Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з 1999 року по теперішній час вона значиться зареєстрованою та мешкає в будинку, розташованому за адресою: Донецька область, м.Покровськ, вул.Слобожанська, 25, який належав її батькові, який вже помер, а вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини ще в 2001 році та фактично прийняла спадщину. В даному будинку також значаться зареєстрованими її брат та племінник- відповідачі по справі [PERSON], [PERSON], але з 2000 року вони виїхали з будинку і вивезли всі свої речі. Вона вимушена сплачувати за відповідачів комунальні послуги, що тягне додаткові витрати та доставляє незручності. Просить визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням будинком, розташованим за адресою: Донецька область, м.Покровськ, вул.Слобожанська,25. Позивач, згідно наданої заяви, підтримала свої позовні вимоги, просить справу слухати без її участі (а.с.37). Відповідачі в судове засідання не з»явилися повторно, про день і час слухання справи повідомлялися належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили (а.с.42,45-48). Представник третьої особи Покровської міської ради, згідно наданої заяви, просять розглянути справу на розсуд суду та без їх участі. (а.с.40). Суд на підставі ст. 280 ЦПК України постановляє заочне рішення по справі, оскільки відповідачі не з»явилися в судове засідання по невідомій причині, не надали відзив на позовну заяву, а позивач не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, згідно свідоцтва на право власності від 23.06.1987 року, що будинок за адресою: Донецька обл.. м.Красноармійськ (Покровськ) вул. [PERSON] (Слобожанська) №25 належить [PERSON], (а. с. 4). Згідно свідоцтва про народження позивачки [PERSON] від 21.04.1959 року, її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.18). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу від 08.05.1985 року між [PERSON] та [PERSON], дружині присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.17). Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] померла 01.12.1997 року. (а.с.16). Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер 30.03.2001 року. (а.с.15). Згідно довідки Комунальної установи «Покровський координаційний комітет самоорганізації населення» від 05.12.2017 року [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [INFO]. Разом з нею зареєстровані: чоловік [PERSON], брат [PERSON], на даний час не проживає в будинку, та племінник [PERSON], який на даний час не проживає в будинку (а.с.14). Згідно домової книги для прописки громадян, що проживають в [INFO] (Слобожанська) в даному будинку зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.10-11). Згідно акту від 05.12.2017 року, складеному Комунальної установи «Покровський координаційний комітет самоорганізації населення», відповідачі по справі [PERSON], [PERSON] значаться зареєстрованими за адресою [INFO], але не проживають в вищезазначеному будинку з 01.03.2000 року по теперішній час. Акт підписаний свідками ( а. с. 13). Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 81 ЦПК України кожна із сторін зобов»язанна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до положень норм ст.ст.16, 391, 386 ЦК власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд. При цьому держава не втручається у здійсненні власником права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню ( частина друга статті 386 ЦК України). Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права корситування та розпорядження своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Частиною 1 ст. 156 ЖК України передбачено, що члени сім»ї власника будинку, які проживають разом з ним у будинку ( квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім»ї власника будинку ( квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку ( квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до п. постанови №5 Пленуму ВССУ від 7.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»\~члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша\~статті 405 ЦК). Оскільки відповідачі були зареєстровані та проживали як члени сім»ї колишнього власника, зміна статусу власника житлового приміщення не є перешкодою для звернення позивачки до суду за захистом своїх прав, між вказаними особами як суб»єктами сервітутного правовідношення виникли відносини щодо користування спірним будинком, що регулюється саме нормами ст. 405 ЦК України, враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог про визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням в будинку за адресою: Донецька область м.Покровськ вул.Слобожанська,25. На підставі викладеного,

Outcome: approved