Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до відповідача [PERSON] про припинення частки у майні, що знаходиться у спільній частковій власності, мотивуючи позовні вимоги тим, що йому [PERSON] належить на праві спільної часткової власності 1/2 частки квартири [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.06.2018 р. № 127406887. Інша 1/2 частка спільної часткової власності квартири [ADDRESS] належить відповідачу [PERSON] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 29.08.2019 №179132999. Відповідач [PERSON] є братом позивачки [PERSON] та дядьком позивача [PERSON] В минулому квартира [ADDRESS] належала батькам позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON] 15.12.1997 року [PERSON] подарувала 1/2 своєї частки власності на квартиру дочці - позивачці [PERSON] [INFO] після смерті дружини батько [PERSON] подарував належну йому 1/2 частки власності на квартиру своєму сину - відповідачу [PERSON] . Позивачка [PERSON] 13.06.2018 р. подарувала свою частку власності на вказану квартиру своєму синові - позивачу [PERSON] , що підтверджується договором дарування серія та номер 8093, НН1374976, зазначеному у відомостях з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. На даний час співвласниками вказаної квартири є позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] Квартира [ADDRESS] , загальною площею 55,36 кв.м. та житловою площею 34,2 кв.м., складається з двох житлових кімнат, в тому числі перша кімната 16,4 кв.м., друга кімната 17,8 кв.м., кухні площею 11,2 кв.м., сан. вузла площею 5 кв.м., коридору площею 4,26 кв.м., комори площею 0,7 кв.м. Квартира обладнана балконом 2,2/0,7 кв.м. В будинку є в наявності коридор площею 11,5 кв.м. загального користування з квартирою [ADDRESS] . Інвентаризаційна вартість квартири складає 113156,00 грн., що підтверджується технічною характеристикою. Вважають, що їхні права порушені, оскільки вона, [PERSON] з вини відповідача [PERSON] не може реалізувати своє право щодо дарування власності, а [PERSON] не може реалізувати своє право щодо прийняття дарунка, оскільки з моменту дарування права власності на 1/2 квартири спільного заселення і до сьогоднішнього дня, він не має можливості потрапити до вказаної квартири та користуватись нею, оскільки відповідач [PERSON] змінив замки входу в квартиру, не може увійти на подвір`я будинку, в зв`язку з огорожею подвір`я навколо будинку високим муром та високою хвірткою, яка закривається на замок. На неодноразові звернення їх до відповідача з проханням надати ключі від вхідних дверей в будинок, в квартиру, вхідної хвіртки, допустити в квартиру та не чинити перешкод у користуванні спільною сумісною власністю, відповідач відповідав відмовою у грубій формі. Позивач [PERSON] надав довіреність матері [PERSON] 02.10.2014 року, якою доручив привести спірну квартиру в належний санітарний стан та підготувати місце для його проживання, проте мати не змогла цього зробити по незалежним від неї причинам, через перешкоджання їй відповідачем та погрози. Вважають, що через неприязнені відносини, сумісне проживання в спільній квартирі в подальшому являється неприйнятним для них. 06.06.2019 року вони направили на адресу відповідача рекомендований лист з проханням надати ключі від квартири та пропозицією вирішити питання щодо розпорядження сумісною власністю, зокрема пропозицією відповідачу викупити у позивача [PERSON] його частку власності, або продати, проте відповідач ухилився отримати вказане поштове відправлення та з ним ознайомитись, що підтверджується інформацією Укрпошти від 02.07.2019 року №9 51-17-328/Б 1 3421. Крім того, вони направляли звернення від 03.07.2019 р. в УМВС Шевченківського району та 29.07.2019 в обслуговуючу організацію - ЖРЕП №14, яких вони просили посприяти в наданні ключів від спільної квартири, проте відповідач не захотів спілкуватись з посадовими особами зазначених установ. Довідкою від 16.07.2019 року про результати розгляду звернення, Шевченківське відділення поліції Головного управління національної поліції у Чернівецькій області повідомили, що опитати відповідача [PERSON] не представилось можливим, оскільки останній по місцю проживання не відчиняє двері працівникам поліції та на неодноразові телефонні дзвінки за номером [NUMBER] не відповідає. Листом від 29.08.2019 року № опБ-57 Шевченківське відділення поліції рекомендувало вирішувати цивільно-правові відносини в судовому порядку. Відповідач [PERSON] без узгодження з іншим співвласником - позивачем [PERSON] , використовує спільну з ним квартиру для здачі в орендне користування, для отримання прибутку. Натомість у позивача [PERSON] не має ніякого іншого житла крім спірного, він змушений орендувати чужі квартири, інколи - готелі, сплачуючи за орендне проживання значну частину свого заробітку. Частіше [PERSON] змушений проживати в однокімнатній квартирі матері - позивачки [PERSON] , розміром 20,0 кв.