Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловою площею, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вони, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.03.2011 року, є власниками по 1/3 частини будинку [ADDRESS] . У даному будинку, станом на 16.09.2019 року, зареєстровані: [PERSON] , 1963 року народження, [PERSON] , 1986 року народження, [PERSON] , 1984 року народження та [PERSON] , 1977 року народження. Відповідач є колишнім чоловіком [PERSON] . Матеріальної допомоги на оплату комунальних послуг від відповідача вони не отримують, самі сплачують комунальні послуги та вимушені ще й сплачувати кошти, за зареєстрованого відповідача. Відповідач за місцем реєстрації не проживає з липня 2018 року і по теперішній час. Вирішити питання мирним шляхом неможливо, так вони між собою не спілкуються. Просять визнати [PERSON] , 1977 року народження, таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] . Позивачі в судове засідання не з`явилися, до його початку надали заяви про розгляд справ без їх участі, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, однак до його початку надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги визнав та не заперечує проти їх задоволення, в заяві також зазначив, що добровільно не знявся з реєстрації, так як не має можливості з`явитися до органів реєстрації. Згідно ч. 4\~ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, надані письмові докази, встановив наступне. Право приватної власності на будинок [ADDRESS] , за позивачами, кожному по 1/3 частини підтверджується копіями Витягів про державну реєстрацію права (номер витягу: 29592564 від 07.04.2011 року, номер витягу: 29592470, номер витягу: 29592332) та копіями Свідоцтв про право на спадщину за законом Серія ВР №206260, Серія ВР №206259 та Серія ССУ №831207. Згідно довідки\~№3263\~від 23.09.2019\~року виданої\~виконавчим комітетом\~ \~Іларіонівської селищної\~ради,\~ за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~зареєстровані: [PERSON] , 1963 року народження, [PERSON] , 1986 року народження, [PERSON] , 1984 року народження та [PERSON] , 1977 року народження. Згідно довідки №3269 від 23.09.2019 року виданої секретарем виконавчого комітету Іларіонівської селищної ради, [PERSON] , 1977 року народження за адресою: [ADDRESS] , не проживає з липня 2018 року і по теперішній час. Факт реєстрації відповідача за адресою: [ADDRESS] підтверджується довідкою адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області від 18.10.2019 року. У відповідності до\~ст.41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст.17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно з ч.1\~ст.383 ЦК України\~власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Оскільки договір найму житлового приміщення між сторонами не укладався, суд при розгляді спорів, що не урегульовані житловим законодавством, застосовує норми цивільного законодавства. Згідно зі\~ст.386 ЦК України\~власник який має підстави передбачати можливість порушення свого права іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України - член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до\~ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~\~зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про позбавлення права користування житловим приміщенням. Виходячи з того, що\~Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~\~є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення\~ст..7 цього Закону\~підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим таку вимогу, як позбавлення права користування житловим приміщенням. Суд вважає, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову про визнання [PERSON] , 1977 року народження, таким, що втратив право користуватися будинком [ADDRESS] , оскільки відповідач не проживає у даному будинку більше одного року без поважної причини. На підставі викладеного та

Outcome: approved