Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

Позивачка 13 серпня 2015 року звернулась до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів (а.с.2-3). В обґрунтування позовних вимог зазначила, що на підставі рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 лютого 2009 року із відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно. У звязку із тим, що відповідач неналежно виконує свої обовязки по сплаті аліментів, за ним утворилась заборгованість, яка станом на 01.06.2015 року складає 42\~892,61 грн., та пеню за прострочення сплати аліментів за період із серпня 2013 року по травень 2015 року у розмірі 6\~868,45 грн. Посилаючись на викладені обставини та уточнивши свої вимоги, позивачка просила суд стягнути із відповідача на свою користь заборгованість по аліментам в сумі 49\~805,81 грн. та неустойку у вигляді пені за прострочення сплати аліментів в сумі 6\~868,45 грн. Позивачка в судове засідання не зявилась, Про день, час та місце судового розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку. До суду надала письмову заяву, в якій просила справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити (а.с.25). Відповідач в судове засідання не зявився. Про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення з відміткою про вручення адресату в матеріалах справи (а.с.15). Про причини своєї неявки не повідомив, письмових заяв про розгляд справи без своєї присутності не надсилав. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд, заслухавши пояснення сторін, зясувавши обставини по справі та перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що [PERSON] народилась 17 серпня 2007 року у батьків: [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11\~лютого 2009 року із [PERSON] стягнуто аліменти на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частин всіх видів його доходів щомісячно, починаючи з 01.09.2008 року і до досягнення дитиною повноліття на користь [PERSON] (а.с.7). Згідно довідки-розрахунку, за період з серпня 2013 року по листопад 2015 року відповідач має заборгованість по сплаті аліментів у сумі 49\~805,81 грн. (а.с.26). Згідно ст. 196 Сімейного Кодексу України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до ч.2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Судом встановлено, що відповідач дійсно ухилявся від сплати аліментів на утримання дружини, що було визнано ним, а тому зобовязаний сплатити неустойку за кожен день листопад 2015 року слід обраховувати, виходячи з того, що розмір неустойки за кожен місяць прострочення становитиме 30% суми несплачених аліментів за місяць, який має 30 днів, або 31% за місяць, який має 31 день. При цьому, сума боргу за попередній місяць не додається до заборгованості на наступний місяць, а отже неустойка має нараховуватись за кожен місяць окремо від визначеного розміру аліментів без додавання суми нарахованих аліментів. Згідно пункту 22\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15\~травня\~\~2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~та ч. 2\~ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені), розмір якої може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Відповідач жодних доказів на підтвердження свого матеріального та сімейного стану суду не надав. Аналізуючи подані докази, суд приходить до висновку, що заборгованість [PERSON] по аліментам утворилася в силу причин, що викликані внаслідок неналежного виконання ним покладеного обовязку на утримання дитини. Таким чином, оцінивши надані позивачем докази, розглянувши спір в межах заявлених вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, у звязку із чим, із [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню сума заборгованості по аліментам в розмірі 49\~805,81 грн., а також, сума неустойки за прострочення сплати аліментів у розмірі 6\~868,45 грн. Вирішуючи питання щодо судових витрат суд враховує, що позивач звільнений від сплати судових витрат, позовні вимоги підлягають задоволенню, тому із відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сплачений нею судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved