Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON] Посилається на те, що 12.04.2008 року з [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану м.Тортони, країни Італія, де вони разом працювали та проживали. Від шлюбу є одна неповнолітня дитина: [PERSON], [INFO], яка також народилась у м.Тортони, країни Італія. Зазначила, що спільне життя не склалось, оскільки у них різні характери та погляди на життя, немає спільних уподобань та інтересів, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, в результаті чого сімейно-шлюбні відносини між ними припинились, спільне господарство на даний час не ведуть, не мають спільного бюджету. Вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе та суперечить їх інтересам та інтересам дитини. Просила розірвати шлюб з [PERSON], зареєстрований 12 квітня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану м.Тортони, країни Італія. В підготовче судове засідання позивачка [PERSON] не зявилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. До початку розгляду справи від позивачки [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, на примирення не згідна, просить позов задовольнити. В підготовче судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. До початку розгляду справи відповідач [PERSON] скерував до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає, на примирення не погоджується. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, врахувавши визнання позову відповідачем, прийшов до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обємі. Судом встановлено, що 12 квітня 2008 року позивачка [PERSON] з відповідачем [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану м.Тортони, країни Італія, що підтверджується копією виписки з акту про шлюб №8. Від шлюбу є неповнолітня дитина: [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою про належність до громадянства №39 від 21.08.2015 року, виданою генеральним консульством України в Мілані. На даний час сторони не підтримують подружні стосунки, проживають окремо, не мають спільного бюджету, не ведуть спільного господарства, їх сімя розпалась, і шлюб носить формальний характер, сторони втратили один до одного почуття любові, поваги і довіри, розпад їх сімї відбувся остаточно та поновити її неможливо. Згідно зі ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 105 Сімейного Кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 N11 проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що відповідно до ст.7 п.9 СК України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, шлюб між ними необхідно розірвати. У відповідності зі ст. 112 ч. 2 цього ж Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Таким чином, судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, розірванням шлюбу не порушуються особисті та майнові права сторін та неповнолітньої дитини. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] необхідно стягнути судовий збір в сумі 640,00 грн. Відповідно до п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ перехідних положень цивільно-процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду. На підставі ст.ст. 110-112, 113, 114 СК України,

Outcome: approved