Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначили, що на підставі рішення Краснослобідської сільської ради їхньому батьку [PERSON] видано державний акт на право приватної власності на три земельні ділянки площами 0,1024 га, 0,0291 га та 0,1719 га відповідно. [INFO] їх батько помер. Згідно заповіту все майно [PERSON] заповів своїм дітям позивачам по справі. Однак, в ході оформлення спадщини їм стало відомо, що земельна ділянка [PERSON] накладається на частину земельної ділянки площею 0, 1024 га, яка належала померлому [PERSON] В зв'язку чим позивачі просять в судовому порядку визнати незаконним та скасувати рішення 14 сесії 5 скликання Краснослобідської сільської ради Обухівського району №4/5 від 26.09.2007 року, яким [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 0,3968 га, з яких для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - 0, 2500 га, ведення особистого селянського господарства - 0,1468 га, в частині виділення земельної ділянки площею 0,1468 га., визнати незаконним та скасувати рішення 19 сесії 5 скликання Краснослобідської сільської ради Обухівського району №10/7 від 25.06.2008 року, яким [PERSON] надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності в частині виділення вказаної земельної ділянки, визнати незаконним та скасувати рішення 19 сесії 5 скликання Краснослобідської сільської ради Обухівського району №9/10.19-5 від 25.06.2008 року, яким [PERSON] передано у власність земельну ділянку у вищевказаній частині земельної ділянки, визнати недійсним державний акт серії ЯЛ №426319 на право власності на земельну ділянку площею 0,1468 га для ведення особистого селянського господарства, виданий 27 грудня 2010 року [PERSON] та скасувати його державну реєстрацію. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], Краснослобідської сільської ради про визнання недійсним державного акту, в обґрунтування якого зазначив, що на підставі рішення Краснослобідської сільської ради Обухівського району Київської області № 4 від 15.02.1995 року [PERSON] (батьку відповідачів №1,2,3, який помер [INFO] року) видано державний акт на право власності на землю серії ІV -КВ № 066453 на три земельні ділянки 0,1024 га, 0,0291 га та 0,1719 га. Спірна земельна ділянка площею 0,1024 га. знаходиться за адресою [ADDRESS], яка відповідно до довідки №38 від 24.01.2013 року виданої виконавчим комітетом Краснослобідської сільської ради , згідно запису земельно- кадастрової книги рахується за [PERSON] , а з 1947 року по 26.09.2007 року вказана земельна ділянка числилася за [PERSON], у якої вона відповідними повноважними органами не вилучалась. До того ж [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] згідно довідки Першої Київської державної нотаріальної контори від 23.10.2013 року про відкриття спадкової справи. Позивач за об'єднаним позовом вважає вищевказане рішення таким , що порушує його права як спадкоємця [PERSON] щодо користування земельною ділянкою, тому просить визнати незаконним та скасувати рішення Краснослобідської сільської ради Обухівського району №4 від 15.02.1995 року про передачу у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,303 га, для обслуговування будівель і споруд, ведення особистого підсобного господарства, в частині виділення земельної ділянки площею 0,1024 га., визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії ІV -КВ № 066453, виданий на підставі рішення Краснослобідської сільської ради Обухівського району № 4 від 15.02.1995 року [PERSON] на земельну ділянку площею 0,303 га для обслуговування будівель і споруд, ведення особистого підсобного господарства, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №33, та скасувати його державну реєстрацію.. В судовому засіданні представник позивачів за первісним позовом та представник відповідачів за об'єднаним позовом підтримав заявлені його довірителями позовні вимоги та просив задовольнити в повному обсязі, щодо задоволення об'єднаного позову заперечив. Відповідач за первісним позовом та позивач за об'єднаним позовом [PERSON] в судовому засіданні проти первісного позову заперечив, просив у його задоволенні відмовити, свій позов підтримав та просив його задовольнити. Представник Краснослобідської сільської ради в судове засідання не з'явився, в поданій суду заяві просив провести розгляд справи у його відсутність. Представник Управління Держземагенства в Обухівському районі в судове засідання не з'явився будучи повідомленим про розгляд справи належним чином, заяв клопотань до суду не надав. Суд, заслухавши представника позивачів за первісним позовом [PERSON] , відповідача за первісним позовом та позивача за об'єднаним позовом , дослідивши матеріали справи, вважає за можливе первісний позов задоволити , а в задоволенні об'єднаного позову відмовити з наступних підстав. Судом встановлено та доведено матеріалами справи, що позивачі за первісним позовом звернулися до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом визнання недійсним державного акта на право приватної власності на належну [PERSON] земельну ділянку, адже вона частково накладається на земельну ділянку площею 0,1024 га, яка належала померлому [PERSON], що створює перешкоди в оформленні його спадкоємцями - позивачами у справі, прав на спадкове майно. Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 21 лютого 2013 року (а.с. 96-98), залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 25 квітня 2013 року (а.с. 132-135), в задоволенні позову відмовлено. Не погодившись із ухваленими у справі судовими рішеннями, [PERSON] звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу [PERSON] задоволено частково, Рішення Обухівського районного суду Київської області від 21 лютого 2013 року та Ухвалу апеляційного суду Київської області від 25 квітня 2013 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с. 170-172). Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 12.09.2013 року справу за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON], Краснослобідської сільської ради Обухівського району Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Управління Держземагенства в Обухівському районі Київської області про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом визнання державного акту на землю недійсним прийнято до свого провадження (а.с. 175). Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 17.02.2014 року цивільну справу № 2-216/13 за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON], Краснослобідської сільської ради Обухівського району Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Управління Держземагенства в Обухівському районі Київської області про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом визнання державного акту на землю недійсним та цивільну справу № 372/529/14-ц ( провадження № 2-369/14) за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], Краснослобідської сільської ради Обухівського району Київської області про визнання недійсним державного акту об'єднано в одне провадження та присвоєно об'єднаній справі єдиний № 2-216/13. В судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення Краснослобідської сільської ради 11 грудня 1997 року видано державний акт на право приватної власності на землю серії VI-КВ № 064453 на ім'я [PERSON].(а.с. 10-11). [INFO] року [PERSON] помер, про що 18 серпня 2010 року в Книзі реєстрації смертей було зроблено відповідний актовий запис № 24 (а.с. 6). 01 серпня 2002 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем Краснослобідської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 80, в якому спадкоємцями належного йому на день смерті майна призначив [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Спадкова справа зареєстрована у Спадковому реєстрі за № 50452631 (а.с. 7, 9, 19-25). Із відповіді завідувача Обухівської районної державної нотаріальної контори вбачається, що свідоцтво про право на земельні ділянки не може бути видане через ненадання Держкомземом запитуваних нотаріусом документів, зокрема витягу з Державного земельного кадастру про відсутність обмежень на земельну ділянку, витягу з поземельної книги (а.с. 110). Статтями 1216-1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини 2 статті 1220 ЦК України, частини 5 статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини - дня смерті особи або дня, з якого вона оголошується померлою. Згідно зі статтею 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Втім, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина 3 статті 1296 ЦК України). Зважаючи на викладене, право на спадщину є майновим правом спадкоємця, юридичний факт виникнення якого пов'язаний з часом її прийняття, неотримання ж свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця такого права. Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція), яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Положеннями статей 15, 16 ЦК України, статті 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини 3 статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів (частина 3статті 152 ЗК України). Як вбачається з матеріалів справи, рішенням № 4/5 14 сесії 5 скликання Краснослобідської сільської ради від 26 вересня 2007 року [PERSON] передано у власність земельні ділянки по [ADDRESS] загальною площею 0,3968 га, з них: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - 0,2500 га; ведення особистого селянського господарства - 0,1468 га. Рішенням № 10/7 19 сесії 5 скликання Краснослобідської сільської ради від 25 червня 2008 року [PERSON] надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку орієнтовною площею 0,39 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS]. Рішенням № 9/10.19-5 19 сесії 5 скликання Краснослобідської сільської ради від 25 червня 2008 року [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку в розмірі 0,39 га, в тому числі для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,25 га і ведення особистого селянського господарства 0,14 га по [ADDRESS]. Як вбачається із листа Держкомзему від 6 вересня 2012 року з приводу земельної ділянки площею 0,1024 га, яка належала померлому [PERSON] виявлено невідповідність кадастрового плану і накладання на неї земельної ділянки [PERSON] по [ADDRESS] (а.с. 12). Враховуючи те, що право власності на земельну ділянку площею 0,1024 га зареєстровано за померлим [PERSON] у встановленому законом порядку, воно увійшло до складу спадщини, яка відкрилася у зв'язку з його смертю (а.с. 10-11). Статтею 16 Цивільного кодексу України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст. 393 Цивільного кодексу України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди. Відповідно до ч. 3ст. 152 Земельного кодексу України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ)відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Пунктом 3 ст. 215 Цивільного кодексу передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність, на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст.ст. 387, 388 Цивільного кодексу України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Судом встановлено та доведено матеріалами справи, що рішенням № 4/5 14 сесії 5 скликання Краснослобідської сільської ради від 26 вересня 2007 року [PERSON] передано у власність земельні ділянки по [ADDRESS] загальною площею 0,3968 га, з них: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - 0,2500 га; ведення особистого селянського господарства - 0,1468 га. Земельна ділянка площею 0,1468 га накладається на земельну ділянку, яка перебувала у власності померлого [PERSON]. Оскільки, оскаржуваними рішеннями сільської ради порушується право власності позивачів за первісним позовом на земельну ділянку і ці рішення суперечать актам цивільного законодавства щодо непорушності права власності, вони підлягають визнанню незаконними та скасуванню, як і підлягає визнанню недійсним виготовлений на підставі рішення державний акт на право власності на цю земельну ділянку. Відповідно до інформації наданої Краснослобідською сільською радою Обухівського району Київської області та даних погосподарської книги та земельно-шнурової книги, що за [PERSON] рахувалася земельна ділянка 0,39 га в селі Красна Слобідка. Згідно довідки Першої Київської державної нотаріальної контори № 9385/0214 від 23.10.2013 року про відкриття спадкової справи [PERSON] є спадкоємцем [PERSON], яка померла [INFO] року.(а.с.10) Суд не приймає до уваги посилання позивача за об'єднаним позовом щодо порушення його прав, як спадкоємця, оскільки [PERSON] набув права власності на спірну земельну ділянку не у порядку спадкування, а на підставі рішень Краснослобідської сільської ради, прийнятих у період 2007-2008 років, тобто через 7 років після сметрі [PERSON] [PERSON] отримав державний акт на право власності на спірну земельну ділянку значно раніше, в 1997 році. За період з 1997 року по 2000 рік [PERSON] жодних претензій до [PERSON] з приводу отримання ним земельної ділянки не пред'являла. Згідно вимог ч.1ст.22 Земельного кодексу України в редакції 1990 року, яка діяла на час смерті [PERSON], право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється. Згідно вимог ч.1ст.23 Земельного кодексу України в редакції 1990 року, право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Оскільки [PERSON] за життя не оформила право власності на землю згідно чинного законодавства, то спірна земельна ділянка не може входити до складу спадщини, яка відкрилася у зв'язку з її смертю. Посилання [PERSON] щодо перебування на спірній земельній ділянці будинку, в якому проживала [PERSON] не підтверджені доказами, тому не приймаються судом до уваги. Враховуючи вищевикладені обставини судом не встановлено підстав для визнання незаконним та скасування рішення Краснослобідської сільської ради Обухівського району № 4 від 15.02.1995 року про передачу у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,303 га для обслуговування будівель і споруд, ведення особистого підсобного господарства, в частині виділення земельної ділянки площею 0,1024 га та визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю серії КВ № 064453 виданого на ім.» [PERSON] та скасування його державної реєстрації. Даючи оцінку наданим доказам по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку , що позов [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON], Краснослобідської сільської ради Обухівського району Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Управління Держземагенства в Обухівському районі Київської області про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом визнання державного акту на землю недійсним підлягає задоволенню, а об'єднаний позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], Краснослобідської сільської ради Обухівського району Київської області про визнання недійсним державного акту не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. 3 ЦПК України встановлено, що «кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів», тим самим підставою для звернення до суду повинно бути порушення, невизнання або оспорювання прав позивача, як вбачається з матеріалів справи будь-яке порушення прав [PERSON] з боку відповідачів за об'єднаним позовом відсутнє, а тому суд не вбачає підстав для відмови у позові в зв'язку з пропущенням строку [PERSON] позовної давності. Крім того, відповідно до положень ст. 79, ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивачів підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати, а саме витрати по оплаті судового збору у розмірі 107, 30 грн. (а.с.1) На підставі ст. ст. 3, 4, 10, 11, 15, 45, 60, 169, 209, 212-214 ЦПК України, ст.ст. 149, 152 ЗК України, ст.ст. 11, 15, 16, 215, 387, 388, 393, 1216-1218, 1296, 1297 ЦК України, суд-

Outcome: approved