Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

Позивачка 28.12.2017 року звернулась до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що її чоловік [PERSON] [INFO] потрапив в дорожньо-транспортну пригоду і від отриманих травм помер 24.03.2017 року. Після його смерті відкрилася спадщина. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти, той з подружжя, який його пережив та батьки. У шлюбі із спадкодавцем у них народився син - [PERSON], [INFO]. В установлений законом 6-місячний термін вони звернулися до нотаріуса в нотаріальну контору Полтавського району. Вона з заявою про прийняття спадщини, а син - з відмовою. Щодо батьків покійного : мати -[PERSON], [INFO], померла 27 лютого 2013 року, свідоцтво про смерть І-КЕ № 237389, видане 27 лютого 2013 року виконавчим комітетом Микільської сільської ради Полтавського району Полтавської області, а відомості про батька відсутні. За 22 роки подружнього життя у них в сім» ця тема не обговорювалася, тому вони з сином не знають хто він і де. [PERSON] є спадкоємцем за законом, це зазначено в постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії після її чоловіка - [PERSON], померлого 24 березня 2017 року, свідоцтво про смерть І-КЕ № 344492, видане Микільською сільською радою Полтавського району Полтавської області 29 березня 2017 року. Факт шлюбних відносин із спадкодавцем стверджується свідоцтвом про шлюб 1-КЕ № 267197 видане Микільською сільською радою Полтавського району Полтавської області 25 лютого 1995 року. Згідно ст. 1298 ЦК України після шести місяців після відкриття спадщини та ст. 1297 ЦК України вона звернулася до Полтавської районної державної нотаріальної контори отримати свідоцтво про право на спадщину. 23 листопада 2017 року вона успадкувала приватизовану земельну ділянку площею 0,25 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в селі Кашубівка, вулиця Затишна ( Кірова ), 27А Полтавського району Полтавської області, яка належала її чоловікові та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок в с. Кашубівка, вулиця Затишна ( Кірова ), будинок 27А, нотаріус видати відмовилась через не надання нею правовстановчого документу, підтверджуючого право власності померлого на вищевказаний будинок. Нотаріус Полтавської державної нотаріальної контори подала запит від 22 листопада 2017 року до КП «БТІ та містобудування Полтавського району» про надання інформації спадкоємцю, чи реєструвалося право власності на вказаний обєкт нерухомого майна, що належав померлому. Відповідь надана у вигляді довідки вих. № 760 від 04 грудня 2017 року про те, що відомості стосовно реєстрації прав власності за померлим [PERSON] відсутні. Дублікат правовстановчого документу виготовити не можливо, тому нотаріус видала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Згідно п.З ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Тому, згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. А ст. 16 ЦК України говорить, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Тому, у зв'язку з тим, що її право на спадкування порушене, вона змушена звернутися до суду про визнання права власності на житловий будинок та господарські будівлі та споруд за законом. Житловий будинок, щодо якого вона звертається з позовом після померлого [PERSON] розташований на земельній ділянці, що належить їй згідно свідоцтва про право на спадщину за законом. В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності на земельну ділянку, форма власності приватна, розмір частки 1 ( ціла ) на [PERSON]. Цей будинок вони побудували разом з померлим ще в 2011 році, вселилися сімєю і фактично проживають по теперішній час. В 2012 році постало питання газифікації будинку, вони взяли дозвіл на розробку та виготовлення технічної документації на підключення до мережі газопостачання, але все припинилося в звязку з відсутністю правоустановчих документів. В грудні 2012 року виготовили технічний паспорт на будинок, але свідоцтво про право власності померлий не отримав по причині утворення реєстраційної служби Полтавського району і відсутності механізму прийняття в експлуатацію новозбудованих будинків ( як пояснили в ДАБК ). Документального підтвердження відмови немає, бо на той час вона навіть не уявляла, що таким чином доведеться доводити право власності на будинок. При повторному зверненні в травні 2013 року з'ясувалося, що технічний паспорт вже недійсний. За браком коштів до питання оформлення документів на будинок вони не поверталися. Те, що вищевказаний будинок належав померлому свідчать такі документи : паспорт на забудову садиби в сільському населеному пункті України від 1997 року, технічний паспорт на садибний ( індивідуальний ) житловий будинок від 28 грудня 2012 року, дозвіл на підведення електричного струму до житлового будинку з встановленням електричного лічильника від 29 серпня 2008 року, дозвіл на розробку та виготовлення технічної документації на підключення до мережі газопостачання з встановленням опалювального приладу від 06 вересня 2012 року та державний акт на земельну ділянку взамін якого вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом 23 листопада 2017 року. Згідно п.1ст.375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, а п.2 ст.375 ЦК України стверджує, що власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Тож її чоловік набув право власності на житловий будинок, але не отримав підтверджуючого документу. На технічному паспорті на житловий будинок виготовлений станом на 28.12.2012 року не зазначалося що він збудований самовільно, але це зазначено на технічному паспорті виготовленому станом на 08.12.2017 року КП « БТІ та містобудування Полтавського району». Згідно п.1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту. Земельна ділянка використовується за цільовим призначенням, але проектна документація, як зясувалося, застаріла і не відповідає сучасним вимогам законодавства до забудовника. Так, як вона є власником земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок, посилаючись на п.5 ст. 376 ЦК України ( на вимогу власника ( користувача ) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб ) просить суд за нею визнати право власності на цей житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що розташовані на її земельній ділянці. Це не порушує права інших осіб. Прохала визнати за нею - [PERSON], [INFO] ( ідентифікаційний номер [NUMBER] ) право власності на житловий будинок літ. «А-1, а, а1» загальною площею 81,5 кв.м., житловою площею 40,1 кв.м та господарські будівлі та споруди : сарай ( тимчасовий ) - літ. «а2», сарай - літ. «Б», вбиральню - літ. «В», вхідний погріб - літ. «Г», сарай ( тимчасовий ) - літ. «Д», свердловину - літ. «№ 1», хвіртку - літ. «№ 2», огорожу - літ. «№ 3» в с. Кашубівка, вулиця Затишна, будинок 27А Полтавського району Полтавської області в порядку спадкування за законом після [PERSON], померлого 24 березня 2017 року. В судове засідання сторони у справі не з»явилися, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Де, позивачка ) позов підтримала та прохала задовольнити ( а. с. 46 ). Представник Микільської сільської ради Полтавського району не висловив заперечень щодо позову ( а. с. 47-48 ). Тому, суд вважає за можливе, розгляд справи по суті у відсутності не з»явившихся сторін по наявним матеріалам справи та за наявності від них відповідних заяв. Судом встановлено всі обставини, на які послалася в позові позивачка і вони підтверджуються матеріалами справи на а. с. 5 27, 39-41, 49. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню відповідно до ст. 375, 377, 1261, 1296, 1297 ЦК України, так як власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право.

Outcome: approved