Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-13 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до відповідача Глушківської сільської ради Куп`янського району Харківської області про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визнання права власності на житловий будинок, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок виданого 26.06.1991 року виконкомом Глушківської сільської ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Куп`янської районної ради народних депутатів № 332 від 20.11.1990 року, у зв`язку з оформленням права особистої власності на жилий будинок, жилий будинок в цілому з приналежними до нього будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] , який в цілому зареєстрований за колгоспним двором. Станом на 15.04.1991 року членами колгоспного двору були: [PERSON] , 1929 року народження - дружина, [PERSON] , 1961 року народження - син. [INFO] померла мати позивачів - [PERSON] , яка до дня своєї смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцями за законом після її смерті є позивачі по справі, [PERSON] , чоловік померлої та батько позивачів за життя від належної йому частки на спадщину відмовився. [INFO] помер батько позивачів [PERSON] , який до дня своєї смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцями за законом після його смерті є позивачі по справі. Позивачі прийняли спадщину після померлих батьків подавши до нотаріуса відповідні заяви. Постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватним нотаріусом позивачам відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом в рівних частках кожному, на 1/3 частку в праві власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] після померлої [INFO] матері [PERSON] , з тих підстав, що вона за життя не оформила належним чином право власності на 1/3 частку в праві власності на житловий будинок та на 1/3 частку в праві власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] після померлого [INFO] батька [PERSON] , з тих підстав, що він за життя не оформив належним чином право власності на 1/3 частку в праві власності на житловий будинок та роз`яснено право звернутися до суду. Крім того позивач [PERSON] будучи членом колгоспного двору не втратив права на частки в його майні колгоспного двору та має право на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями за зазначеною вище адресою, у зв`язку з чим позивачі звернулися до суду з даним позовом. Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 08 грудня 2020 року позовна заява була залишена без руху. Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 14 грудня 2020 року провадження по справі було відкрито за правилами загального позовного провадження. Позивачі в судове засідання не з`явилися, надавши до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник відповідача, також в судове засідання не з`явився. Відповідно до наданої заяви просить суд розглянути справу у їх відсутність, заперечень проти позову не мають. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. З`ясувавши думку учасників справи, дослідивши письмові докази суд приходить до наступного. Справа розглядається за правилами загального позовного провадження. Так судом встановлені наступні фактичні обставини. Так, свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок виданого 26 червня 1991 року виконкомом Глушківської сільської ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Куп`янської районної ради народних депутатів № 332 від 20.11.1990 року, у зв`язку з оформленням права особистої власності на жилий будинок, жилий будинок в цілому з приналежними до нього будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] , який в цілому зареєстрований за колгоспним двором, що також підтверджується технічним паспортом. Довідкою виданою Глушківським старостинським округом № 1 Курилівської сільської ради за № 405 від 20 листопада 2020 року, підтверджується, що згідно запису в по господарській книзі № 10 за № [NUMBER] за померлим [PERSON] , [INFO] , який на день своєї смерті [INFO] був зареєстрований і проживав в [ADDRESS] , на праві власності значиться житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Станом на 15.04.1991 року [PERSON] являвся головою колгоспного двору, членами якого були: [PERSON] , 1929 р.н. - дружина, [PERSON] , 1961 р.н. - син. Спадкоємцями за законом до майна померлого [PERSON] являються [PERSON] , 1961 р.н. - син, [PERSON] , 1948 р.н. - син. Свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] виданого Колісниківською сільською радою Куп`янського району Харківської області від 22.11.1947 року підтверджується, що [PERSON] , 1928 р.н. зареєстрував шлюб з [PERSON] , 1929 р.н., прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого Колісниківською сільською радою Куп`янського району Харківської області від 10.05.1948 року підтверджується, що [PERSON] народився [INFO] , батьками зазначені, [PERSON] - батько, [PERSON] - мати. Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого Новоосинівською сільською радою Куп`янського району Харківської області від 29.08.1961 року підтверджується, що [PERSON] народився [INFO] , батьками зазначені, [PERSON] - батько, [PERSON] - мати. Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого Виконавчим комітетом Глушківської сільської ради Куп`янського району Харківської області, Україна від 02 березня 2018 року підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , про що складений відповідний актовий запис про смерть за № 07 від 02 березня 2018 року. Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого Виконавчим комітетом Глушківської сільської ради Куп`янського району Харківської області, Україна від 02 травня 2019 року підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , про що складений відповідний актовий запис про смерть за № 08 від 02 травня 2019 року. Довідкою виданою Глушківським старостинським округом № 1 Курилівської сільської ради за № 423 від 07 грудня 2020 року, підтверджується, що згідно запису в по господарській книзі № 10, особовий рахунок № [NUMBER] померла [PERSON] , [INFO] , який на день своєї смерті [INFO] була зареєстрована і проживала в [ADDRESS] . На день смерті спільно з померлою [PERSON] був зареєстрований і проживав: [PERSON] , 1928 року народження - чоловік. Заповіт від імені померлої [PERSON] сільською радою не посвідчувався. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30 листопада 2020 року приватним нотаріусом Куп`янського районного нотаріального округу Харківської області відмовлено [PERSON] та [PERSON] у вчиненні нотаріальних дій - видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, в рівних частках кожному, на 1/3 частку в праві власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , після померлого [INFO] батька [PERSON] , у зв`язку з тим, що він за життя не оформив належним чином право власності на 1/3 частку в праві власності на зазначений житловий будинок з надвірними будівлями. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03 грудня 2020 року приватним нотаріусом Куп`янського районного нотаріального округу Харківської області відмовлено [PERSON] та [PERSON] у вчиненні нотаріальних дій - видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, в рівних частках кожному, на 1/3 частку в праві власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , після померлої [INFO] матері [PERSON] , у зв`язку з тим, що вона за життя не оформила належним чином право власності на 1/3 частку в праві власності на зазначений житловий будинок з надвірними будівлями ( а.с. 10-26). Частиною першою ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Достовірними, відповідно до ст. 79 ЦПК України, є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Згідно ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Так,ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст.1217ЦК України. У відповідності до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно дост.1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно зі статтею 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину. Згідно зі статтею 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов`язаний зареєструвати право на спадщину в органи, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Правовий статус колгоспного двору регулювався Цивільним кодексом Української РСР. Згідно ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР в редакції 1963 року колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Відповідно до змісту ст. 123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено в зв`язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору. Відповідно до вказівок по веденню по господарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215, визначення в сільській місцевості громадянського типу господарства в по господарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору було покладено саме на сільські ради. Згідно ч. 2 ст. з Закону СРСР « Про власність в СРСР», який набрав чинності з 01.07.1990 року, майно селянського господарства належить його членам на праві загальної спільної власності, якщо інше не передбачено законодавчими актами союзної і автономної республіки. Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20, передбачено та роз`яснено судам, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберігалося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частки в його майні. Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю, а частина 4 даної статті зазначає, що право приватної власності є непорушним, що також закріплено і в частині 1 статті 321 ЦК України, яка вказує, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений його чи обмежений у його здійсненні. Право на захист власності викладено у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - «Перший протокол», «Конвенція»): «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів». Фактично ця стаття Першого протоколу складається з трьох частин. Ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є положення про право мирно володіти своїм майном. Тлумачення цього положення як захисту права власності було здійснено Європейським судом з прав людини у справі Маркс проти Бельгії (Marckx v. Belgium), заява №6833/74 від 13.07.1979 р., в якому суд зазначив: «Визнаючи, що кожен має право мирно володіти своїм майном, ст. 1 у своїй суті забезпечує право власності». Таким чином враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, суд оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження той факт, що станом на 15.04.1991 року членами колгоспного двору, які не втратили право на частки в його майні, були [PERSON] , [PERSON] його дружина, [PERSON] , син, то кожен з них мав право на 1/3 частину у праві спільної власності на майно колгоспного двору - житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , тому позивач [PERSON] як член колгоспного двору має право приватної власності на 1/3 частку в праві спільної власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] - тим самим задовольнивши позов в даній частині. Крім того враховуючи вище вказане, суд вважає, що в судовому засіданні знайшли підтвердження ті факти, що померла [PERSON] та померлий [PERSON] за життя були членами колгоспного двору та не втратили право на частки в його майні, то кожен з них мав право на 1/3 частину у праві спільної власності на майно колгоспного двору - житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Іншого порядку встановлення даного факту законом не визначено. Що стосується позовних вимог в частині визнання за позивачами [PERSON] та [PERSON] права на 1/6 частку кожному в праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за вище вказаною адресою, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] та після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , суд зазначає, що зазначене майно входить у спадкову масу та у зв`язку з тим, що позивачі позбавлені можливості отримати право установчий документ у позасудовому порядку це позбавляє їх права на спадкування зазначеного житлового будинку, у зв`язку з чим позов в цій частині також підлягає задоволенню, насамперед як спосіб захисту прав, свобод та інтересів позивачів. Задоволення позову не порушує прав, свобод та інтересів відповідача, а також інших осіб.

Outcome: approved