Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

Позивачка 08.02.2018 року звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа: Відділ реєстрації місця проживання Управління з питань державної реєстрації Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги обґрунтовує тим, що купила житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в місті Черкаси, по вул.Пушкіна, б.116, що підтверджується договором купівлі продажу житлового будинку від 09.11.2015 року, який посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №4502. Зазначила, що в даному будинку продовжує бути зареєстрований його колишній власник та його родичі, які є відповідачами в справі. Позивач не може звернутися до органів соціального захисту за призначенням субсидії, оскільки її призначення залежить від кількості зареєстрованих осіб. Без заяви та особистої присутності відповідачів зняти їх з реєстрації неможливо. Враховуючи викладене, просила усунути перешкоди у здійсненні права власності та зняти відповідачів з реєстраційного обліку в її будинку. В судовому засіданні позивачка та її представник адвокат [PERSON] позовну заяву підтримали, просили задовольнити. Позивачка пояснила, що попередній власник будинку по вул.Пушкіна, 116 в м.Черкаси Рябінчук [PERSON] - це колишня дружина її сина - [PERSON], який продав будинок від її імені по довіреності своїй матері [PERSON] Місцезнаходження колишньої власниці та членів родини позивачу невідоме, а тому виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились. Належним чином повідомлялись про розгляд справи. З клопотаннями, заявами до суду не звертались. Представник третьої особи: Відділ реєстрації місця проживання Управління з питань державної реєстрації Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради [PERSON] скерував до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. При вирішенні питання покладався на розсуд суду. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини та дослідивши подані докази, оцінивши їх за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.\~16\~Цивільного Кодексу\~України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2\~ст. 124 Конституції України\~юрисдикція судів поширюється\~\~на\~\~всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що з 10 липня 1999 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 квітня 2016 року було розірвано. Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку 09 листопада 2015 року [PERSON] (позивачка) купила у власність житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в місті Черкаси, вулиця Пушкіна, 116. Продавцем будинку є [PERSON], від імені якої за довіреністю діяв [PERSON]. Право власності в передбаченому законом порядку, зареєстровано за [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, посвідченого 09.11.2015 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстраційним номером №4502. Таким чином, будинок фактично відчужений [PERSON], яка на момент відчуження була дружиною [PERSON], який виступив її представником, також продавець на момент вчинення правочину була невісткою покупця [PERSON]. Відповідно до положень статей\~16,\~386,\~391 ЦК України\~власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який враховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Згідно зі ст.\~15, п. 4 ч. 2 ст.\~16, статтями\~386,\~391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном. Відповідно до ст. 156 ЖК України,\~за згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Судом встановлено, що позивач [PERSON] зареєструвалась у придбаному будинку, згідно відмітки у паспорті з 20.04.2017 року. Позивачка вказує, що у вказаному будинку також зареєстровані колишня власниця та її родичі, що перешкоджає позивачу в повній мірі користуватися і розпоряджатися своїм житлом. Дійсно, відповідно до довідки з місця проживання, виданою комітетом самоорганізації населення мікрорайону «Центральний» станом на 19.01.2018 року за адресою вул.Пушкіна, 116 в місті Черкаси зареєстровані наступні особи: [PERSON] [INFO]; [PERSON] [INFO]; [PERSON] [INFO]; [PERSON] [INFO]; [PERSON] [INFO] Крім того, факт відсутності відповідачів за місцем проживання підтверджується актом опитування сусідів від 26.01.2018 року № 2312, згідно якого [PERSON] [INFO]; [PERSON] [INFO]; [PERSON] 1938 р.н зареєстровані за адресою: [INFO], але фактично не проживають в будинку. Відповідно до ч.4 ст. 156 ЖК України, до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Як вбачається з матеріалів справи та підтвердила позивачка в судовому засіданні колишній власник [PERSON] зареєстрована у вказаному будинку з 2001 року, її родичі: [PERSON] з 2001 року, [PERSON] з 2005 року . Оскільки на момент продажу будинку [PERSON] була дружиною сина позивачки та була зареєстрована в будинку разом із чоловіком та своїми родичами, та на момент переходу права власності до [PERSON] сімейні відносини між сторонами правочину фактично не були припинені. В подальшому, як вже було зазначено, заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 квітня 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. На думку суду з моменту розірвання шлюбу, відносини між сторонами щодо користування будинком регулюються за правилами сервітуту. Відповідно до ст.401, 402 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлено щодо нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут зберігає свою чинність у разі переходу до інших осіб права власності на майно, щодо якого він встановлений. Підстави припинення сервітуту визначені у ст. 406 ЦК України. Частиною 2 ст. 406 ЦК України передбачено припинення сервітуту на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Умовами договору купівлі - продажу будинку від 19.11.2015 року, за яким позивачка набула права власності на будинок, не передбачено обовязків для колишнього власника та членів її родини знятись з реєстраційного обліку в даному житловому будинку. За таких обставин суд вважає, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] мають право користування житловим будинком, який знаходиться в м.Черкаси, вул.Пушкіна, 116 за правилами сервітуту відповідно до ст.401, 402 ЦК України, оскільки протилежного не доведено позивачем в судовому засіданні. Суд критично ставиться до інформації, викладеній в акті опитування сусідів від 26.01.2018 року, оскільки в ньому не міститься інформації яким чином, особи (сусіди), які підтвердили факт не проживання відповідачів в даному будинку, встановили даний факт та який саме період не проживають в будинку відповідачі. Клопотання про виклик даних осіб (сусідів) в якості свідків у судове засідання позивачем не заявлялось. Згiдно\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на якi вона посилається як на пiдставу своїх вимог i заперечень. Частиною 3 вказаної статтi передбачено, що доказуванню пiдлягають обставини, якi мають значення для ухвалення рiшення у справi i щодо яких у сторін та iнших осiб, якi беруть участь у справi, виникає спiр. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Згідно\~ст. 82 ЦПК України\~обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають обєктивні підстави вважати, що позов [PERSON] задоволенню не підлягає. Вирішуючи питання стосовно стягнення судових витрат, у відповідності до положень\~ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідним покласти судові витрати на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed