Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-12 00:00:00

Позивачі звернулися до суду зі вказаним позовом, зазначивши, що вони є батьками [PERSON], яка померла 14.02.2010 року. Позивачі, як спадкоємці першої черги після смерті доньки звернулись до [PERSON] одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до їх заяви зареєстровано спадкову справу № 523/2014. До складу спадкового майна увішли 273/4000 частини квартири №6 за адресою: м. Одеса, вул.. Ніжинська, 66. В обґрунтування своїх вимог Позивачі зазначили, що у встановлений законодавством строк звернулись до [PERSON] Одеської державної нотаріальної контори з метою оформлення спадщини. [PERSON] Одеської державної нотаріальної контори від 20.09.2017 року вих. № 332001-16 [PERSON] було розяснено неможливість видати свідоцтво про право на спадщину, адже квартира №6 за адресою: м. Одеса, вул.. Ніжинська, 66 перебуває у процесі поділу та проведення реєстраційних дій щодо неї неможливо. Відповідна інформація підтверджується і даними із реєстру речових прав на нерухоме майно. Так, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №96939058 від 11.09.2017 року вбачається, що при підрахунку усіх зареєстрованих часток квартири [ADDRESS] неможливо встановити цілий обєкт нерухомості (100%). Причиною цього стало те, що на протязі останніх років деякі із співвласників квартири №6 без погодження із іншими співвласниками, зокрема Позивачами, провели виділ своєї частки майна із складу спільної часткової власності чим порушили розміри частки усіх співвласників. Тому Позивачі позбавлені можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріальній конторі через те, що неможливо встановити реальний розмір частки у спільній частковій власності, що складає спадщину. Згідно довідки КП «Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради» про розрахунок часток квартири [ADDRESS] від 28.02.2018 року №492606.72.18 проведеної на виконання ухвали суду від 22.02.2018 року встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] належить 351/1000 квартири [ADDRESS]. Зважаючи на те, що частка у розмірі 351/1000 розподіляється на трьох співвласників, частка кожного із Позивачів становить 351/3000. Враховуючи розрахунки часток у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] наведені в довідці КП «Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради» від 28.02.2018 року Позивачі у подальшому уточнили позовні вимоги та просили суд визнати за кожним із них право власності на 351/3000 частки квартири [ADDRESS]. Представник Позивачів надала до суду заяву у якій розгляд справи просила здійснити за її відсутності, проти проголошення заочного рішення не заперечувала. Представник Одеської міської ради у судове засідання не зявився повторно, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 18.12.1998 року № 7-14921 виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] належить 273/1000 квартири [ADDRESS]. Наданою Позивачами копією свідоцтва про смерть [PERSON] виданого Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції від 15.02.2010 року (актовий запис №872) підтверджується, що вона померла 14.02.2010 року. Позивачі є батьками померлої та спадкоємцями першої черги за законом. Згідно матеріалів спадкової справи 523/2014 ніхто окрім Позивачів за оформленням спадщини не звертався.. Дослідженими у судовому засіданні: витягом із спадкового реєстру, листом 6-ї Одеської державної нотаріальної контори від 20.09.2017 року, підтверджується, що Позивачі, після смерті їх дочки, у встановленому законом порядку, звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 20.09.2017 року їм п овідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину через проведення реєстраційних дій повязаних із поділом обєкта нерухомого майна. Довідкою КП «Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради» від 28.02.2018 року підтверджується, що 210/1000 часток квартири [ADDRESS], які належали [PERSON], [PERSON] було виділено в самостійну квартиру за адресою: [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності №28498622 виданого Реєстраційною службою одеського міського управління юстиції Одеської області 23.10.2014 року. Після поділу обєкта у фактичному користуванні [PERSON] знаходиться 351/3000 частка квартири [ADDRESS], у фактичному користуванні [PERSON] знаходиться 351/3000 частка квартири [ADDRESS]. Через виділ частки квартири [ADDRESS] іншими співвласниками Позивачі позбавлені можливості оформити право власності на спадкове майно у нотаріуса. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільного права позивачки є визнання права. Відповідно положень ст.. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно до ст.. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі наведеного, суд дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог, матеріали справи не містять будь-яких доказів правовідносин між сторонами, існування грошових коштів на картки позивача, а тому суд відмовляє у задоволенні позову у повному обсязі. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

Outcome: approved