Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

Позивачка 16.07.2015 року звернулася до суду з вищеназваним позовом і просить суд розірвати їхній з відповідачем шлюб, який було зареєстровано 08 серпня 2008 року у виконавчому комітеті Великоберезянської сільської ради Таращанського району Київської області, актовий запис № 3. Причиною розірвання шлюбу зазначала те, що вони з відповідачем мають різні погляди на сімейне життя, постійно між ними виникали сварки та суперечки, які привели до того, що вони втратили почуття поваги один до одного та стали зовсім чужими людьми, що стало причиною розпаду їхньої сім'ї, на примирення не згідна, на розірванні шлюбу наполягає, просить після розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]», судові витрати стягнути з відповідача. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги з мотивів, які наведені в позовній заяві та вказала, що остаточно між ними припинено сімейно-шлюбі стосунки з 09 серпня 2012 року. Крім того вказала, що з неї на користь відповідача та на його утримання за рішенням Таращанського районного суду Київської області з вересня 2013 року стягнуто аліменти в розмірі 300 гривень щомісячно. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, хоча і не заперечив факту припинення шлюбних стосунків з позивачкою з 09 серпня 2012 року та причин цього припинення, які зазначені в позовній заяві, однак попросив дати їм строк на примирення, мотивуючи тим, що може позивачка одумається та відмовиться від розірвання шлюбу з ним. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 08 серпня 2008 року у виконавчому комітеті Великоберезянської сільської ради Таращанського району Київської області, актовий запис № 3. Від даного шлюбу вони дітей не мають. Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони мають різні погляди на сімейне життя, постійно між ними виникали сварки та суперечки, які привели до того, що вони втратили почуття поваги один до одного та стали зовсім чужими людьми, що стало причиною розпаду їхньої сім'ї, а тому позивачка на примирення не згідна, на розірванні шлюбу наполягає, оскільки сім'я фактично розпалася, адже остаточно між ними припинено сімейно-шлюбі стосунки з 09 серпня 2012 року і спільне господарство не ведеться протягом тривалого часу. Крім того, за рішенням Таращанського районного суду від 19.12.2013 року з позивачки на користь відповідача та на його утримання стягнуто аліменти в розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з 09.09.2012 року до 01.06.2014 року, тобто строку встановлення групи інвалідності, у разі подання відповідного документа про продовження строку інвалідності стягнення аліментів продовжується на відповідний строк без додаткового рішення суду про це. В зв'язку з тим, що друга група інвалідності [PERSON] встановлено довічно, то і стягнення аліментів у вказаному розмірі проводитиметься довічно. Позивачка просить суд після розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». Указані обставини встановлено з пояснень сторін, матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Частиною 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя наведені в позовній заяві та підтверджені в судовому засіданні, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з подружжя (позивачки), а тому даний позов підлягає до задоволення, оскільки суд не знаходить підстав для задоволення клопотання відповідача про надання строку на примирення, адже сімейно-шлюбні стосунки між сторонами припиненні близько трьох років тому, у них відсутній спільний бюджет, спільне господарство не ведеться протягом тривалого часу, спільних дітей сторони не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі задоволення позову витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки. Враховуючи наведене,

Outcome: approved