23 березня 2021 року відмовлено в задоволенні заяви відповідача [PERSON] про відвід судді у зазначеній справі. 23 березня 2021 року протокольною ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача щодо поновлення строку на подання відповіді на відзив, розгляд справи відкладено до 12 травня 2021 року, 15 год.40 хв. у зв`язку наданням стороні відповідача можливості скористатись процесуальним правом висловити заперечення щодо відповіді на відзив. 12 травня 2021 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 14 червня 2021 року, 10 год.15 хв. у зв`язку з клопотанням відповідача про відкладення у зв`язку з хворобою. В дане судове засідання з`явився відповідач [PERSON] , який позовні вимоги не визнав. Позивачка в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Від представника позивачки [PERSON] адвоката Винокурова О.В. надійшла письмова заява, в якій він просить слухати справу в його відсутність та відсутність позивачки, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Частина 3 ст. 12 ЦПК України встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Під час судового розгляду встановлено, що 21 квітня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.7). Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.8), яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 15 листопада 2010 року, справа №2-6677/10, шлюб між сторонами розірвано (а.с. 9). З рішення Зарічного районного суду м. Суми від 21 червня 2017 року (справа № 591/1795/17, провадження № 2/591/1498/17) вбачається, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 01 лютого 2008 року стягнуто з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Вказаним рішенням суду від 21 червня 2017 року збільшено розмір стягуваних аліментів з [PERSON] до 1200 грн. 00 коп. щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.10-11). З довідки дошкільного навчального закладу №208 від 17 вересня 2020 року вбачається, що [PERSON] працює вихователем ДНЗ №208 м. Києва з 16 грудня 2019 року по теперішній час (а.с.13). Відповідно до довідки середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №103 м. Києва №86 від 08 вересня 2020 року, [PERSON] навчається у 7-Б класі середньої загальноосвітньої школи №103 м. Києва (а.с.14). З довідки Сумського міського центру зайнятості №209 від 21 січня 2021 року вбачається, що [PERSON] не зареєстрований як безробітний і не отримує допомогу по безробіттю (а.с. 60). Згідно зі\~статтею 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом\~статті 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина третя\~статті 181\~СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до\~статті 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За положеннями\~статті 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В частині першій\~статті 192 СК України\~встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України\~\~від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування\~судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя\~статті 181 СК України).\~Стаття 192 СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~статті 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки\~статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття\~ 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України\~від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13.\~\~ Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року\~\~№ 037-VIII частину другу\~статті 182 СК України\~викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж\~50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до\~внесення змін у\~статтю 182 СК України, яким визначався розмір - 30 %). Таким чином, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до\~статті 192 СК України.\~\~ Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів,\~\~суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою\~статті 182 СК України.\~\~\~\~ Згідно роз`яснень, викладених у пункті 17\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року за\~№ 3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Разом з тим, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів. Вказана правова позиція висвітлена в постанові Верховного Суду від 12 вересня 2018 року у справі № 459/2181/17. Також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 березня 202 року у справі №682/3112/18 зазначено, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до\~статті 192 СК України, але є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі у процедурі виконання та стягнення аліментів, та враховується під час визначення суми аліментів або заборгованості. Під час судового розгляду позивачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності обставин, що за період з 21 червня 2017 року у відповідача покращився матеріальний стан, також як і на підтвердження того, що у позивачки суттєво погіршився матеріальний стан чи змінився сімейний стан або погіршився стан здоров`я, і ці зміни є підставою для збільшення стягнутої суми аліментів з підстав, передбачених\~статтею 192 СК України. Доводи позовної заяви щодо відвідання дочки сторін заняття у естрадно-цирковій студії не свідчать про наявність правових підстав для збільшення розміру стягнутих за рішенням суду з відповідача аліментів. Також суд не приймає до уваги і доводи позивачки з приводу зростання цін на продукти харчування, лікування, одяг, житлово-комунальні послуги, збільшення рівня інфляції, оскільки зазначені обставини також негативно впливають на життя відповідача та його майновий стан. До того ж доказів на підтвердження покращення матеріального стану відповідача з моменту присудження судом аліментів за рішенням суду від 21 червня 2017 року під час судового розгляду не встановлено. Як вже зазначалось, у відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Отже законодавець передбачив можливість присудження судом аліментів у мінімально рекомендованому розмірі за умови достатності заробітку (доходу) платника аліментів, що у зазначеній справі позивачкою не доведено. За таких обставин суд не вбачає підстав для зміни визначеного рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 21 червня 2017 року розміру аліментів. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що підстави для задоволенні позову відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed