Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

Позивачі звернулись з позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В подальшому уточнили свої вимоги, просили суд визнати за [PERSON] право власності на 4/7 частини земельної ділянки загальною площею 0,0628 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою [ADDRESS]. Визнати за ним право власності на 4/7 частини житлового будинку за вказаною адресою, загальною площею 91.5 кв.м, який складається з літ. «А» - житловий будинок загальною площею 67,3 кв.м., житловою площею 40,1 кв.м. підсобною 27, 2кв.м.; літ. «Б» літня кухня, площею 10,2 кв.м.; літ. «В» - сарай площею 7,1 кв.м.; літ. «Г» - сарай площею 4,8 кв.м; літ. «Д» - душ - площею 1,0 кв.м. літ. «Є» - вбиральня - площею 1,1 кв.м. Визнати за [PERSON] право власності на 3/7 частини вказаної земельної ділянки та 3/7 частини вказаного житлового будинку загальною площею 91.5 кв.м, який складається з літ. «А» - житловий будинок загальною площею 67,3 кв.м., житловою площею 40,1 кв.м. підсобною 27, 2кв.м.; літ. «Б» літня кухня, площею 10,2 кв.м.; літ. «В» - сарай площею 7,1 кв.м.; літ. «Г» - сарай площею 4,8 кв.м; літ. «Д» - душ - площею 1,0 кв.м. літ. «Є» - вбиральня - площею 1,1 кв.м. В судовому засіданні представники позивачів заявлені вимоги підтримали просили суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не заявився будучи повідомленим своєчасно і належним чином, надав до суду заяву про перенесення судового засідання в зв'язку з відпусткою заступника голови ради з правових питань (а.с.151). Розглянувши поданий позов, вислухавши пояснення представників позивачів, матеріали справи суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову виходячи з такого. Судовим розглядом справи встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с.103). За життя [PERSON] на випадок своєї смерті склала заповіт, яким зробила розпорядження на належний їй житловий будинку з господарчими будівлями та спорудами та земельну ділянку на якій він розташований на користь [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частках кожному (а.с.114). За життя [PERSON] здійснила відчуження частини з земельної ділянки що їй належала (а.с.118) на користь [PERSON] (а.с.56-59), внаслідок чого конфігурація земельної ділянки, що залишилась у власності [PERSON], змінилась. Судовим розглядом справи встановлено, що за життя правовстановлюючі документи на земельну ділянку спадкодавцем не оформлені. З матеріалів спадкової справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] звернулись до приватного нотаріуса [PERSON] Комінтернівського районного нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини (а.с.119, 139). Спадкоємці [PERSON], [PERSON] відмовилась від своєї частки на спадщину на користь [PERSON] (а.с.142, 122), а спадкоємці [PERSON] (а.с.102, 126, 127.), [PERSON](а.с.131), [PERSON] (а.с.135) відмовилась від своєї частки на спадщину на користь [PERSON]. Постановою приватного нотаріуса від 28.11.2013 року [PERSON] відмовлено у вчинені нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, так як не було надано правовстановлюючого документу на земельну ділянку, що утворилася внаслідок змін її меж та площі та Витягу з Державного земельного кадастру на земельну ділянку, що розташована за адресою [ADDRESS] (а.с.46). Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того, що відмова у вчинені нотаріальної дії адресована лише одному позивачу по справі [PERSON], в зв'язку з чим у позивача [PERSON] відсутні перешкоди у оформленні свого права у позасудовому порядку. Крім того, з змісту постанови нотаріуса вбачається, що нотаріусом відмовлено у виданні свідоцтва про право на спадщину лише на земельну ділянку, відмови у оформленні права на спадщину на житловий будинок судовим розглядом справи не встановлено. Відмовляючи у задоволенні позову в частині вимог [PERSON] суд виходив з того, що позивач самоусунувся від вирішення питання щодо приведення технічної документації у відповідність до правовстановлюючого документу (а.с.152) та внесення до бази даних автоматизованої системи ведення державного земельного кадастру, кадастрового номеру на земельну ділянку та отримання витягу (а.с.145), в зв'язку з чим суд вважає що звернення до суду з даним позовом є передчасним та таким, що не ґрунтується на вимогах закону. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Житловий будинок та земельна ділянка відносяться до нерухомих речей, відповідно до вимог ст. 181 ЦК України право власності на які підлягають державній реєстрації відповідно до вимог ст. 182 ЦК України. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах. Згідно п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважається сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності). Законом України «Про державний земельний кадастр» визначено, що державна реєстрація земельної ділянки це внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про державний земельний кадастр», земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Частиною 8 ст. 24 Закону України «Про державний земельний кадастр», встановлено, що на підтвердження державної реєстрації земельної ділянки заявнику безоплатно надається витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку». Відповідно до ч. 5 ст. 38 Закону України «Про державний земельний кадастр» визначено, що на отримання відомостей Державного земельного кадастру про земельну ділянку мають право зокрема спадкоємці власника та користувача земельної ділянки або уповноважені ним особи. Право на звернення до суду, визначено нормами ч. 1 ст. 3 ЦПК України, відповідно до якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Компетенція судів щодо розгляду цивільних справ визначена ст. 15 ЦПК України, відповідно до якої суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі вищевикладеного, відповідно ст. ст. 181, 182, 1216, 1218, 1225 ЦК України, ст. ст. 16, 24, 38 п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр»,

Outcome: dismissed