Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], в травні 2015 року звернулися до суду із позовною заявою, яка була уточнена під час розгляду справи, та просять суд стягнути з [PERSON] на їх користь грошові кошти у розмірі 11 980,77 гривень кожному позивачу, а також усі судові витрати у справі. В обґрунтування своїх вимог зазначили, що 23.02.2012 року між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] була досягнута домовленість щодо укладення в майбутньому договору купівлі-продажу квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS]. З метою забезпечення зобов'язання позивачами в рівних частинах було передано відповідачу грошові кошти на загальну суму 23 961,55 гривень у еквіваленті 2000,00 доларів США станом на момент укладення договору по курсу НБУ 7,9871 грн., 500 доларів США станом на момент укладення договору по курсу НБУ 7,9868 грн., 500 доларів США станом на момент складання розписки по курсу НБУ 7,9879 грн., На підтвердження вищевказаної домовленості та отримання грошових коштів [PERSON] підписала з позивачем договір залога від 23 лютого 2012 року, де власноруч поставила свій підпис згідно якої відповідачка отримала від [PERSON] грошові кошти у розмірі 2 000,00 доларів США (по курсу 8,00 грн.). Крім того додатково відповідач отримала від позивачів 500 доларів США 27.02.2012 року та 05.04.2012 року, про власноруч розписалась та видала відповідно розписку. Згідно вищевказаного договору застави, що був складений простій письмовій формі, відповідачка зобовязувалась укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна квартири. На сьогоднішній день відповідачка свій обовязок так і не виконала, більш того відмовляється від виконання будь-яких зобовязань, в тому числі і повернути кошти. Тому за захистом своїх порушених прав ми вимушені звернутися до суду. У звязку з тим, що в даному конкретному випадку відповідач у передбачений строк не уклала договір купівлі-продажу нерухомого майна та не відбулось його нотаріального посвідчення, тому він вважається неукладеним, а грошові кошти передані позивачами є такими, що підлягають поверненню. Оскільки відповідач борг не повернув, позивачі просять стягнути з відповідача борг за договором позики в розмірі 23 961,55 гривень, по 11 980,77 грн. кожному позивачу, та судові витрати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, надав суду пояснення аналогічні викладеним у позові. Відповідач в судове засідання не зявилась, неодноразово належним чином повідомлена про дату, місце та час слухання справи. У звязку з цим, за згодою позивача [PERSON], суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Третя особа, в судове засідання не зявилась, неодноразово належним чином повідомлена про дату, місце та час слухання справи. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: У судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 23.02.2012 року між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] була досягнута домовленість щодо укладення в майбутньому договору купівлі-продажу квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS]. На підтвердження вищевказаної домовленості та отримання грошових коштів [PERSON] підписала з позивачем договір залога від 23 лютого 2012 року, де власноруч поставила свій підпис згідно якої відповідачка отримала від [PERSON] грошові кошти у розмірі 2 000,00 доларів США (по курсу 8,00 грн.). Крім того додатково відповідач отримала від позивачів 500 доларів США 27.02.2012 року та 05.04.2012 року, про власноруч розписалась та видала відповідно розписку. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до Закону України «Про заставу», статтею 13, передбачені вимоги до форми договору застави, а саме договір застави повинен бути укладений у письмовій формі. У випадках, коли предметом застави є нерухоме майно, космічні об'єкти, транспортні засоби, що підлягають державній реєстрації, договір застави повинен бути нотаріально посвідчений на підставі відповідних правовстановлюючих документів. У відповідності із ч. 1 ст. 220 ЦК у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним. Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків. У відповідності із п. 2 ч.1 ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, виконаній послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до ч. 4 ст. 216 ЦК України, правові наслідки недійсності правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Згідно за ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, тобто в судовому засіданні встановлено що вищеозначений договір від 31.08.2008 року є змішаним договором: договором авансу (оскільки судом не встановлено що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, то відповідності до ч.2 ст. 570 ЦК України вона вважається авансом) та попереднього договору, який є дійсним в частині авансу. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов'язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтю 526 визначені загальні умови виконання зобов'язання,а саме, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Строк (термін) виконання зобов'язання встановлений статею 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до приписів статті 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Outcome: approved