overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-04 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS], в якому зазначили, що вони є власниками вищезазначеної квартири. У серпні 2012 року позивачі зареєстрували у вказаній квартирі відповідача, який не проживав та не проживає у ній без поважних причин. 28.10.2014 року представниками ЖКП «Жилкомплекс» було складено акт про непроживання відповідача, в результаті чого було встановлено, що відповідач не проживав та не проживає у квартирі по теперішній час. У зв'язку з тим, що позивачам місце знаходження [PERSON] не відоме, у витратах по сплаті комунальних послуг та утриманні квартири він участі не приймає, просять визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Позивачі надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали повністю, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд розглянув справу у відсутності відповідача на підставі ст. 224 ЦПК України, заочно. Суд, дослідивши надані у справі докази, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачі є власниками квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 14.04.2008 року № 42715/н, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно МКП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» № 18882089 від 20.05.2008 року. Відповідно до копії особового рахунку № [NUMBER], виданого ЖКП «Жилкомплекс», у квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], 1972 року народження, її син - [PERSON], 1989 року народження, та її пасинок - [PERSON], 1986 року народження. Відповідно до акту ЖКП «Жилкомплекс» від 28.10.2014 року [PERSON] не проживав та не проживає у квартирі [ADDRESS], про що в акті підтвердили сусіди. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, суд вважає, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS], оскільки понад один рік він не проживає за зазначеною адресою без поважних причин. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою №140 в будинку №305 по бул. Шевченка в м. Маріуполі, в якому зазначили, що вони є власниками вищезазначеної квартири. Окрім них у вказаній квартир зареєстрований [PERSON], з яким позивачка 30.05.2002 року розірвала шлюб. З 1998 відповідач у квартирі не мешкає, його особистих речей в помешканні немає, витрат на утримання житла не несе. Реєстрація відповідача у належній їм квартирі порушує їхні права власників даного житлового приміщення, вони позбавлені права розпоряджатися своїм майном. Позивачі у судове засідання не з'явилися, надали суду заяви з проханням розглянути справу за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримали повністю. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала суду заяви з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав повністю. Суд, дослідивши надані у справі докази, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є власниками 1/2 частки квартири №140 в будинку №305 по бул. Шевченка в м. Маріуполі кожний на підставі свідоцтва про право власності № 506 від 23.11.2000 року та договору дарування від 01.12.2000 року відповідно. Згідно до акту від 01.04.2015 року, складеного ТОВ «Житло-22» відповідач [PERSON] зареєстрований у квартирі №140 в будинку №305 по бул. Шевченка в місті Маріуполі, проте з вересня 1998 року за вказаною адресою не мешкає. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно із ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 61 обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Пунктом 11 Постанови Пленуму ВСУ Про судове рішення у цивільній справі від 18.12.2009 року № 14 зазначено, що якщо сторона визнала обставини, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, суд посилається на це в рішенні як на підставу звільнення від доказування цих обставин. На підставі викладеного, враховуючи, що відповідачем позов визнаний повністю, суд вважає, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням - квартирою №140 в будинку №305 по бул. Шевченка в місті Маріуполі, оскільки понад один рік не проживає за зазначеною адресою без поважних причин.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користуватися житловим приміщенням, яке знаходиться по вул. С.Петлюри, 5, в м. Калуш Івано-Франківської області, посилаючись на те, що вони являються співвласниками даного домоволодіння відповідно до договорів дарування. Відповідач по справі являється чоловіком позивачки [PERSON] та не проживає в даному будинковолодінні з 2008 року. Оскільки, [PERSON] не проживає з травня 2008 року, то позивачіпросять суд визнати його таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. Позивачі в судове засідання надали заяви про слухання справи у їх відсутності, позов підтримали та просять його задовольнити. Відповідач про час та місце судового засідання двічі повідомлявся \~належним чином, про що свідчить розписки про отримання судової повістки (а.с.19,23), причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що позивачіє співвласниками будинку №5 по вул. С.Петлюри в м. Калуш Івано-Франківської області, відповідно до договорів Дарування від 31.01.2001 року (а.с.8,10). Як вбачається з довідки виданої КП «ЖЕО №1» від 26.03.2015 року, відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою [INFO] (а.с.11). [PERSON] обстеження матеріально-побутових умов і сімейних обставин складеного депутатом Калуської міської ради [PERSON] в присутності свідків [PERSON], [PERSON] від 21.03.2015 року про те, що [PERSON] за вищевказаною адресою зареєстрований, але не проживає в даному господарстві з травня 2008 року (а.с.12). У відповідності з ст. 405 ч. 2 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. За таких обставин, суд вважає, що в судовому засіданні зібраними по справі доказами доведено, що відповідач не проживає в будинку по вул. С.Петлюри, 5, в м. Калуш з травня 2008 року без поважних причин та визнає його таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. На підставі викладеного ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратив право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог посилалися на те, що вони проживають в квартирі [ADDRESS].Позивач [PERSON]. підтримувала близькі стосунки з батьком відповідача [PERSON] і [INFO]. вона народила сина відповідача по справі [PERSON]Квартира приватизована на дві особи [PERSON] та [PERSON], яка померла [INFO] До 13.08.1997р. [PERSON] проживав з матір»ю - [PERSON] до 13.08.1997р., потім приїхав його батько [PERSON], який забрав його і більше вони відповідача не бачили. Просять суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] Відповідач у відповідності із ст.74 ЦПК України належним чином повідомлявся про день слухання справи, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вони, є власниками житлового будинку , що розташований за адресою: Херсонська область, Бериславський район, с.Тягинка, вул.Больнична, 79, відповідно до договору купівлі-продажу №421 від 12.03.2008 року. Будинок є малогабаритним, загальною площею 50,6 км. м. і розрахований для проживання однієї сім'ї. Будинком користуються та постійно в ньому проживають батьки позивачів: [PERSON] і [PERSON], що підтверджується актом Тягинської сільради від 15.11.2016 р. 02.08.2016 р. за адресою житлового будинку в с. Тягинка, вул.. Больнична, 79 зареєстрований [PERSON], [INFO]. Дана реєстрація була пов'язана з тим, що відповідач, який є зовсім сторонньою особою для сім'ї [PERSON], увійшовши в довіру, викликав до себе співчуття членів сім'ї, оскільки зазначив, що є сиротою, не має реєстрації, яка необхідна йому для працевлаштування і попросив тимчасово зареєструвати його будь-де строком на один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності, визнання нікчемності договору, встановлення юридичного факту. Позивачі подали заяву про забезпечення доказів, а саме просять витребувати у Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13) завірені копії реєстраційних справ щодо реєстрації прав власності на квартиру [ADDRESS], зареєстрованих приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Павловською Ганною Олегівною: - номер запису про право власності: 12152867, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 26343228 від 20.11.2015р. 17:13:46. Реєстрація права власності за [PERSON]; - номер запису про право власності: 10651520, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 23353238 від 03.08.2015 р. 13:36:45, Реєстрація права власності за іноземною компанією «Навсікая Девелопмент ЛТД». У судове засідання сторони не з'явились. Позивачі та їх представник просили проводити розгляд заяви без їхньої участі. Відповідно до ст. 133 ЦПК України особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів. До клопотання про забезпечення доказів додається документ про сплату судового збору. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що є підстави для витребування завірених належним чином копій реєстраційних справ щодо реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS], у зв'язку з чим заява підлягає задоволенню. З викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності, визнання нікчемності договору, встановлення юридичного факту. Позивачі подали заяву про забезпечення доказів, а саме просять витребувати у Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13) завірені копії реєстраційних справ щодо реєстрації прав власності на квартиру [ADDRESS] зареєстрованих приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Павловською Ганною Олегівною: - номер запису про право власності: 12152867, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 26343228 від 20.11.2015р. 17:13:46. Реєстрація права власності за [PERSON]; - номер запису про право власності: 10651520, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 23353238 від 03.08.2015 р. 13:36:45, Реєстрація права власності за іноземною компанією «Навсікая Девелопмент ЛТД». У судове засідання сторони не з'явились. Позивачі та їх представник просили проводити розгляд заяви без їхньої участі. Згідно ч. 2 ст. 116 ЦПК України способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов'язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Відповідно до ч.ч. 5,6 ст. 118 ЦПК України за результатами розгляду заяви про забезпечення доказів суд постановляє ухвалу про задоволення чи відмову у задоволенні заяви. У разі задоволення заяви суд в ухвалі зазначає доказ, а також дії, що необхідно вчинити для його забезпечення. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що є підстави для витребування відомостей з Департаменту з питань реєстрації при КМДА. З викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності, визнання нікчемності договору, встановлення юридичного факту. Представник позивачів звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, а саме просить накласти арешт на квартиру [ADDRESS], загальною площею 54,7 кв.м. У судове засідання сторони не з'явились. Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 03.12.2001 квартира [ADDRESS] дійсно належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам його сім'ї [PERSON] та [PERSON]. Як вбачається з інформаційної довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації від 15.08.2016 - 1/3 частина квартири [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, у зв'язку з чим заява підлягає задоволенню. А саме, суд вважає за необхідне накласти арешт на рухоме та нерухоме майно, що належить [PERSON]. З викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування. А саме просять визнати за [PERSON], [INFO], право власності на 1/6 частину автомобіля «Тойота» д.н.[NUMBER], який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу зареєстрований на [PERSON] та на 1/6 частину автомобіля «Тойота» д.н. [NUMBER], зареєстрований на ім'я [PERSON]. А також, просять визнати за [PERSON], [INFO], право власності на 1/6 частину автомобіля «Тойота» д.н.[NUMBER], який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу зареєстрований на [PERSON] та на 1/6 частину автомобіля «Тойота» д.н. [NUMBER], зареєстрований на ім'я [PERSON]. Представник позивачів звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, а саме просить накласти арешт на автомобіль «Тойота» д.н. [NUMBER], який згідно свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] від 12.11.2013, виданого ВРЕВ №1 м. Києва належить на праві власності [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою: [ADDRESS], а також заборонити їй управляти даним автомобілем, вчиняти відносно нього дії, пов'язані з його відчуженням та передачі права користування іншим особам. У судове засідання сторони не з'явились. Як вбачається з відповіді Регіонального сервісного центру в м. Києві Міністерства внутрішніх справ України автомобіль «Тойота», реєстраційний номер [NUMBER], з 12.11.2013 належить на праві власності відповідачу [PERSON], [INFO]. До 12.11.2013 вказаний автомобіль належав на праві власності [PERSON] з 16.09.2008 (а.с. 111-118). Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Згідно п.п. 3,4 Постанови №9 Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Враховуючи те, що позивачами заявлено вимоги про визнання права власності на 1/3 частину автомобіля «Тойота» д.н. [NUMBER], який на праві власності належить відповідачу [PERSON], а також те що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, суд дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню. А саме, суд вважає доцільним забезпечити позов у виді накладення арешту на рухоме майно - автомобіль «Тойота» д.н. [NUMBER]. З викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-02 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності у зв'язку із втратою правовстановлюючого документу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 14 вересня 2007 року між позивачами та відповідачем був укладений договір купівлі продажу квартири № 21 за адресою: м. Луганськ, кв. Стєпной, буд. 1. При початку АТО оригінал вказаного договору був втрачений, при зверненні до нотаріуса для отримання дублікату, виявилось, що нотаріус який засвідчував вказаний договір купівлі-продажу припинила свою діяльність.\~Неможливість отримати\~вищезазначений договірі спонукала їх звернутися до суду. Відповідно до ч. 2-6 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3 ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, докази по справі кожен окремо та в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно копії договору купівлі- продажу від 14.09.2007 року відповідачка продала квартиру № 21 за адресою: м. Луганськ, кв. Стєпной, буд. 1 позивачам (а.с.4) \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно копії витягу з Державного реєстру правочинів відповідачка продала квартиру № 21 за адресою: м. Луганськ, кв. Стєпной, буд. 1 позивачам. (а.с.13) \~ \~ \~ \~Згідно копії\~технічного паспорту\~на \~ квартиру № 21 за адресою: м. Луганськ, кв. Стєпной, буд. 1 позивачі є власниками в рівних долях (а.с.14-15) Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Свої вимоги обґрунтовує наступним, а саме квартира [ADDRESS] була приватизована на 5 осіб: позивачі, відповідач і на [PERSON], яка [INFO] померла. За життя [PERSON] подарувала позивачці [PERSON] 1/5 частину квартири . 31 липня 2013 року між [PERSON] і відповідачем [PERSON] було укладено договір міни, відповідно до якого відповідач передав у власність [PERSON] належну йому 1/5 частину квартири [ADDRESS], а взамін отримав у власність земельну ділянку площею 0,1012 га в [ADDRESS] та 1/2 частину недобудованого житлового будинку з будівлями та спорудами, розташованими на цій земельній ділянці за зазначеною адресою. Таким чином, власниками спірної квартири в даний час є три особи [PERSON] має 2/5 частини квартири, у власності [PERSON] 2/5 частини квартири; у власності [PERSON] 1/5 частина квартири. Відповідач у спірній квартирі не проживає більше 3 років, але ввесь цей час залишається зареєстрований в даній квартирі. Фактично відповідач проживає за адресою: [ADDRESS]. Наявність реєстрації відповідача в спірній квартирі впливає на розмір комунальних послуг і квартплати. Просять суд відповідно до ст. 150 ЖК України, ст.ст. 382, 383, 391, 405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» позбавити відповідача права користування квартирою [ADDRESS]. У судовому засіданні позивачі позов підтримали у повному обсязі, просили його задовольнити. Відповідач проти задоволення позову заперечував. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачам, а саме [PERSON] - 2/5 частини квартири, [PERSON] - 2/5 частини квартири та [PERSON] - 1/5 частина квартири. У спірній квартирі зареєстровані позивачі, відповідач (який є колишнім чоловіком [PERSON]) та неповнолітні [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, враховуючи, що позивачами не надано суду жодних доказів, що свідчать про непроживання відповідача у спірній квартирі, відповідач проти задоволення позову заперечує, то суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити. З викладеного,

Outcome: dismissed