Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Посилається на те, що вона із відповідачем перебувають у шлюбі, який зареєстрований 25 квітня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, за актовим записом № 391. Від шлюбу з відповідачем народився син - [PERSON] , [INFO] , який проживає із нею. Зазначає, що не підтримують шлюбних відносин з відповідачем, проживають окремо та не ведуть спільне господарство. Причиною розпаду сім`ї є байдужість та безвідповідальність відповідача, як щодо неї так і по відношенню до дитини. Вказує, що збереження сім`ї є неможливим. Зазначає, що відповідач з моменту припинення шлюбних відносин матеріально їй та дитині взагалі не допомагає. Оскільки, на протязі останнього часу відповідач не підтримував із нею та дитиною ніяких сімейних відносин, на момент подання позову вона не має достовірних відомостей про те чи фактично працює відповідач, однак їй відомо, що останній зареєстрований як підприємець, займається реалізацією свіжої м`ясної продукції щодо забезпечення всіх ресторанів м. Чернівці та Чернівецької області, а також займається виготовленням металевих виробів і його дохід складає щонайменше 20000 грн. Відповідач не має іншої родини та інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, не має на утриманні інших осіб, зокрема батьків чи осіб, які потребують обов`язкового утримання з його боку. Просить суд розірвати шлюб із відповідачем та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн., щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 липня 2019 року відкрито провадження по даній справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03 вересня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснила, що вже три місяці з відповідачем не підтримуються сімейні відносини, не ведуть спільне господарство та проживають окремо, з того часу не надає матеріальну допомогу на сина, сімейне життя не склалось через те, що відповідач не цікавився сім`єю, додому приходив тільки переночувати, оскільки постійно перебував на роботі. Миритися не бажає. Просила розірвати шлюб із відповідачем та стягувати аліменти з відповідача до повноліття дитини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав позов частково, пояснив, що часу на сім`ю не вистачало, між ним та позивачкою відсутнє взаєморозуміння та спільні погляди на життя, проживає із батьками, примирення не бажає, згідний сплачувати аліменти в сумі 2000 грн. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яки ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору п суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрований 25 квітня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, за актовим записом № 391 (а.с.10). В шлюбі у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] (а.с.11), який проживає із позивачкою та перебуває на її утриманні. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на життя та відсутність взаєморозуміння, через що виникали сварки. Сторони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільне господарство та проживають окремо на протязі трьох місяців. Суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, причини розпаду сім`ї, приходить до висновку про неможливість збереження шлюбу між сторонами, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, на примирення сторони не згідні, в зв`язку з чим шлюб належить розірвати. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. В п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, №3 зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 липня - 1699 гривень. Відповідач є працездатним та відповідно до ст.180 СК України зобов`язаний утримувати свою дитину. Між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів. Стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, інших дітей та непрацездатних осіб на його утриманні немає. Відповідач здоровий, являється приватним підприємцем. Суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати на користь позивачки аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27 червня 2019 року до досягнення дитиною повноліття, з подальшою індексацією відповідно до вимог закону. На підставі викладеного та

Outcome: partial