Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідачів про визнання законним вселення в службове жиле приміщення, зобов'язання видати ордер про надання жилої площі та про зобов'язання забезпечення обліку та реєстрації за місцем проживання, посилаючись на те, що вони постійно проживають в гуртожитку в кімнаті [ADDRESS], який належить відповідачу ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі - ПАТ «Промінвестбанк»). У зв'язку з тим, що відповідач ПАТ «Промінвестбанк» ніколи нікому не видавав ордерів з мешканців гуртожитку, позивачу [PERSON] разом з членами його сім'ї дозволено було вселитись без ордеру. Позивач [PERSON] вселився в гуртожиток як працівник відповідача ПАТ «Промінвестбанк», де в подальшому проживав із своєю дружиною [PERSON] та двома неповнолітніми дітьми. Однак, 10.12.2012 року позивача [PERSON] було звільнено у зв'язку із скороченням штату працівників. Позивачі зазначають, що вони проживаючи у гуртожитку, постійно сплачували за житлово-комунальні послуги, крім того, відповідачем ПАТ «Промінвестбанк» було видано позивачам перепустки до гуртожитку. 19.11.2014 року позивачі звернулись до відповідача ПАТ «Промінвестбанк» із заявою з проханням видати їм ордер про надання жилої площі та забезпечити їх облік та реєстрацію місця проживання за адресою: [ADDRESS] шляхом надання згоди на реєстрацію місця проживання. Однак ніякої відповіді від відповідача ПАТ «Промінвестбанк» позивачі не отримали. Посилаючись на те, що відмова відповідача забезпечити облік та реєстрацію відповідачів за вказаною вище адресою є безпідставною та неправомірною, позивачі просять суд визнати законним вселення [PERSON] в гуртожиток за адресою: [ADDRESS]; визнати право проживання [PERSON], [PERSON] та їх неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в гуртожиток за вказаною вище адресою; зобов'язати відповідача ПАТ «Промінвестбанк» надати згоду на реєстрацію місця проживання позивача та їх неповнолітніх дітей у гуртожитку; зобов'язати відповідача ПАТ «Промінвестбанк» забезпечити облік та реєстрацію місця проживання позивача та їх неповнолітніх дітей у гуртожитку, а саме: поставити відмітку про згоду з реєстрацією місця проживання на заяві про реєстрацію місця проживання [PERSON], поставити підпис уповноваженої посадової особи на заяві про реєстрацію місця проживання [PERSON], скріпити печаткою відмітку про згоду з реєстрацією місця проживання та підпис уповноваженої особи на заяві про реєстрацію місця проживання [PERSON], поставити відмітку про згоду з реєстрацією місця проживання на заяві про реєстрацію місця проживання [PERSON], поставити підпис уповноваженої посадової особи на заяві про реєстрацію місця проживання [PERSON], скріпити печаткою відмітку про згоду з реєстрацією місця проживання та підпис уповноваженої особи на заяві про реєстрацію місця проживання [PERSON]; зобов'язати Оболонський районний відділ головного управління Державної міграційної служби України в м.Києві зареєструвати [PERSON] та [PERSON], а також їх неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] у гуртожитку; стягнути з відповідача ПАТ «Промінвестбанк» на користь позивачу сплачену суму судового збору. В судовому засіданні позивачі свої позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. Представник відповідача ПАТ «Промінвестбанк» в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити в задоволенні позову, крім того, надав суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що позивачу [PERSON] та членам його родини було надано згоду на поселення за адресою: [ADDRESS] без права прописки та за умови звільнення займаного приміщення при першій вимозі адміністрації. Відповідач ПАТ «Промінвестбанк» неодноразово повідомляв позивача [PERSON] про необхідність звільнення займаної кімнати як під час його трудових відносин з відповідачем, так і після його звільнення, однак позивач [PERSON] законні вимоги ПАТ «Промінвестбанк» ігнорував, продовжуючи проживати у спірному жилому приміщенні. Крім того, представник відповідача зазначає, що позивач [PERSON] за отриманням згоди на вселення [PERSON] до ПАТ «Промінвестбанк» не звертався, у зв'язку з чим законних підстав для вселення [PERSON], як і [PERSON] також немає. Також, законодавством України не передбачено і видачу особі ордеру після її вселення у відповідне житлове приміщення. Крім того, оскільки у позивачів ордеру на вселення в кімнату [ADDRESS] немає, то підстави визнати законним вселення позивача [PERSON] в гуртожиток також відсутні. Представник відповідача Оболонського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в м.Києві в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. Вислухавши пояснення сторін по справі, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, згідно реєстраційного посвідчення домоволодіння [ADDRESS] відповідно до договору купівлі-продажу №18 від 29.05.1996 року на праві власності належить ПАТ «Промінвестбанк». 11.11.1996 року позивача [PERSON] було прийнято до ПАТ «Промінвестбанк» на посаду механіка по експлуатації вантажопідйомних механізмів складської бази в смт. Бортничі (а.с.10). Згідно виписки з протоколу №33 засідання профспілкового комітету ПІБ України від 12.12.1997 року та згідно розпорядження №16/16п від 22.12.1997 року, позивачу [PERSON] як працівнику ПАТ «Промінвестбанк» та членам його родини було надано згоду на тимчасове поселення без права прописки в гуртожиток, а саме, в кімн.[ADDRESS] за умови його звільнення за першою вимогою адміністрації (а.с.8-9). Наказом №4484 від 10.12.2012 року про припинення дії трудового договору, позивача [PERSON] було звільнено із займаної посади у зв'язку із скороченням чисельності та штату працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України (а.с.11). Відповідно до розпоряджень за №94 від 05.11.2009 року та №50 від 14.10.2014 року відповідач ПАТ «Промінвестбанк» неодноразово звертався до позивача [PERSON] з вимогою звільнити займане жиле приміщення у зв'язку з відсутністю в нього права на подальше проживання, однак позивачем [PERSON] вимоги банку були проігноровані. Згідно ст.127 ЖК Української РСР для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. У відповідності до ч.2 ст.128 ЖК Української РСР житлова площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету. Відповідно до ст.129 ЖК Української РСР на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Судом встановлено, що у позивача відсутній ордер, який би давав йому право та членам його сім'ї на проживання у спірному жилому приміщенні, що дає підстави вважати, що позивач неправомірно вселився до вказаного жилого приміщення та безпідставно проживає в ньому. Отже, вселення без спеціального ордеру в жиле приміщення позивачами є таким, що не відповідає нормам чинного законодавства, а тому відповідно і подальше їх проживання в [ADDRESS] є неправомірним. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що з даним позовом до суду позивачі звернулись лише після звільнення позивача [PERSON] із займаної посади, однак у спірному жилому приміщенні продовжують проживати. Також суд звертає увагу на те, що в судовому засіданні з показів позивачів [PERSON] та [PERSON], які були за їх згодою допитаними в якості свідків було встановлено, що вони разом із дітьми зареєстровані [ADDRESS], оскільки дана квартира належить позивачу [PERSON]. Суд звертає увагу на те, що на момент вселення позивача [PERSON] в спірну кімнату, його шлюб з позивачем [PERSON] не був зареєстрований, а після реєстрації такого шлюбу в 2003 року, жодний із позивачів у встановленому законом порядку не зверталися не отримували дозволу адміністрації ПАТ «Промінвестбанк» на проживання в спірній кімнаті саме позивача [PERSON]. Як на підтвердження своїх вимог позивач [PERSON] також вказувала на те, що їй подобається інфраструктура району, місце розташування дитячих садочків та медичних установ, де їх родина отримує медичну допомогу, однак жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували вказані посилання, суду надані не були. У зв'язку із тим, що суд прийшов до висновку про безпідставність вимог позивачів до відповідача ПАТ «Промінвестбанк», підстав для задоволення позовних вимог до іншого відповідача, суд не вбачає, оскільки вони фактично є похідними. Надані сторонами докази, висновків суду не спростовують. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed