Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

Позивачі, [PERSON], [PERSON], у судове засідання не з'явились, надали суду заяву, про уточнення позовних вимог, які підтримали у повному обсязі, просили суд розглянути справу за їх відсутності. Відповідач, [PERSON], у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, в якій зазначила, що не заперечує проти задоволення уточнених позовних вимог позивачів. Просила розглянути справу за її відсутності. Треті особи, [PERSON], [PERSON], у судове засідання не з'явились, надали суду заяви, в яких зазначили, що не заперечує проти задоволення уточнених позовних вимог позивачів. Просили розглянути справу за їх відсутності. Відповідно до ч.4ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Судом в ході судового розгляду справи були дослідженні наступні документи: копія технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS]; копія постанови Ренійської районної державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.01.2014р.; копія будинкової книги для прописки громадян у житловому будинку [ADDRESS]; копія паспорту громадянки України - [PERSON], серії [NUMBER]; копія свідоцтва про шлюб між [PERSON] та [PERSON], серії [NUMBER]; копія листа Ренійської районної державної нотаріальної контори від 08.01.2014р. № 6/01-16; копія свідоцтва про народження [PERSON], серії [NUMBER]; копія свідоцтва про народження [PERSON], серії [NUMBER]; копія паспорту громадянки України - [PERSON], серії [NUMBER]; копія довіреності [PERSON] на ім'я [PERSON] від 14.08.2013р.; копія паспорту громадянки України - [PERSON], серії [NUMBER]; копія інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 25.09.2013р. № 35230809; копія інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 25.09.2013р. № 35230708; копія витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 28.05.2008р. № 14782593; копія інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 25.09.2013р. № 35230694; копія свідоцтва № 422 про право власності на житло від 29.10.1999р.; копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 07.11.2013р.; копія довідки КО «ЖКС Ренійської міської ради» від 11.10.2013р. № 158; копія звіту про проведення незалежної оцінки вартості 2/7 частини житлового будинку [ADDRESS] від 28.10.2013р.; лист-відповідь Ренійського РС ГУДМС України від 10.02.2014р. за № 811; копія свідоцтва про смерть [PERSON], серії [NUMBER]; копія свідоцтва про смерть [PERSON], серії [NUMBER]; квитанція про оплату судового збору. Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що позивачі подали заяву про зменшення розмірі позовних вимог, згідно якої просили визнати за ними право власності на 2/7 частини житлового будинку [ADDRESS], в рівних частках (по 1/7 частині кожній). В ході судового розгляду справи, встановлено, що [INFO] померла бабуся позивачів - [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/7 частини житлового будинку [ADDRESS]. Під час життя [PERSON] заповіт не залишила, тому спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] був батько позивачів [PERSON], який у встановлений законодавством строк не звернувся до нотаріусу із заявою про прийняття спадщини. Однак, [PERSON] прийняв спадщину фактичним вступом в управління та володіння майно, на підставі ст.549 ЦК України 1963 р., про що свідчить відмітка у будинковій книзі, в якій зазначено, що [PERSON] був зареєстрований у спадковому будинку із 1977р. Таким чином, батькові позивачів - [PERSON] стало належати 2/7 частини житлового будинку, із яких 1/7 частина належала йому на підставі свідоцтва № 422 про право власності на житло від 29.10.1999р., а інша 1/7 частина успадкована після смерті матері [PERSON] [INFO] помер [PERSON] - батько позивачів. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 2/7 частин житлового будинку [ADDRESS]. Під час життя батько позивачів не залишив заповідального розпорядження, тому спадкоємство здійснюється за законом. Його спадкоємцями за законом першої черги є позивачі [PERSON], [PERSON] (діти спадкодавця) та відповідач по справі - [PERSON] (дружина спадкодавця). Треті особи по справі є співвласниками спадкового будинку. Позивачі у встановлений законодавством шестимісячний строк для прийняття спадщини звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, про що свідчать витяги зі спадкового реєстру, які містяться в матеріалах справи. Відповідач [PERSON] на спадщину не претендує та не заперечує проти задоволення позовних вимог позивачів, про що свідчить її заява від 10.06.2014р. № 3793. Пізніше, позивачі звернулись до державного нотаріусу для оформлення свідоцтва про право, але державний нотаріус відмовив позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, посилаючись на те, що на спадковий будинок відсутні правовстановлюючі документи. Позивачі, це пояснюють тим, що його батько за життя не встиг зареєструвати своє право власності належним чином. З огляду на вищенаведене, позивачі вважають, що прийняли спадщину після померлого батька, й мають усі законні підстави для визнання за ними право власності на спадкове майно, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що по справі мають місце правовідносини, пов'язані із спадкуванням за законом. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Спадкування за законом має місце, коли воно не змінено заповітом. Як виходить з матеріалів справи, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/7 частину житлового будинку [ADDRESS], яку в порядку п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України 1963 р. прийняв батько позивача, але юридично її не оформив. Згідно прикінцевих та перехідних положень ЦК України, якій набрав чинності з 01 січня 2004р. п.5 «правила книги шостої Цивільного Кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом». Ст.1216 ЦК України визначає, що спадкоємством є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Ч.1ст.1217 ЦК України визначає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відкриття спадщини регулюється нормою ст.1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч.1ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Після смерті батька [PERSON], позивачі прийняли спадщину в порядку ст. 1269 ЦК України, оскільки подали заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Відповідач, [PERSON] спадщину не прийняла та не заперечує проти визнання права власності на спадкове майно за позивачами. Факт прийняття позивачами спадщини після смерті батька, знайшли своє належне підтвердження в ході розгляду справи. Однак, позивачі не можуть оформити спадщину в нотаріальному порядку, оскільки відсутні відповідні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Підстав, які б не дозволяли перехід права власності від померлого [PERSON] до позивачів, судом не встановлено. Згідно п.11ч.1ст.346 ЦК України, право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника. Право власності [PERSON], припинилось у зв'язку з його смертю, а право власності позивачів може виникнути тільки на підставах, які не заборонені законом, у тому числі у разі спадкування. З урахуванням викладених позивачами та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивачів щодо визнання за ними права власності на спадкове майно. Виходячи з вищевикладеного та

Outcome: approved