Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер їх брат [PERSON], який за життя мав на праві спільної сумісної власності разом з батьком - [PERSON] та братом [PERSON] квартиру [ADDRESS], згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 02.06.1993 року. Але державну реєстрацію права власності на квартиру вони не здійснили. На час смерті [PERSON] разом з ним був зареєстрований та проживав його батько - [PERSON], який фактично прийняв спадщину. [INFO] [PERSON] - помер. В шестимісячний строк позивачі подали заяви про прийняття спадщини, але за свідоцтвом про право на спадщину звернулись лише в 2013 році, однак у видачі свідоцтва їм було відмовлено у зв'язку з тим, що правовстановлюючий документ на спадкове майно - свідоцтво про право власності на квартиру, не зареєстроване у відповідному реєстраційному органі, відсутня реєстрація в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно, а без цього, відповідно до п.п.4.14, 4.15, 4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5, зазначена нотаріальна дія не може бути вчинена. Крім позивачів, спадкоємцем першої черги за законом є [PERSON], але він в шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини не звернувся, разом зі спадкодавцем зареєстрованим не був та не проживав. Таким чином, позивачі, не маючи наміру відмовлятись від прийняття спадщини після смерті батька, оформити прийняття спадщини не мають можливості з причин відсутності реєстрації права власності спадкодавця на спірну квартиру в реєстраційному органі. Крім того, при огляді документів позивачі встановили, що прізвище батька в свідоцтві про право власності на житло вказане як «[PERSON]», а в свідоцтві про смерть як «[PERSON]», в зв'язку з чим необхідно встановити факт належності [PERSON] свідоцтва про право власності на спірну квартиру. Також з'ясувалося, що прізвище спадкодавця не збігається з прізвищем позивача, оскільки прізвище батька, зазначене в свідоцтві про смерть - «[PERSON]», а прізвище позивача в паспорті вказане як «[PERSON]». Зважаючи на все вказане позивачі були змушені звернутися до суду та прохали: - встановити факт належності [PERSON], який помер [INFO] в м. Шостка, свідоцтва про право власності на житло від 02.06.1993 року, виданого ЖКК тресту «Шостхімбуд» на квартиру [ADDRESS]; - встановити факт, що померлий [INFO] в м. Шостка [PERSON] доводився [PERSON] батьком; - визначити частки [PERSON], який помер [INFO], та [PERSON], який помер [INFO], у праві спільної сумісної власності на майно у вигляді квартири [ADDRESS] в розмірі по 1/3 частині квартири; - встановити факт належності на праві власності за життя [PERSON], який помер [INFO], та [PERSON], який помер [INFO], кожному по 1/3 частині квартири; - визнати за позивачами право власності кожного на 2/9 частини квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] в м. Шостка. У судове засідання позивачі не з'явились, надали заяви, в яких вимоги підтримали в повному обсязі, прохали розглянути справу без їх участі. Представник відповідача - виконавчого комітету Шосткинської міської ради у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій вказав, що позов визнає, не заперечує проти його задоволення, прохав розглянути справу без його участі. Дослідивши по справі докази, суд дійшов до наступного: Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 02 червня 1993 року ЖКК тресту «Шостхімбуд», квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. (а.с.22) Відповідно до копій свідоцтв про смерть - [INFO] помер [PERSON] /а.с. 21/, а [INFO] помер [PERSON] /а.с.25/. З довідки про склад сім'ї, копії будинкової книги вбачається, що в квартирі [ADDRESS] був зареєстрований та проживав з 17.03.1975 року до моменту смерті -[INFO] [PERSON]. (а.с. 27,28) З наведеного вбачається, що свідоцтво про право власності на житло на квартиру [ADDRESS], видане 02 червня 1993 року ЖКК трестом «Шостхімбуд», дійсно за життя належало [PERSON]. Згідно копії паспорту [PERSON] народився [INFO] в м. Шостка. ( а.с.9) В свідоцтві про народження, складеного російською мовою, вказано, що «[PERSON] родился [INFO] в г. Шостка, отец - [PERSON]». (а.с. 18) З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що [PERSON], [INFO], є сином [PERSON], який помер [INFO], а невідповідність прізвищ виникла внаслідок недосконалого перекладу з російської мови. З копій свідоцтв про народження та свідоцтв про укладення шлюбу вбачається, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є доньками [PERSON]. (а.с. 16, 17, 19, 20) В постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 117 від 19.03.2013 року зазначено, що на підставі наданих документів нотаріус встановила, що спадкоємцем [PERSON], померлого [INFO], був його батько [PERSON], який спадщину прийняв, але не оформив. В зв'язку з вказаним та тим, що свідоцтво про право власності на житло не зареєстровано у реєстраційному органі нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS]. (а.с. 36). Згідно довідки державного нотаріуса Шосткинської міської державної нотаріальної контори за № 243 від 04.10.2014 року після померлого [INFO] [PERSON] спадщину прийняли діти спадкодавця- [PERSON], [PERSON], [PERSON]. (а.с.51) Таким чином [PERSON] - син спадкодавця та співвласник квартири з заявою про прийняття спадщини після батька не завертався, що підтверджено довідкою нотаріуса, крім того, з довідки про склад сім'ї вбачається, що він з 1995 року у спірній квартирі не проживає і не зареєстрований, це підтверджується і відповіддю відділу УДМС України в Сумській області, згідно якої [PERSON] по м. Шостка зареєстрованим не значиться. Встановити його місцезнаходження не виявляється можливим. (а.с.28, 61,64) Отже, [PERSON] спадщину після смерті батька не прийняв. Стаття 392 ЦК України, передбачає те, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами, а також у разі відсутності чи втрати документів які посвідчують право власності. Відповідно ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, які не суперечать закону, в тому числі і в порядку спадкування. Відповідно до ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, тобто за нею не може бути визнане право власності, а лише може бути встановлений факт належності на праві власності померлому та визнане право власності за живою особою в порядку успадкування. Виходячи із положень ст.ст. 356, 372 ЦК України власність двох і більше осіб є спільною власністю, при цьому вважається, що частки є рівними, особи мають право визначити ці частки у власності, або звернутись із таким позовом до суду. Частиною 1 ст. 1267 ЦК України передбачено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу прийняття спадщини. Таким чином, можна визначити, що частки, які належали [PERSON] та [PERSON] за життя становили по 1/3, та [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON], і за життя йому належало 2/3 частки квартири, а отже позивачам належить в порядку спадкування за законом після смерті батька по 2/9 частки квартири [ADDRESS].

Outcome: approved