Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право користування кімнатою № 812 по вул. Старо-Шишківській, 4 в м. Харкові. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що в 1987 році її мати [PERSON] як працівник Державного науково-виробничого підприємства «Обєднання Комунар» (далі ДНВП «Обєднання Комунар») отримала для проживання кімнату № 812 в гуртожитку по вул. Старо-Шишківській, 4 в м. Харкові. В теперішній час будинок № 4 по вул. Старо-Шишківській в м. Харкові передано на баланс [PERSON] міської ради. З 1987 року позивачка разом з матір'ю вселилася в спірну кімнату та проживає до теперішнього часу. Зазначена кімната є єдиним постійним місцем проживання позивачки, де знаходяться всі речі позивачки. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на ст.ст.64, 65 ЖК України, якими передбачено, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. 01.04.2015 р. мати позиваки [PERSON] померла. Після її смерті позивачка залишилася мешкати в кімнаті № 812 по вул. Старо-Шишківській, 4 в м. Харкові, оскільки іншого житла не має. Також зазначає, що в спірній кімнаті з 1987 року позивачка з матір'ю проживали однією сім'єю, вели спільне господарство, разом готували та споживали їжу, спільно утримували, прибирали та дбали про кімнату. Після смерті матері позивачка проживає сама, дбайливо ставиться до кімнати, бере участь у витратах по утриманню кімнати. Під час проживання в спірній кімнаті, приймала участь в утриманні будинку та прибудинкової території, її озелененні. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримали та просили позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] міської ради [PERSON] надав суду письмові пояснення, в яких зазначив, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на житловий фонд. З метою реалізації громадянами гарантованого Конституцією України права на житло, комплексного регулювання відносин по забезпеченню громадян, які проживають в [INFO], житловими приміщеннями, у тому числі тих, які потребують соціального захисту, здійснення громадського контролю та гласності при встановленні черговості на отримання житлової площі, її розподілу, належного обліку звільненого житла та укріплення законності в галузі житлових відносин рішенням [PERSON] міської ради від 24.06.2009 року № 174/09 затверджено «Тимчасове положення про облік та розподіл житлової площі, що звільняється в місті Харкові». Питання пов'язані з обліком та розподілом ізольованих житлових приміщень, у тому числі з частковими комунальними зручностями, вирішуються [PERSON] міською радою та її виконавчим комітетом відповідно до діючого законодавства України. Згідно ст.51 Житлового кодексу Української РСР жилі приміщення в будинках житлового фонду місцевих рад народних депутатів надаються громадянам виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створеної при виконавчому комітеті з депутатів Рад, представників громадських організацій, трудових колективів. Позивач звернулась до суду із позовом в якому просить визнати за нею право користування жилим приміщенням, а саме кімнатою №812 по вул. Старошишківській, 4 в м. Харкові. Необхідною умовою вселення в жиле приміщення згідно з чинним законодавством є письмова згода всіх членів сім'ї, що проживають разом із наймачем. Відповідно до ст.65 Житлового кодексу Української РСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Згідно з п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985р. № 2, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. У позивача відсутні докази про наявність письмової згоди всіх членів сім'ї наймача на вселення до спірної кімнати. Обґрунтовуючи позовні вимоги, [PERSON] зазначила, що з 1987 року вона постійно мешкала без реєстрації разом з матір'ю [PERSON] у спірній кімнаті. Проте, позивачем не надано доказів того, що [PERSON] визнана наймачем спірної кімнати. В матеріалах справи відсутні письмові докази постійного проживання позивачки у спірному жилому приміщенні, ведення з наймачем спільного господарства, тобто докази, що позивака була членом сім'ї наймача. Позивачкою не надано суду доказів звернення [PERSON] до компетентних органів з питань реєстрації [PERSON] у спірній кімнаті, доказів сплати за комунальні послуги та інш. Посилання позивачки на те, що вона проживала у спірній кімнаті однією сім'єю зі своєю матір'ю, вела з нею спільне господарство мала спільний бюджет не підтверджено документально. В наданих матеріалах відсутні докази висловлювання наймачем та членами його сім'ї згоди на вселення в займане ними жиле приміщення. Таким чином, позивачем не дотриманий, встановлений житловим законодавством України, порядок вселення до спірної кімнати. Позивачка звернувшись до суду з позов про визнання за нею права користування жилим приміщенням намагається поліпшити свої житлові умови, не надавши доказів, що вона має право у відповідності до ст. 34 Житлового кодексу Української РСР на таке поліпшення та перебуває на обліку громадян, які його потребують. Позивач з 21.03.1995 до теперішнього часу зареєстрована за іншою адресою: [ADDRESS]. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх і вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Враховуючи викладене, в задоволенні позову [PERSON] просить відмовити в повному обсязі. Представник ДНВП «Обєднання Комунар» [PERSON] проти задоволення позову заперечувала, надала письмові заперечення, в яких зазначила, що згідно реєстраційного посвідчення від 23.08.2002 р. будинок літ.«А-9» /гуртожиток/, що розташований в місті Харкові по вул. Старошишківській, 4 зареєстрований за Державою в особі Верховної Ради з визначенням користувачем ДНВП «Об'єднання Комунар». Рішенням міськвиконкому № 76 від 08.02.2012 р. будинок №4 по вул. Старошишківський був виключений із числа гуртожитків ДНВП «Об'єднання Комунар». Зазначений будинок набув статусу житлового будинку, який знаходиться на балансі ДНВП «Об'єднання Комунар». Відповідно до ст. 65 Житлового кодексу Української РСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в наймане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Так, [PERSON], 1934 р. н., була зареєстрована у гуртожитку для проживання одиноких громадян ДНВП «Об'єднання Комунар» з 27.04.1988 р., де займала койко - місце в кімнаті №812. Спільним рішенням адміністрації ДНВП «Об'єднання Комунар» та профспілкового комітету підприємства від 13.03.2008 р. (протокол №139) кімната №812 житловою площею 16.8 кв.м. закріплена за громадянкою [PERSON] Громадянка [PERSON] останні роки проживала у своєї доньки позивачки [PERSON], яка здійснювала за нею догляд через поганий стан здоров'я. Сама позивачка з 21.03.1995 р. зареєстрована за адресою [INFO]. Відомості про смерть [PERSON] позивачка надала до начальника Дільниці по обслуговуванню гуртожитків ДНВП «Об'єднання Комунар» тільки 06.06.2016 р. та повідомила, що в кімнаті №812 проживають орендатори. Таким чином, посилання позивача на те, що вона проживала у спірній кімнаті однієї сім'єю зі своєю матір'ю, вела з нею спільне господарство мала спільний бюджет не підтверджено документально. ДНВП «Об'єднання Комунар» листом №128/235-5 від 05.09.2016 р. звернулось до [PERSON] міської ради з проханням щодо введення в рахунок службової житлової площі ДНВП «Об'єднання Комунар» кімнати №812 з подальшим заселенням двірника Дільниці по обслуговуванню гуртожитків ДНВП «Об'єднання Комунар». Вважають, що обставини, на які посилається позивача, як на підставу своїх вимог, є недоведеними. Позивачкою не дотриманий, встановлений житловим законодавством України порядок вселення до спірної кімнати, вимоги [PERSON] вважають необґрунтованими, тому в задоволенні позову просять відмовити. Суд, заслухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши заперечення відповідача та третьої особи, допитавши свідків, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно реєстраційного посвідчення від 23.08.2002 р. будинок літ.«А-9» /гуртожиток/, що розташований в місті Харкові по вул. Старошишківській, 4 зареєстрований за Державою в особі Верховної Ради з визначенням користувачем ДНВП «Об'єднання Комунар». Рішенням виконавчого комітету [PERSON] міської ради №76 від 08.02.2012 р. будинок №4 по вул. Старошишківський був виключений із числа гуртожитків ДНВП «Об'єднання Комунар». Дозволено управлінню обліку та розподілу житлової площі Департаменту житлового господарства і ДНВП «Об'єднання Комунар» закріпити за мешканцями займану ними площу у будинку №4 по вул. Старошишківській, визначити їх наймачами та відкрити особі рахунки. Таким чином, зазначений будинок набув статусу житлового будинку, який знаходиться на балансі ДНВП «Об'єднання Комунар». [PERSON], 1934 р. н., була зареєстрована у гуртожитку для проживання одиноких громадян ДНВП «Об'єднання Комунар» з 27.04.1988 р., де займала койко - місце в кімнаті №812. Спільним рішенням адміністрації ДНВП «Об'єднання Комунар» та профспілкового комітету підприємства від 13.03.2008 р. (протокол №139) кімната №812 житловою площею 16.8 кв.м. закріплена за [PERSON] Позивачка [PERSON] є власником трикімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], де зареєстрована та проживала з 21.03.1995 р. 01.04.2015 р. мати позиваки - [PERSON] померла Останній час перед смертю [PERSON] проживала в квартирі у своєї доньки позивачки [PERSON], яка здійснювала за нею догляд через поганий стан здоров'я, де і померла, що підтвердили в судовому засіданні викликані позивачкою свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] Свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили, що після смерті [PERSON] в спірній кімнаті близько року проживали інші люди, а потім заселилась позивачка [PERSON] Згідно наданої суду ДНВП «Об'єднання Комунар» інформації, відомості про смерть [PERSON] позивачка надала начальнику Дільниці по обслуговуванню гуртожитків ДНВП «Об'єднання Комунар» тільки 06.06.2016 р., повідомивши, що в кімнаті №812 проживають орендатори. У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Посилання позивачки на те, що вона з 1987 року до теперішнього часу проживала у спірній кімнаті однієї сім'єю зі своєю матір'ю, вела з нею спільне господарство, мала спільний бюджет не підтверджено належними та допустимими доказами. В судовому засіданні викликані позивачкою свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не підтвердили доводи [PERSON] про те, що вона з 1987 року разом з матір'ю вселилася в спірну кімнату та проживає до теперішнього часу. Позивачка не надала доказів наявності письмової згоди всіх членів сім'ї наймача на вселення до кімнати №812 по вул. Старошишківській, 4 в м. Харкові, а також доказів звернення [PERSON] до компетентних органів з питань реєстрації [PERSON] у спірній кімнаті, доказів сплати [PERSON] за комунальні послуги та інш. Відповідно до ст. 65 Житлового кодексу Української РСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в наймане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Вирішуючи спори про право користуванням жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи прописані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чим вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ними, певний порядок користування жилим приміщенням (пункт 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985 р.). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачкою не дотриманий, встановлений житловим законодавством України, порядок вселення до спірної кімнати, а тому у неї відсутнє право користуванням спірним жилим приміщенням. Звернувшись до суду з позовом про визнання права користування жилим приміщенням, позивачка намагається поліпшити свої житлові умови, не надавши при цьому доказів, що вона має право у відповідності до ст.34 Житлового кодексу Української РСР на таке поліпшення та перебуває на обліку громадян, які його потребують, враховуючи, що у власності позивачки перебуває трикімнатна квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], де позивачка зареєстрована з 21.03.1995 р. Таким чином, обставини, на які посилається позивача як на підставу своїх вимог, недоведені належними та допустимими доказами, позивачкою не дотриманий, встановлений житловим законодавством України порядок вселення до спірної кімнати, а тому в задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання права користування жилим приміщенням суд відмовляє.

Outcome: dismissed