Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вищезазначеним позовом, та просять постановити рішення яким: - встановити факт, що земельна ділянка площею 1.9027 га, кадастровий номер 5121487000:01:004:0149, що розташована на території Червоноармійської (нині Кубейської) сільської ради Болградського району Одеської області, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно Витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ - 5112798952019, сформованого Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області 11.12.2019 року, належить [PERSON] ; - визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті матері, [PERSON] , померлої [INFO] право власності на земельну ділянку площею 1.4293 га, кадастровий номер 5121487000:01:003:0413, що розташована на території Червоноармійської (нині Кубейської) сільської ради Болградського району Одеської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; - визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] право власності на земельну ділянку площею 1.9027 га, кадастровий номер 5121487000:01:004:0149, що розташована на території Червоноармійської (нині Кубейської) сільської ради Болградського району Одеської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В обгрунтування позову, позивачі стверджують, що вони є спадкоємцями за законом першої черги після смерті їх матері [PERSON] , померлої [INFO] . Своєчасно звернувшись до нотаріуса з питання оформлення спадщини їм було відмовлено, в зв`язку з наявністю розбіжностей даних спадкодавця в державному акті та витягу з Державного земельного кадастру про земельні ділянки НВ-5112798952019, сформованого Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області 11.12.2019 року. Зазначене стало приводом для звернення до суду. Позивачі до суду не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с.25,48). В позовній заяві зазначили клопотання про розгляд справи у їх відсутність. Також окремо подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність та підтримання позовних вимог (а.с.83, 84). Відповідач - Кубейська сільська рада Болградського району Одеської області до суду не прибула, про час та місце розгляду справи сповіщався відповідно до вимог чинного законодавства, про що в справі є відповідні докази (а.с.25.48). Позовні вимоги визнав у повному обсязі, та справу просив розглянути у відсутність представника (а.с.51). Згідно ст.200 ч.3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Беручи до уваги, що відповідач визнає позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Щодо встановлення юридичного факту: Конституція України гарантує право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. З точки зору права всі життєві факти, які так чи інакше зачіпають суспільні відносини поділяються на юридично значимі та юридично байдужі, з якими право не зв`язує будь-яких юридичних наслідків. Таким чином, не всі життєві обставини є юридичними фактами. Життєві факти (обставини) стають юридичними фактами не самі по собі чи в силу будь-яких особливих властивостей, а в результаті визнання їх такими державою та закріплення у законі. Згідно з частиною першою та пунктом п`ятим частини другої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пункт 6 частини першої ст.315 ЦПК України визначає, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Зі змісту зазначеної норми права, а також роз`яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» випливає, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Отже, у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. При зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту важливе значення має мета його встановлення, оскільки саме вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. Разом з цим, оскільки з позовної заяви вбачається спір про право, так як встановлення даного юридичного факту необхідно позивачам [PERSON] та [PERSON] для оформлення спадкових прав після смерті їх матері, зазначені вимоги заявлені в позовному провадженні разом з вимогами про визнання права власності в порядку спадкування. Так, судом встановлено, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №663665 виданого 26.11.2007 року, громадянці [PERSON] належить земельна ділянка розміром 1.90 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області (а.с.13). Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, номер витягу НВ-5112798952019 дата формування 11.12.2019 року, за наданою на заявою (запитом) [PERSON] 10.12.2019 року, ЗВ-9914818622019, слідує, що за даними, за якими здійснювався пошук інформації у Державному земельному кадастрі - кадастровий номер земельної ділянки 5121487000:01:004:0149, місце розташування: Одеська область, Болградський район, Червоноармійська сільська рада. Цільове призначення: 01.01 Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Категорія земель - Землі сільськогосподарського призначення. Вид використання земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Форма власності - Приватна власність. Площа земельної ділянки, гектарів - 1.9027. Належить [PERSON] . Документ, який є підставою для виникнення права - Свідоцтво про право на спадщину свідоцтво про право на спадщину за законом Болградська районна державна нотаріальна контора Одеської області 18.01.2006 року за №193. Документ, що посвідчує право власності : державний акт від 26.11.2007 року ЯЕ 663665 (а.с.15-17). Таким чином вбачається очевидність допущеної помилки при реєстрації земельної ділянки Болградським районним відділом ОРФ ДП «Центр ДЗК» від 26.11.2007 року, де по батькові власника земельної ділянки зазначено « [PERSON] » замість « [PERSON] ». В свідоцтві про смерть серії [NUMBER] від 27.12.2017 року прізвище, ім`я та по батькові померлої зазначено - « [PERSON] » (а.с.8). Досліджені документи, є безумовним доказом того, що у витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-5112798952019 сформованого Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області 11.12.2019 року, невірно зазначено по батькові власника: має бути зазначено « [PERSON] », а не « [PERSON] », а відтак суд вважає встановленим факт того, що земельна ділянка площею 1.9027 га, кадастровий номер 5121487000:01:004:0149, що розташована на території Червоноармійської(нині Кубейської) сільської ради Болградського району Одеської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-5112798952019, сформованого Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області 11.12.2019 року, належить [PERSON] . Щодо визнання права власності: Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст.1217 ЦПК України. У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов`язання встановлено законодавством у зв`язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. За ч. 2 ст. 182 ЦК України, право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії [NUMBER] , виданим на підставі запису акту про смерть № 1772 від 27.12.2017 року, складеним Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.8). Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина, до складу якої окрім іншого майна також входять: - земельна ділянка площею 1.43 га, кадастровий номер 5121487000:01:003:0413, що розташована на території Червоноармійської (нині Кубейської) сільської ради Болградського району Одеської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №093234 від 07.06.2004 року (а.с.14), витягом із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки за кадастровим номером земельної ділянки: 5121487000:01:003:0413, розташованої на території Червоноармійської сільської ради Болградського району Одеської області, площею 1.4293 га, що складає 47 776.89 гривен (а.с.39). - земельна ділянка площею 1.90 га, кадастровий номер 5121487000:01:004:0149, що розташована на території Червоноармійської (нині Кубейської) сільської ради Болградського району Одеської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №663665 від 26.11.2007 року (а.с.13), витягом із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки за кадастровим номером земельної ділянки: 5121487000:01:004:0149, розташованої на території Червоноармійської сільської ради Болградського району Одеської області, площею 1.9027 га, яка складає 58862.74 гривен (а.с.38). Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є: - донька, позивач [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] (а.с.10), та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 17.12.1978 року (а.с.11); - донька, позивач [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] , виданим 08.09.1958 року Червоноармійським ЗАГС Болградського району Одеської області на підставі актового запису №104 (а.с.9), та свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 02.09.1978 року виданим Червоноармійською сільською радою Болградського району Одеської області (а.с.9). Згідно довідки Кам`янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за №942 від 23.05.2018 року померла [INFO] [PERSON] , дійсно на день смерті проживала та була зареєстрова на за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Позивачі звернулися 18 червня 2018 року з заявами до приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Крижановської С.М. про прийняття спадщини, та було заведено спадкову справу за № 39/2018 (а.с.55-82). Однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я позивачів в зв`язку з наявністю розбіжностей в наданих документах на одну із земельних ділянок (а.с.21). З матеріалів спадкової справи (а.с.52-82) також вбачається, що позивачі, які є спадкоємцями за законом першої черги уклали 25 жовтня 2020 року договір про розподіл спадкового майна між спадкодамцями за законом (а.с.40). Відповідно до цього договору сторони дійшли згоди за домовленістю, так: Спадкоємець [PERSON] , [INFO] на оформлення 1/2 частки земельної ділянки площею 1,4293 га. кадастровий номер 5121487000:01:003:0413, що розташована на території Червоноармійської сільської ради, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва сільськогосподарського виробництва, належної на праві власності спадкодавцю [PERSON] не претендує та про свої права на частку цієї земельної ділянки не заявляла, в свою чергу Спадкоємець [PERSON] [INFO] , будучи спадкоємцем в порядку статті 1261 ЦК України не заявляла про свої права та оформлення 1/2 частки земельної ділянки площею 1,9027 га, кадастровий номер 5121487000:01:004:0149, що розташована на території Червоноармійської сільської ради, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і одержання ними, Спадкоємцями за законом передача у власність майна буде відбуватись наступним чином : За [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті матері, [PERSON] , померлої [INFO] визнати право власності на земельну ділянку площею 1,9027 га, кадастровий номер 5121487000:01:004:0149, що розташована на території Червоноармійської сільської ради, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За [PERSON] , в порядку спадкування за законом після смерті матері, [PERSON] померлої [INFO] визнати право власності на земельну ділянку площею 1,4293 га, кадастровий номер 5121487000:01:003:0413, що розташована на території Червоноармійської сільської ради, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва сільськогосподарського виробництва. В цьому договору також відображено, що: 1. Спадкоємці за законом заявляють, що укладення даного договору не порушує їх прав та інтересів інших осіб (свою позицію виклали в позовній заяві). 2. Спадкоємці [PERSON] та [PERSON] заявляють, що вони є єдиними спадкоємцями, які заявили про своє право на оформлення спадку після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . 3. Даний договір набуває чинності з моменту його укладення 4. Сторонам роз`яснено положення чинного законодавства щодо порядку укладення договорів про одержання спадкоємцями за законом права на спадкування, підстав та наслідків визнання їх недійсними, зміст статей 203, 1258-1285 Цивільного кодексу України. 5. Вони, Спадкоємці за законом підтверджують, що цей договір відповідає їх дійсним намірам і не носить характеру фіктивного та удаваного правочину, укладається ними у відповідності зі справжньою їх волею, без будь-якого застосування фізичного чи психічного тиску та на вигідних для них умовах і не є результатом впливу тяжких обставин, договір укладається ними без застосування обману чи приховування фактів, які мають істотне значення, вони однаково розуміють значення, умови договору, його природу і правові наслідки, бажають настання саме тих правових наслідків, що створюються даним договором, а також свідчать, що договором визначені всі істотні умови, про що свідчать їх особисті підписи на договорі. 6. Спадкоємці підтверджують, що домовились і не мають жодних зауважень, доповнень або суперечностей відносно умов цього договору. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ч.1 ст.1267 ЦК України). Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтею 1268 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Ця норма означає, що спадкоємці не можуть прийняти частину спадщини, відмовившись від іншої - спадкоємці або приймають всю спадщину, або відмовляється від усієї спадщини. В тому випадку, коли спадкоємці прийняли спадщину, вони мають право укласти між собою договір про розподіл спадкового майна. Договір про розподіл спадкового майна укладається спадкоємцями до видачі свідоцтв про право на спадщину і є підставою для подальшої видачі свідоцтв відповідно до закону та укладеного договору. Такий договір укладається у письмовій формі. В договорі має бути охоплене все майно, яке належить до складу спадщини. При цьому слід зазначити, що при укладанні договору не ураховується вартість майна, яке розподіляється між спадкоємцями - майно не обов`язково має бути рівноцінним. Згідно положень ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Статтею 1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Приписами ст. 1225 ч.1 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. «а» ч.3 ст. 152 Земельного Кодексу України. Частиною 2 ст. 373 ЦК України передбачено, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельні ділянки виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності та його державної реєстрації. Таким чином, позивачі, як спадкоємці за законом, вважаються такими, що прийняли спадщину, яка відкрилася після смерті матері [PERSON] . На підставі, що передбачена законом, тобто в порядку спадкування, позивачі набули право на це майно, тобто на земельні ділянки площею 1.9027 га та площею 1.4293 га у межах згідно з планом, розташованих на території Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області згідно укладеного між ними договору про розподіл спадкового майна. При таких обставинах суд приходить до висновку про те, що вимоги позивачів про визнання права власності на земельні ділянки є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.125, 152 Земельного Кодексу України, ст.ст.182, 328, 373, 1216-1218, 1225, 1261, 1267, 1268, 1269 ЦК України та

Outcome: approved