Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

Позивачка\~ [PERSON] ( [INFO] , [ADDRESS] , ІПН [NUMBER] ) до [PERSON] ( [INFO] , [ADDRESS] , ІПН [NUMBER] ) про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Свої вимоги мотивує тим, що 27.07.2013 року між нею та відповідачем було укладено шлюб у Черкаському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що складено актовий запис № 893. У шлюбі народилось двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що діти проживають з нею, за місцем реєстрації. 22.07.2020 року рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси шлюб було розірвано. Також, позивач зазначає, що старша дитина [PERSON] має затримку психічного розвитку та потребує додаткової корекційно - розвиткової роботи, відвідування спеціалістів та спеціального дошкільного закладу, що потребує додаткових витрат. Такий рівень утримання дітей вона одна не зможе забезпечити. Просить стягнути з [PERSON] га її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/2 частки з усих видів заробітку(доходу), але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину окремо, шомісячно, і до повноліття дитини. 09 листопада 2020 року ухвалою суду було відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання з викликом сторін. 17.12.2020 року від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву про стягнення аліментів на дітей. Просив позов задовольнити частково та стягнути аліменти на утримання [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини від його заробітку ,але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого законом для дитини відповідного віку на кожну дитину. Позивач [PERSON] в судовому засіданні 26.01.2021 року уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки з усих видів заробітку(доходу), але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину окремо, шомісячно, і до повноліття дитини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Суд, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 81 цього Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Докази надаються сторонами та іншими.. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2,3 ст. 77 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК). Судом встановлено, що сторони з 27.07.2013 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 липня 2020 року шлюб між ними розірвано. За час подружнього життя в них народилися діти: [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва Серії [NUMBER] ) та [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва Серії [NUMBER] ). Згідно свідоцтв про народження, в графі «батько» вказаний [PERSON] . В судовому засіданні встановлено, що діти проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Угоду про сплату аліментів у добровільному порядку між сторонами не досягнуто. Стан здоров`я та матеріальне становище відповідача дозволяє йому утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аліменти це обов`язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім`ї інших, які потребують цього. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Статтею 182 СК України\~визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначаються судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після\~досягнення повноліття\~найстаршою дитиною\~ніхто з\~батьків не\~звернувся до\~суду з\~позовом про\~визначення розміру\~аліментів на\~інших дітей,\~аліменти стягуються\~за вирахуванням\~тієї рівної\~частки,\~що припадала\~на дитину,\~яка досягла\~повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч. 1 ст.191\~Сімейного Кодексу\~України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За таких обставин [PERSON] зобов`язаний утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Суд враховує, що відповідач має задовільний стан здоров`я, його працездатність, те що він не є інвалідом, не має тяжких захворювань (відсутність доказів, які могли б спростувати встановлені дані факти) та той факт, що відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів саме в такому розмірі , як зазначила позивачка у уточнюючих позовних вимогах на двох дітей. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Приймаючи до уваги викладене, з метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів неповнолітніх дітей\~ [PERSON] та [PERSON] , суд вважає, що виходячи з того, що обоє батьків мають обов`язок утримувати дітей, відповідач не має інших аліментних зобов`язань, позов підлягає задоволенню. Тому необхідно\~стягнути з\~відповідача на\~користь позивача\~аліменти на\~утримання неповнолітніх\~дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки з усих видів заробітку(доходу), але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину окремо та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, і до повноліття дітей. Разом з цим, суд вважає за належне роз`яснити сторонам, що відповідно до\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них, а також положення\~ст. 185 СК України\~щодо обов`язку того з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Одночасно суд роз`яснює, що\~ст. 196 СК України\~передбачена відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. У відповідності до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу аліментів за один місяць. Також з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп., згідно ст. 141 ЦПК України. На підставі ст.ст. 80, 180-182, 191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved