Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з цим позовом, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що 06 листопада 2017 року близько 09 години 30 хвилин, [PERSON] , маючи посвідчення тракториста-машиніста № АБ 262236 від 04 березня 2010 року категорії «А,В», виконуючи згідно наказу № 4 від 19 лютого 2013 року функції водія філії «Криворізька ДЕД» Дніпропетровського облавтодору, керував технічно справним трактором «МТЗ82», реєстраційний номер [NUMBER] , на 76км+813м проїзної частини автошляху «Дніпропетровськ-Миколаїв», яка проходить по території Криничанського району Дніпропетровської області, у напрямку руху зі сторони м.Кривий Ріг, в сторону м.Дніпро, порушуючи вимоги п.п.1.3., 1.5., 2.3(б) та 10.1 Правил дорожнього руху України, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змінами, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, перед початком руху, по проїзній частині автошляху «Дніпропетровськ-Миколаїв», в районі 76км+813м, допустив наїзд на пішохода [PERSON] , який в момент початку його руху, знаходився попереду трактора «МТЗ82», реєстраційний номер [NUMBER] на проїзній частині автошляху «Дніпропетровськ-Миколаїв». Своїми діями водій [PERSON] грубо порушив вимоги п.п.1.3., 1.5., 2.3(б) та 10.1 Правил дорожнього руху України. Порушення водієм [PERSON] п.10.1 Правил дорожнього руху України знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої, пішоходу [PERSON] , спричинено тяжкі тілесні ушкодження, від яких останній помер [INFO] , приблизно о 09 годині 30 хвилин на 76км+813м автошляху «Дніпропетровськ-Миколаїв», на місці дорожньо-транспортної пригоди. Внаслідок загибелі [PERSON] порушено звичайний життєвий уклад позивачів, які зазнали душевних страждань та сильних переживань внаслідок раптової загибелі близької їм людини, чоловіка та батька позивачів. Тривоги, постійний неспокій, сильне внутрішнє занепокоєння, негативно впливає на результати роботи, сімейних та робочих стосунках, реалізації майбутніх особистих планів у житті позивачів. Вищевказані неправомірні дії відповідача погіршили соціальне благополуччя, порушили нормальні життєві та ділові зв`язки позивачів. Позивачі, посилаючись на вказані обставини, враховуючи той факт, що [PERSON] під час скоєння дорожно-транспортної пригоди, внаслідок якої загинув [PERSON] , перебував у трудових відносинах з філією «Криворізька ДЕД» Дніпропетровського облавтодору, яка є структурним підрозділом юридичної особи Дочірнього підприємства «Дніпропетровський облавтодор «Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», просять стягнути з [PERSON] компенсації моральної шкоди на користь [PERSON] - 20 000 гривень, [PERSON] - 20 000 гривень, [PERSON] - 20 000 гривень, з відповідача Дочірнього підприємства «Дніпропетровський облавтодор «Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на користь: [PERSON] - 500 000 грн. моральної шкоди, завданої смертю її чоловіка, внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, [PERSON] - 500 000 грн. моральної шкоди, завданої смертю її батька, внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, [PERSON] - 500000 грн. моральної шкоди, завданої смертю її батька, внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав, вказаних в позові. Представник відповідача ДП «Дніпропетровський облавтодор «Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» в судове засідання не з`явився. Про час та місце судового розгляду справи повідомлені відповідно до чинного законодавства. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав. Суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши докази в їх сукупності, вважає, що заявлені вимоги позивачів підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому зазначеним кодексом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В судовому засіданні встановлено, що 06 листопада 2017 року близько 09 години 30 хвилин, [PERSON] , перебуваючи у трудових відносинах з філією «Криворізька ДЕД» Дніпропетровського облавтодору, яка є структурним підрозділом юридичної особи Дочірнього підприємства «Дніпропетровський облавтодор «Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», маючи посвідчення тракториста-машиніста № АБ 262236 від 04 березня 2010 року категорії «А,В», виконуючи згідно наказу № 4 від 19 лютого 2013 року функції водія філії «Криворізька ДЕД» Дніпропетровського облавтодору, керував технічно справним трактором «МТЗ82», реєстраційний номер [NUMBER] , на 76км+813м проїзної частини автошляху «Дніпропетровськ-Миколаїв», яка проходить по території Криничанського району Дніпропетровської області, у напрямку руху зі сторони м.Кривий Ріг, в сторону м.Дніпро, порушуючи вимоги п.п.1.3., 1.5., 2.3(б) та 10.1 Правил дорожнього руху України, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змінами, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, перед початком руху, по проїзній частині автошляху «Дніпропетровськ-Миколаїв», в районі 76км+813м, допустив наїзд на пішохода [PERSON] , який в момент початку його руху, знаходився попереду трактора «МТЗ82», реєстраційний номер [NUMBER] на проїзній частині автошляху «Дніпропетровськ-Миколаїв». Своїми діями водій [PERSON] грубо порушив вимоги п.п.1.3., 1.5., 2.3(б) та 10.1 Правил дорожнього руху України. Порушення водієм [PERSON] п.10.1 Правил дорожнього руху України знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв'язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої, пішоходу [PERSON] , спричинено тяжкі тілесні ушкодження, від яких останній помер [INFO] , приблизно о 09 годині 30 хвилин на 76км+813м автошляху «Дніпропетровськ-Миколаїв», на місці дорожньо-транспортної пригоди. Вироком Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2018 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців та цим же вироком суду цивільний позов [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] задоволено частково та було стягнуто з [PERSON] на користь кожної з потерпілих в рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти в розмірі по 20000 гривень. Також стягнуто з дочірнього підприємства «Дніпропетровський облавтодор «Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на користь кожної з потерпілих в рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти в розмірі по 10000 гривень. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 10.05.2019 р. вирок Криничанського районного суду від 20.12.2018 р. в частині призначеного покарання [PERSON] змінено, в частині вирішення цивільних позовів скасовано. Згідно зі ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлене договором або законом. Відповідно до вимог ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частиною другою цієї статті визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. За п. 5 Постанови Пленуму № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу, якщо спеціальною нормою закону не встановлено іншого. Судом встановлено, що на момент заподіяння шкоди, відповідач [PERSON] , перебував у трудових відносинах з філією «Криворізька ДЕД» Дніпропетровського облавтодору, яка є структурним підрозділом юридичної особи Дочірнього підприємства «Дніпропетровський облавтодор «Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України». Порушення [PERSON] п.10.1 Правил дорожнього руху України знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої, пішоходу [PERSON] , спричинено тяжкі тілесні ушкодження, від яких останній помер. Суд вважає встановленим той факт, що позивачам у зв`язку із смертю [PERSON] заподіяна моральна шкода, яка полягає у передчасній втраті близького родича, члена сім`ї. Передчасна втрата близької людини внаслідок дорожньо-транспортної пригоди однозначно спричиняє для позивачів душевні страждання, непоправну втрату життєвих зв`язків із близькою людиною. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Згідно ч.2 ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Враховуючи вищевикладене, суд погоджується із доводами представника позивачів, що позивачі, як дружина та діти померлого [PERSON] , мають право на відшкодування моральної шкоди. Дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди позивачам, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, характеру і глибини моральних страждань, які понесли потерпілі, порушення життєвих планів та життєвих зв`язків, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Суд вважає за необхідне стягнути моральну шкоду частково з відповідача Дочірнього підприємства «Дніпропетровський облавтодор «Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», як з власника джерела підвищеної небезпеки та юридичної особи - підприємства, працівником якого під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків завдано шкоди, у задоволенні позовних вимог до [PERSON] вважає за необхідне відмовити. Згідно п.2 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача дочірнього підприємства «Дніпропетровський облавтодор «Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» в дохід держави 4500 грн. судового збору.

Outcome: partial