м., чим порушуються санітарно-технічні норми житла і умови проживання її, оскільки дорослий син і його мати особи протилежної статі. Відповідач забезпечений житлом, проживає за адресою [ADDRESS] , тобто він та його сім`я житлом забезпечені, що вважають, є підставою для пипинення частки відповідача. Посилаючись на норми законодавства, просять припинити право власності на 1/2 частини квартири [ADDRESS] , що належить відповідачу [PERSON] ; визнати за [PERSON] право власності в цілому на квартиру [ADDRESS] ; передати відповідачу [PERSON] в якості компенсації вартості 1/2 частки у спільному майні, суму грошових коштів в розмірі 1/2 ринкової вартості квартири [ADDRESS] ; стягнути з відповідача понесені судові витрати. Ухвалою суду від 30.09.2019 р. відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Відповідачем [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнав та пояснив, що про те, що його сестра подарувала Ѕ частку спірної квартири йому стало відомо в суді під час слухання справи. Позивач [PERSON] постійно проживає та працює в м.Києві на протязі останніх 20 років, тому неприязних стосунків у них не може бути, оскільки не спілкуються. Позивач [PERSON] в 2000 році мав власну квартиру за адресою [ADDRESS] , яку з його матір`ю переобладнали в магазин та віддав в оренду матері, тому позивач не є «безхатько». Співвласники спірної квартири батьків не доглядали, в їх похованні не приймали участі, останні сім років своєю часткою не цікавилися, ремонтні роботи не проводили приміщень спільного користування, комунальні послуги не сплачували. Квартира [ADDRESS] є двохкімнатною і можливим є виділення частки в натурі, яку позивач [PERSON] , визначила для себе ще в 2013 р., коли була власницею 1/2 частки квартири, та в якій розпочала та не завершила ремонт, відключила газ, у зв`язку з чим проживання в її кімнаті є неможливим. Спільне володіння та користування майном є можливим, так як він не вчиняв жодних перешкод позивачам у користуванні їхньою власністю, яку ще шість років тому власниця, [PERSON] , мала можливість довести свою частку до ладу. 1/2 частина квартири [ADDRESS] , була відремонтована за кошти його сім`ї, а позивачі за останні сім років не вклали жодної копійки в ремонт своєї частки та приміщень спільного користування. В даній квартирі довгий час проживали його батьки, майже 40 років він прожив у ній разом з батьками, спірна квартира дорога йому як пам`ять про них. А позивачі, навіть не з`явилися на похорони батька (діда), який помер на 99 році життя. Вважає, що у позивачів відсутні моральні цінності, а тому вони не мають жодних підстав просити суд про позбавлення його права власності на майно, яке йому подарував батько. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог за безпідставністю (а.с.52-56). Позивачами [PERSON] , [PERSON] подано до суду 02.06.2020 року заперечення на відзив на позовну заяву, відповідно до якого змінені позовні вимоги підтримали та просили задовольнити, зазначивши, що квартиру за адресою: [ADDRESS] було придбано нею - позивачкою [PERSON] на ім`я позивача [PERSON] Приміщення магазину є нежитловим приміщенням, в ньому відсутнє газо- та електропостачання. Щодо проведених ремонтних робіт відповідачем [PERSON] , то в квартирі було проведено безоплатний капітальний ремонт квартири [ADDRESS] , де проживав інвалід війни ІІ групи [PERSON] . Відповідач привласнив кошти від пенсії батька та на його поховання. Відповідач неадекватно та агресивно ставиться до сім`ї позивачів. Просять позовні вимоги задовольнити (а.с.95-102, 213 -217). 18.02.2020 року позивачі подали до суду змінену позовну заяву про розподіл доходів від використання майна, що є у спільній частковій власності, відповідно до якої позивачі зазначили, що оскільки вони за період права власності [PERSON] на 1/ 2 частку спірної квартири, а саме: з 12.07.2012 року до 15.01.2020 р. жодного разу не мали доступ в квартиру спільної сумісної власності [ADDRESS] , тому не знали, як використовувалась дана квартира відповідачем [PERSON] . Нещодавно їм стало відомо, що спірна квартира здавалась в оренду без домовленості з позивачами [PERSON] , [PERSON] . Також пенсію отримував відповідач по довіреності за свого батька. На момент отримання відповідачем [PERSON] у власність Ѕ частки спільної з позивачем квартири, а саме: з 12.07.2012 року по день смерті батька [INFO] , пенсія батька відповідно довідок Управління Пенсійного фонду України у м.Чернівці складала 337752,83 грн. Частину пенсії в розмірі прожиткового мінімуму за цей період, а саме: 96343,00 грн. батько витратив на своє проживання. В розрахунок прожиткового мінімуму входить оплата комунальних послуг та витрати на лікування. Однак зазначені витрати батька, як учасника бойових дій ВВВ, здійснювались за рахунок держави поза прожиткового мінімуму. Таким чином різницю між отриманою пенсією та витратами на своє проживання, а саме: 337752, 83 грн. - 96343 грн. = 241 409, 83 грн. батько [PERSON] віддавав відповідачу [PERSON] в одноособове користування та проживання в їхній спільній з відповідачем квартирі, що вважають доходом співвласників від використання спільного майна. Оскільки кожному з співвласників належить 1/2 частки у праві спільної часткової власності, то вважають, що дохід від використання спільної квартири повинен бути розділений навпіл, тобто відповідач [PERSON] повинен був віддавати їм половину отриманого доходу від 241409,83 грн., а саме : 242409, 83 : 2 - 120704,91 грн., проте зазначений дохід не розподілявся з ними, а переховувався та привласнювався відповідачем [PERSON] . Просять стягнути з відповідача [PERSON] кошти в сумі 84358,58 грн.: на користь позивача [PERSON] за період її права спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] з 15.01.2017 року по 12.06.2018 року 40358,58 грн.; на користь позивача [PERSON] за період його права спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] з 13.06.2018 року по 15.01.2020 року - 44000,00 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про повжні причини неявки суд не повідомив. Позивач [PERSON] в судовому засіданні змінені позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві, просила позов задовольнити, в подальшому в судове засідання не з`явилася, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, про повжні причини неявки суд не повідомила. Відповідач [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги не визнав посилаючись на неогрунтованість та відсутністю законних на те підстав у позбавленні його частки, що належить йому за законних підставах та не довіденістю належними доказами обставин, що він отримував пенсію померлого батька. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона працювала листоношею на четвертому участку в м.Чернівці, та весь час роботи обслуговувала ділянку де проживав батько відповідача [PERSON] - [PERSON] , який кошти приймав сам і сам розписувався у відомостях про отримання пенсії. Пенсійний фонд передає відомості на видачу пенсій, потім вони розносять пошту та пенсію. При отриманні пенсії ні разу не бачила його доньку та внука. [PERSON] проживав сам, інколи бачила в домі сина [PERSON] - відповідача [PERSON] . Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Положеннями ст. 4 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом належними доказами по справі встановлено, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 29.08.2019 року №179132999, Ѕ частина квартири спільного заселення [ADDRESS] , загальною площею 55,36 кв.м., житловою площею 34,20 кв.м., що належала згідно Витягу про державну реєстрацію прав належала позивачці [PERSON] (а.с.151), на даний час належить на праві приватної власності позивачу [PERSON] на підставі договору дарування, серія та номер: 8093, ННІ374976, виданого 13.06.2018 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Макеєвою Н.В. (а.с.18-19), що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.22, 152-154). Інша Ѕ частина квартири [ADDRESS] , належить на праві приватної спільної часткової власності відповідачу [PERSON] на підставі договору дарування, часток квартири, серія та номер: ВРС/665506 виданого 03.08.2012 року приватним нотаріусом Каленюк В.С. (а.с.18-19). Відповідно до копії договору дарування, серія та номер: ННІ374976, від 13.06.2018 року, посвідченого та зареєстрованого у реєстрі під номером 8093 приватним нотаріусом Макеєвою Н.В., [PERSON] передала безоплатно Ѕ ідеальну частку квартири квартири [ADDRESS] (а.с. 20). У відповідності до довіреності від 02.10.2014 року [PERSON] уповноважив [PERSON] бути його представником та представляти його інтереси в державних органах влади та інших установах усіх форм власності (а.с. 21). Згідно технічного паспорту - квартира [ADDRESS] , складається з двох кімнат, житловою площею - 34,20 кв.м., кухні площею - 11,20 кв. м., санвузол площею - 5,00 кв.м., коридору площею - 4,26 кв.м., балкону - 2,20/0,70 кв.м., загальною площею квартири - 56,86/55,36 кв.м., інвентаризаційна вартість квратири становить 113156,00 грн. (а.с. 23-24). Відповідно до копії звернення [PERSON] , яке підписано [PERSON] , яка має право підпису за дорученням від 11.06.2019 року, було повідомлено [PERSON] про вирішення питання про продаж квартири [ADDRESS] , яка належить їм на праві спільної часткової власності (а.с. 28). Позивач [PERSON] звертався 29.07.2019 року до КЖРЕП №14 із заявою про здійснення комісійного обстеження квартири [ADDRESS] на предмет його фактичного користування або проживання в даній квартирі та для вирішення питання надання ключів [PERSON] (а.с. 30-34). Крім того, позивачі [PERSON] , [PERSON] неодноразово зверталися зі скаргою та заявою про злочин та у органи УМВС Шевченківського району для вирішення питання надання допуску до спірної квартири, з приводу чого їм надано відповідь про відсутність будь-яких протиправних дій, які б підпадали під ознаки кримінального або адміністративного правопорушення. Згідно відповіді Шевченківського ВП Чернівецького ВП ГУ НП в Чернівецькій області на звернення [PERSON] , йому запропоновано звернутися в суд для вирішення цивільно-правових відносин, які не входять до компетенції ОВС. Довідкою про результати розгляду звернення від 16.07.2019 року, вирішено подальшу перевірку припинити (а.с.31-33, 132, 134, 155, 169, 193-194, 218-222, 224-227). Згідно акту від 25.08.2019 року, за підписами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] засвідчено відмову надання відповідачем [PERSON] ключів від вхідних дверей квартири [ADDRESS] - позивачу [PERSON] та актів від 24.03.2012 року, 19.04.2012 року, 14.07.2012 року про передачу особистих речей позивачки [PERSON] (а.с. 35, 129-131). Згідно повідомлення Департаменту житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради № Б-114/-03/01інф. від 12.09.2019 року, загальна площа квартири [ADDRESS] на момент передачі у власність громадян відповідно до розпорядження органу приватизації житла від 25.09.1996 року за №20446 становила 82,60 кв.м. відповідно до технічного паспорта виготовленого Чернівецьким комунальним обласним бюро технічної інвентаризації (а.с. 38). З повідомлення Чернівецької міської ради Департаменту житлово-комунального господарства № Б-110/-03/01інф. від 03.09.2019 року вбачається, що квартира [ADDRESS] передана у спільну сумісну власність [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] відповідно до розпорядження органу приватизації житла від 25.09.1996 року за №20446 (а.с. 39). Відповідно до повідомлення Чернівецького комунального обласного бюро технічної інвентаризації №1809 від 29.08.2019 року та повідомлення №20/01-26/717 від 30.08.2019 року відділу ведення реєстру територіальної громади м.Чернівці, позивачці [PERSON] було відмовлено в наданні інформації про реєстрацію права власності чотирьох власників квартири [ADDRESS] , оскільки остання не проживає за даною адресою (а.с. 40). У відповідності до договору оренди від 10.02.2000 року, орендар - позивач [PERSON] прийняла в оренду від НВП «Інтоком», власником якого зазначено позивача [PERSON] частину приватної квартири в розмірі 28 кв . м. по [ADDRESS] для облаштування магазину під назвою «Фенікс», термін дії договору 20 років, було проведено реконструкцію квартири (а.с.57, 103-111). Також, з договору №127 від 19.07.2012 року, укладеного між відповідачем [PERSON] та ПП «Ніка Трейдінг» вбачається, що було виготовлено огорожу з металевого профілю (квадрат 12Х12 мм), транспортування та встановлення її на балконі кв. [ADDRESS] (а.с.59-60); виготовлено та встановлено металопластикові конструкції згідно контрату №121 (а.с.61), наданими доказами підтверджено відповідачем проведення ремонтних робіт за місцем проживання батька - [PERSON] . Батько відповідача [PERSON] - [PERSON] неодноразово звертався до Шевченківського РВ УМВС України в м.Чернівці з приводу негативної поведінки його доньки - позивачки [PERSON] (а.с.62-63, 66). Співвласник квартири [ADDRESS] - позивач [PERSON] не сплачує комунальні послуги надані КЖРЕП №14, заборгованість станом на 26.10.2019 року складає 1118,79 грн. (а.с.76-77). Згідно повідомлення Департаменту громадської безпеки МВС України, порушень норм кримінального та кримінально-процесуального законодавства з боку працівників міліції під час документування злочину та розслідування кримінальної справи порушеної за ознаками злочину відносно відповідача [PERSON] , передбаченого ст.15 та ст.121 ч.2 КК України - не виявлено (а.с.90-91). Відповідно до повідомлення Управління житлового господарства №08/225 від 10.06.2013 року, підрядною організацією роботи по безоплатному капітальному ремонту в квартирі [ADDRESS] , де проживає інвалід війни ІІ групи громадянин [PERSON] виконано (а.с.112-114, 234-237). Згідно повідомлення Управління Пенсійного фонду України в м.Чернівці від 26.11.2013 року, мати позивачки [PERSON] - [PERSON] , [INFO] була пенсіонеркою та отримувала пенсію, пенсійна справа № 127478 (а.с.115-119); батько позивачки [PERSON] був пенсіонером та отримував пенсію (а.с.156-159, 238-250). Батько позивачки [PERSON] , та відповідача [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.166). Крім того, позивачка [PERSON] часто хворіла, що підтверджено копіями діагностичних даних, листків непрацездатності, направлення, витягами з історії хвороби, діагностичними заключеннями, оглядами лікарів (а.с.119- 128). Відповідно до договору оренди від 12.04.2019 року, відповідач [PERSON] надавав 1 кімнату в оренду за адресою: квартира [ADDRESS] , згідно якого йому сплачували кошти, що підтверджено актом від 15.02.2020 року, 25.08.2019 року (а.с.160-161, 163). Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, передбачено ст. 16 ч.1 ЦК України. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У відповідності до ст.316 ч.1 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Статтею 321 ч.1, 2 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом зазначено у ст. 322 ЦК України. Звертаючись до суду з позовом до відповідача [PERSON] , позивачі, посилаються на вимоги ст. 365 ЦК України. При цьому, позивач [PERSON] до зміни позовних вимог вказувала на те, що частка відповідача є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне користування та володіння майном є неможливим. Заперечуючи проти позову, відповідач [PERSON] вказав на те, що вони з позивачем [PERSON] є співвласниками спірної квартири, про що він дізнався під час слухання справи в суді; відповідач самостійно несе витрати на утримання житла, позивачі наміру вселятись до квартири не мають, в свою чергу, відповідач не чинить позивачам жодних перешкод у користуванні квартирою. Відповідно до приписів ст. 355 ч. 1 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності. Поняття спільної часткової власності викладено у ст. 356 ч. 1 ЦК України, як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробовому виразі. Згідно ст. 358 ч. 1 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Частиною 2 цієї статті передбачено, що співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Встановлено ст. 155 ЖК України, що власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством. У відповідності до ст. 358 ч. 3 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно ст. 20 ч. 1 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим. Зважаючи на наведені норми, позивачами в ході розгляду справи мали б бути представлені належні та допустимі докази наявності підстав, які б дозволили суду задовольнити їхні позовні вимоги. В даному випадку такі вимоги закону виконані не були. Відповідно до ст. 358 ч.ч.1,2 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Так, відповідно до ст. 358 ч. 3 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Позивач посилається на те, що дохід від використання спільної квартири повинен бути розділений навпіл, тобто відповідач [PERSON] повинен був віддавати їм половину отриманого доходу від 241409,83 грн., а саме : 242409, 83 : 2 - 120704,91 грн., проте зазначений дохід не розподілявся з ними, а переховувався та привласнювався відповідачем [PERSON] . Суд критично ставиться до вищевказаних тверджень позивачів, оскільки у позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] частки є рівні по Ѕ частки квартири [ADDRESS] у кожного. Так, як встановлено судом, що відповідач [PERSON] є власником 1/2 частки квартири [ADDRESS] , на праві приватної спільної часткової власності, на підставі договору дарування, часток квартири, серія та номер: ВРС/665506 виданого 03.08.2012 року приватним нотаріусом Каленюк В.С. (а.с.18-19). Позивач [PERSON] є власником іншої 1/2 частки квартири [ADDRESS] , на праві приватної власності, на підставі договору дарування, серія та номер: 8093, ННІ374976, виданого 13.06.2018 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Макеєвою Н.В. (а.с.18-19), що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.22, 152-154). Частку спірної квартири [ADDRESS] , відповідач [PERSON] здавав в оренду, проте здавав одну кімнату, що визначено договором оренди, він не здавав всю квартиру, а тільки одну кімнату, тобто свою Ѕ частки (а.с.160-161, 163). Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачами не надано доказів на спростування позиції відповідача, відтак твердження, якими позивачі обґрунтовують свої позовні вимоги залишилися недоведеними, а тому не можуть бути прийняті судом. Крім того, як зазначено у ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Таким чином, відповідач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд ( в тому числі здавати свою Ѕ частку квартири (1 кімнату) в оренду), на зміст права власності не впливають місце проживання власника, зокрема: що відповідач проживає за іншою адресою: [ADDRESS] та місцезнаходження майна. Що стосується позовних вимог, щодо стягнення з відповідача [PERSON] коштів у розмірі 84358,58 грн. за використання іншої Ѕ частки квартири [ADDRESS] , то фінансові розрахунки позивачів щодо компенсації за користування відповідачем їхньою часткою у спільному майні є припущенням. Суду не було надано належних та допустимих доказів цього, оскільки кімната позивача [PERSON] зачинена колишнім позивачем [PERSON] , там був розпочатий ремонт, але не закінчений, в кімнаті відсутнє газопостачання, проживання там є неможливим, а відтак не могло використовуватися ні відповідачем, ні будь-ким іншим. Також, як пояснила в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка працювала листоношею на четвертому участку в м.Чернівці, та весь час роботи обслуговувала ділянку де проживав батько відповідача [PERSON] - [PERSON] , який кошти приймав сам і сам розписувався у відомостях про отримання пенсії, вона йому приносила пенсію. При отриманні пенсії ні разу не бачила його доньку, або внука, [PERSON] проживав сам; інколи вона бачила в домі сина [PERSON] - відповідача [PERSON] , відповідач ніколи пенсію не отримував за довіреністю за батька, що також підтверджується інформацією Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (а.с.238-239-1), тобто обставини на які посилаються позивачі про отримання відповідачем пенсії померлого батька [PERSON] спростовуються інформацією Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (а.с.238-239-1). Таким чином, в задоволенні позовних вимог позивачів щодо стягнення з відповідача [PERSON] коштів в сумі 84358,58 грн.: на користь [PERSON] за період її права спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] з 15.01.2017 року по 12.06.2018 року 40358,58 грн.; на користь [PERSON] за період його права спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] з 13.06.2018 року по 15.01.2020 року - 44000,00 грн. - відмовити, оскільки є безпідставними, не ґрунтуються на вимогах закону та задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно з ч. 1 ст. 2 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедлививий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ. Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються позивачі, як учасники справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, щов задоволенні позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed