Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

Позивачі, звернувшись до суду, свої вимоги мотивували тим, що 04 травня 2016 року померла їх мати [PERSON], яка з 11 вересня 2012 року перебувала в шлюбі з відповідачем по справі. За час подружнього життя, а саме: 10.09.2013 року, за спільні кошти мати з відповідачем придбали житловий будинок з господарськими спорудами по вул. Коцюбинського 28 в м. Шостка та земельну ділянку для будівництва та обслуговування вказаного будинку. Після смерті матері позивачі звернулись до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини, а згодом з заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину, у чому нотаріусом їм було відмовлено з посиланням на те, що невизначена частка померлої у спільному майні. Таким чином, позивачі не можуть реалізувати свої права щодо успадкованого майна. Посилаючись на вказане, просять визначити частку померлої 04.05.2016 року в м. Шостка [PERSON] в праві спільної сумісної власності на житловий будинок з господарськими спорудами по вул. Коцюбинського за № 28 в м. Шостка та земельну ділянку для будівництва та обслуговування даного будинку площею 0,063 га за кадастровим номером 5911000000:03:0081 в розмірі 1/2. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Крім того, позивач зазначила, що не зясовувала у матері за які кошти вони з відповідачем придбали будинок, однак її мати працювала, отримувала пенсію та, крім того, підробляла: їздила торгувати в м. Конотоп. Мати з відповідачем по справі ще до реєстрації шлюбу років 7 проживали в цивільному шлюбі. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, зазначивши, що будинок придбано за його особисті кошти, а покійна свою зарплату і пенсію віддавала своєму сину, який не працював. Коли купували будинок, вони з дружиною не обговорювали чия це буде власність та хто і як буде нею розпоряджатись, і він не думав, що можуть бути такі наслідки. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. З свідоцтва про шлюб вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 11 вересня 2012 року, після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «Костюченко» . (а.с. 4) 04 травня 2016 року [PERSON] померла. (а.с. 5) Копіями свідоцтв про народження та про одруження підтверджується, що позивачі по справі [PERSON] та [PERSON] є дочкою та сином [PERSON] (а.с. 12-16) З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.11.2016 року вбачається, що право власності на житловий будинок № 28 по вул. Коцюбинського м. Шостка та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за даною адресою площею 0,063 га за кадастровим номером 5911000000:03:0081 зареєстровано за [PERSON] на підставі договорів купівлі-продажу від 10.09.2013 року. (а.с. 6-11) Згідно договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 10.09.2013 року [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON] придбав житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: м. Шостка, вул. Коцюбинського 28, та земельну ділянку, на якій він знаходиться, площею 0,0630 г, кадастровий номер 5911000000:03:0081. Згідно положень договорів Покупець ([PERSON] С.) доводить до відома Продавців та всіх зацікавлених у тому осіб, що купівля нерухомості здійснюється за спільні кошти і відповідає інтересам сім'ї. Про що зазначено також у заяві дружини покупця [PERSON] Крім того, в договорах сторони зазначили, що усвідомлюють значення своїх дій та нотаріусом їм розяснено, зокрема положення ст. 57-74, 97 СК України про спільність та роздільність майна подружжя. Вказані договори посвідчені нотаріально, дієздатність осіб перевірено нотаріусом. (а.с. 34,35) Згідно заяви згоди від 10.09.2013 року [PERSON] дала свою згоду на купівлю її чоловіком [PERSON] спірного житлового будинку та земельної ділянки та підтвердила, що гроші, які витрачаються на придбання обєкта нерухомості, є їх спільною сумісною власністю та придбана нерухомість також буде обєктом права спільної сумісної власності, як така, що набувається за час шлюбу. Також заявою підтверджує, що укладення договорів відповідає спільному (її та [PERSON] С.) волевиявленню. (а.с. 36) Вказана заява посвідчена нотаріально. Зазначеним спростовуються пояснення відповідача, що нерухоме майно було придбано за його особисті кошти та він не був обізнаний про наслідки укладення договорів, зокрема про статус набутого майна. Статтею 60 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Вказане встановлено і ч. 3 ст. 368 ЦК України, а саме: майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» N 11 від 21.12.2007 спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна ( в тому числі і квартири), за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Стаття 70 СК України встановлює рівність часток дружини та чоловіка у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Презумпція рівності часток співвласників у праві спільної сумісної власності встановлена і ст. 370 та 372 ЦК України. Стаття 392 ЦК України, передбачає, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами, а також у разі відсутності чи втрати документів, які посвідчують право власності. Враховуючи, що в судовому засіданні здобуто достатньо доказів на підтвердження того, що спірне нерухоме майно за життя [PERSON] належало їй та відповідачу по справі на праві спільної сумісної власності як подружжю, виходячи з презумпції рівності часток співвласників, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved