Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

Позивачі, [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з даним позовом, в якому просять визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житлом, розташованим в [ADDRESS] . Позовні вимоги обгрунтовують тим, що їм належить по 1/4 частині будинку, розташованого по [ADDRESS] . Також, 1/4 частина вказаного будинку належала чоловіку позивачки [PERSON] - [PERSON] , який14. [INFO] помер. Крім того, ще 1/4 частина вищезгаданого будинку належала [PERSON] (матері позивачки [PERSON] ), яка померла [INFO] . На даний час в житловому будинку, по [ADDRESS] зареєстровані: позивач - [PERSON] , позивач [PERSON] , [PERSON] (чоловік позивачки), [PERSON] (син чоловіка позивачки), а також [PERSON] (син чоловіка позивачки). Відповідач по справі - [PERSON] , майже 2 роки проживає в [ADDRESS] , однак на прохання позивачів знятися з реєстрації вищизгаданого будинку відмовляється, що і стало підставою для звернення позивачів з даним позовом до суду. Дана позовна заява надійшла до суду 13.01.2020 року, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, була передана для розгляду судді Хмель Р.В. Ухвалою суду від 13.01.2020 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачам строк для усунення недоліків. Після усунення недоліків позовної заяви ухвалою від 28.01.2020 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 02.03.20202 року. Позивачка, [PERSON] , надала через канцелярію суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, справу просила слухати у її відсутність. Позивач, [PERSON] , надав через канцелярію суду заяву про підтримання позовних вимог, справу просив слухати у його відсутність. Відповідач, [PERSON] , надав через канцелярію суду заяву, в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі, справу просив слухати у його відсутність. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 16.06.2011 року власниками житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] : [PERSON] , (частка власності 1/4), [PERSON] (частка власності 1/4), [PERSON] (частка власності (1/4 частина) та [PERSON] (частка власності 1/4), що також підтверджено витягом про державну реєстрацію прав №30584174. Згідно наявного в матеріалах справи свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 14.02.1994 року, [INFO] , у віці 50 років помер [PERSON] .. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01.11.2002 року вбачається, що у віці 90 років померла [PERSON] . З довідки №311 від 18.11.2019 року вбачається, що позивачка [PERSON] , 1948 року народження зареєстрована та проживає в [ADDRESS] та її сім`я складається з: чоловік - [PERSON] , 1948 року народження, син - [PERSON] , 1984 року народження, син [PERSON] , 1983 року народження та син [PERSON] , 1978 року народження. Відповідно до довідки Баланівської сільської ради Бершадського району Вінницької області від 28.12.2019 № 597, [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] проте за вказаною адресою не проживає. Згідно зі ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час (Правова позиція ВСУ у справі №6-709цс1616 від листопада 2016 року). Об`єктом власності особи може бути, зокрема,- житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України). При вирішенні спору суд також приймає до уваги роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладені в п. 34 постанови Пленуму «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року. Згідно статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання. Положенням ч. 2 ст. 405 ЦК України передбачено юридичну підставу втрати членом сім`ї власника (у тому числі колишнім членом сім`ї власника) права на користування житлом власника, а саме - відсутність члена сім`ї власника житла без поважних причин понад один рік за таким місцем проживання (у житлі), якщо інше не встановлено домовленістю із власником або за законом. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved