Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з позовом до Карапчівської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, третя особа,яка не заявляє самостійних вимог, відділ Держземагенства у Вижницькому районі Чернівецької області про визнання права власності на спадкове майно. В позові вказував, що [INFO] померла їх мати - [PERSON], яка проживала [ADDRESS] . Після її смерті залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки загальною площею 0, 5535 га, з яких: 0, 2500 га. для обслуговування житлового будинку та 0,3535 га. для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується копією державного акта на право власності на землю серії [NUMBER] від 22 серпня 2002 року, яка розташована на території Карапчівської сільської ради Вижницького району. Як спадкоємці першої черги по закону після смерті [PERSON] своєчасно прийняли спадщину, що підтверджується постановою державного нотаріуса від 23.02. 2015 року №141/02-31. Крім них інших спадкоємців першої черги чи осіб, що мають право на обов»язкову частку у спадковому майні немає. Житловий будинок, що розташований за адресою [ADDRESS] належить їм [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині кожному на підставі договору дарування від 6 травня 1993 року, що зареєстрований в реєстрі за номером №12, що підтверджується копією технічного паспорта, та витягом із реєстрації прав власності на нерухоме майно. Вони своєчасно прийняли спадщину, оскільки в шестимісячний термін звернулися до Вижницької державної нотаріальної контори з відповідною заявою про оформлення спадщини та видачу ним свідоцтва про право на спадщину земельну ділянку загальною площею 0.5535 га. з яких 0.2500 га. для обслуговування житлового будинку та 0.3535 га. для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується постановою державного нотаріуса від 23.02. 2015 року Однак своєю постановою від 23.02.2015 року №141/02-31 державний нотаріус відмовив ним у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в зв»язку з тим, що ними не були надані належним чином оформлені документи, надане майно, а вчинення - нотаріальної дії без витягу з Державного земельного кадастру та без зазначення у кадастрового номера в свідоцтві про право на спадщину, суперечить чинному законодавству. З даного приводу вони звернувся у відділ Дерземагенства у Вижницькому районі роз»яснили, що неможливо в даний час присвоїти кадастровий номер за вказаним земельним ділянкам, оскільки для цього потрібно виготовити нові державні акти, і їх повинен отримати власник земельної ділянки, тобто їх мати [PERSON], але оскільки вона померла, то спадкоємцям державний акт не видається. У них немає підстав оскаржувати постанову про відмову у вчинення нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку, оскільки в той період коли видавався вказаний державний кадастрові номери земельним ділянкам не присвоювалися тому, що в той час взагалі не було такої установи як відділ державного земельного кадастру. Винести рішення, яким визнати за ними [PERSON] та [PERSON] право власності на спадкове майно, а саме по 1/2 кожному на земельну ділянку площею площею 0,5535 га з яких 0,25 га. для обслуговування житлового будинку та 0.3535 га. для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується копією державного акта на право власності на землю серії [NUMBER] від 22 серпня 2002 року, яка розташована на території Карапчівської сільської ради Вижницького району, та раніше належала [PERSON]. Позивачі в судове засідання не з»явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи . В адресованій суду заяві просять розглядати справу у їх відсутність, позов підтримують в повному обсязі. Представник Карапчівської сільської ради в судове засідання не з'явився, хоча повідомлений про день, годину та місце слухання справи належним чином, від нього поступила письмова заява про розгляд справи без його участі, позов визнав, щодо визнання права власності на спадкове майно за позивачем не заперечував. Третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог: представник відділу Держземагенства у Вижницькому районі Чернівецької області в судове засідання не з»явився. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги є обґрунтованими і підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачі є спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON], яка померла, [INFO]. Після її смерті залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки загальною площею 0, 5535 га., з яких: 0, 2500 га. для обслуговування житлового будинку та 0,3535 га. для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується копією державного акта на право власності на землю серії [NUMBER] від 22 серпня 2002 року, яка розташована на території Карапчівської сільської ради Вижницького району. Житловий будинок, що розташований за адресою [ADDRESS] належить їм [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині кожному на підставі договору дарування від 6 травня 1993 року, що зареєстрований в реєстрі за номером №12, що підтверджується копією технічного паспорта, та витягом із реєстрації прав власності на нерухоме майно. Вони своєчасно прийняли спадщину, оскільки в шестимісячний термін звернулися до Вижницької державної нотаріальної контори з відповідною заявою про оформлення спадщини та видачу ним свідоцтва про право на спадщину земельну ділянку загальною площею 0.5535 га. з яких 0.2500 га. для обслуговування житлового будинку та 0.3535 га. для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується постановою державного нотаріуса від 23.02. 2015 року Крім позивачів інших спадкоємців, які б мали право на обов»язкову частку в спадковому майні не має. Однак постановою від 23.02.2015 року за №141/02-31 державний нотаріус відмовив позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в зв»язку з тим, що ними не були надані належним чином оформлені документи, на дане майно, а вчинення - нотаріальної дії без витягу з Державного земельного кадастру та без зазначення у кадастрового номера в свідоцтві про право на спадщину, суперечить чинному законодавству. Як вбачається з копії державного акту серії [NUMBER] виданого 22.08.2002 року Карапчівської сільською радою [PERSON], кадастровий номер земельної ділянки не зазначений. Згідно ст.3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.01.2013 року права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ст.16 вказаного Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом. Згідно вимог ст.19 вищезазначеного Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили. Згідно до п.п.9 п.27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно є: державний акт на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою. Відповідно до вимог Інструкції «Про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею у тому числі на умовах оренди», яка затверджена наказом Державного Комітету України по земельним ресурсам 04.05.1999 року №43, присвоєння кадастрового номера земельній ділянці при видачі Державного акта про право приватної власності на землю, на той час нічим не було передбачено. Згідно ст.125 ЗК України, право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності на земельну ділянку, а згідно ст.126 ЗК України встановлено, що право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця. Згідно ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Враховуючи зазначені вимоги закону, а також з урахуванням наведених вище досліджених судом доказів, суд вважає, що державний акт про право приватної власності на землю, який був виданий 22.08.2002 року є дійсними на сьогоднішній день, позивачі прийняли спадщину, а тому позовні вимоги про визнання права власності на спадкове майно є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному об'ємі. На підставі ст.ст. 182, 328, 392, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved