Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з даним позовом посилаючись на те, що є співвласниками квартири [ADDRESS] . Разом з ними за вказаною адресою зареєстрований син позивача [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , який близько двох років не проживає з ними. Відповідач участі в оплаті комунальних послуг за квартиру не приймає, місце проживання його не відоме, оскільки з ним жодних стосунків не підтримують. Вказують, що реєстрація місця проживання відповідача за вказаною адресою перешкоджає їм оформити субсидію на оплату комунальних послуг на користування квартирою, тому просять визнати [PERSON] втратившим право користування житловим приміщенням - квартирою. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали, не заперечували щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , будучи у встановленому законом порядку повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подав, клопотання про відкладення розгляду справи з метою надання додаткового часу для подання відзиву чи надання суду доказів, якщо вони не подані з поважних причин на адресу суду не направив. В зв`язку з неявкою сторін, згодою позивачів на заочний розгляд справи, постановлено провести заочний розгляд справи і ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів, про що винесено відповідну ухвалу 14 січня 2020 року. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, вирішуючи спір в межах позовних вимог, суд знаходить позов підлягаючим до задоволення з наступних підстав. Частинами 1 і 4 статті 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Положення вказаного конституційного принципу закріплені у ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. З положень ч. 1 ст. 383 ЦК України, ст. 150 ЖК України слідує, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування частки квартири від 12 квітня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу Мартиненко А.М., копіями свідоцтв про спадщину за заповітом від 15 листопада 2011 року, посвідченого державним нотаріусом Шепетівської міської державної нотаріальної контори Камфорович О.А., даними витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 32282434 та № 32282566 від 01 грудня 2011 року. З інформації, що надійшла на запит суду з Шепетівської міської ради на виконання вимог ч.6 ст. 187 ЦПК України, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в [ADDRESS] . Вказане також підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої відділом реєстрації місця проживання Шепетівської міської ради від 11 жовтня 2019 року. Згідно акту №564, виданого 11 жовтня 2019 року ПП УК «Житлофонд», [PERSON] зареєстрований в квартирі [ADDRESS] , однак близько двох років в ній фактично не проживає, комунальними послугами не користується. Оцінивши наведені докази в їх сукупності, вважаючи такі відповідаючими фактичним обставинам, суд приходить до висновку, що відповідач без поважних причин близько двох років не проживає у квартирі [ADDRESS] , тому може бути визнаний втратившим право користування цим житлом. За наведених обставин, вимоги позивача ґрунтуються на законі, доведені належними та допустимими доказами, тому підлягають до задоволення. Судовий збір відповідно до п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved