Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

Позивачі звернулися до Ватутінського міського суду Черкаської області з цивільним позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] Позивач [PERSON] та представник позивачів у судовому засіданні підтримали позовну вимогу, мотивуючи її тим, що [PERSON] та [PERSON] є власниками будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], а [PERSON] лише зареєстрована у вказаному будинку, однак з березня 2016 року у ньому не проживає та не користується ним. Позивачі самостійно утримують будинок, оплачують комунальні послуги та проводять поточні ремонти, жодних перешкод у проживанні відповідача у даному домоволодінні не вчиняли. Реєстрація місця проживання відповідача у даній квартирі унеможливлює оформлення документів щодо отримання субсидії, оскільки вона фактично не проживає у даній квартирі, а також неможливо отримати відомості про її офіційні доходи. Відповідно до ч. 10 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» за адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Згідно зі змістом ч.ч. 4, 5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до інформації головного спеціаліста реєстру територіальної громади м. Ватутіне в Черкаській області [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS], тож копія позову з додатками та судові повістки на ім'я відповідача надсилались за вказаною адресою. Таким чином, відповідач, вважається належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, однак повторно у судове засідання не з'явилась, причини неявки не повідомила. Заяви про визнання позову чи про розгляд справи без її участі до суду не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник третьої особи Ватутінської міської ради Якубовська\~О.М., яка діє на підставі довіреності від 11.07.2017 року № 1160/02-21, у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та відсутність заперечень проти задоволення позовних вимог. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], які проживають по сусідству з позивачами, дали пояснення, що не бачили [PERSON] у домоволодінні позивачів орієнтовно з лютого 2016 року. Також судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 19.09.2006 року, серія ВЕВ 194513, який посвідчений державним нотаріусом Ватутінської міської державної нотаріальної контори Тетерською К.В., та витягу про реєстрацію права власності Катеринопільським виробничим підрозділом Черкаського обласного об'єднаного бюро технічної інвентаризації від 05.10.2006 року, номер 12066434, будинок за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному. Відповідно до будинкової книги за адресою: [ADDRESS] зареєстровано місце проживання [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] За змістом акту депутата Ватутінської міської ради VII скликання [PERSON], датованого 23.05.2017 року, [PERSON] прописана за адресою: [ADDRESS], але за місцем прописки не проживає більше одного року. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] [PERSON], який проживає за адресою: [ADDRESS], є власником земельної ділянки площею 0,0607 га. Згідно довідки № 71, виданої 09.06.2017 року Ватутінським виробничим управлінням житлово-комунального господарства, [PERSON], [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Склад сім'ї: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Заслухавши пояснення позивача, його представника, свідків та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. За змістом рішення Європейського суду з прав людини від 02.12.2010 року у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України», у контексті Конвенції, поняття «житло» не обмежується приміщеннями, в яких проживають на законних підставах або які були у законному порядку встановлені, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв'язків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є самою крайньою формою втручання у право на житло. Таким чином, збереження або втрата права користування житлом за відсутності мешканця, у будь-якому випадку прямо залежить від причин відсутності, тобто волі, намірів та свідомих дій цієї особи щодо реалізації свого права на проживання у приміщенні. Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України обов'язком суду є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлено, що відповідач понад 1 рік не проживає у будинку за адресою: [ADDRESS] Свої речі у будинку позивачів [PERSON] не зберігає і не користується ним, витрати, пов'язані з оплатою комунальних послуг та утриманням будинку не несе. Крім того, у відповідача відсутня домовленість з позивачами стосовно збереження за нею права користування житловим приміщенням. Положеннями ч. 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Верховним Судом України у постанові від 16.01.2012 року у справі № 6-57цс11 вказано, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК України). Згідно з ст. 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Положеннями ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права користування житловим приміщенням. З урахуванням позиції позивача [PERSON] щодо залишення судових витрат по сплаті судового збору за ним, суд не стягує їх з відповідача на користь позивачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved