Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача [PERSON] сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що одна з позивачів [PERSON] являється дружиною померлого [PERSON]. [PERSON] (позивач 1), [INFO], та [PERSON] (позивач 2), [INFO], являються доньками померлого [PERSON]. Законним представником позивачів 1,2 є [PERSON], що підтверджується розпорядженням Томаківської райдержадміністрації № 136-р від 26.05.2015 року. На підставі Державного акта про право власності на земельну ділянку чоловіку [PERSON] та батькові [PERSON] і [PERSON] належала земельна ділянка, площею 5,7447 га, розташована на території [PERSON] сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивачі зазначають, що вони, звернувшись до приватного нотаріуса Томаківського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], з метою оформлення спадщини, а саме вищевказаної земельної ділянки, отримали відмову в звязку з втратою оригінала Державного акта. Сторони в судове засідання не зявилися. Законний представник позивачів [PERSON] та [PERSON], а також позивач [PERSON] подали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, при цьому зазначили, що на своїх позовних вимогах наполягають. Відповідач [PERSON] сільська рада подала до суду також заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача, при цьому проти позову не заперечує. Представник третьої особи також подав письмову заяву про розгляд справи за його представника. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню, так як знайшов своє підтвердження матеріалами справи, що підтверджують вказані факти та викладені правовідносини. Із свідоцтва про смерть серії І-КИ № 616379, виданого 23.02.2015 року відділом ДРАЦС реєстраційної служби Томаківського районного управління юстиції, суд вбачає, що [PERSON] дійсно помер 19.02.2015 року. Позивачі [PERSON] та [PERSON] є рідними доньками померлого [PERSON], а позивач [PERSON] доводилась йому дружиною, що підтверджується копіями наступних документів: свідоцтвом про народження [PERSON], [INFO], свідоцтвом про народження [PERSON], [INFO], виданими відділом ДРАЦС Томаківського районного управління юстиції, де [PERSON] зазначений батьком, а [PERSON]- матірю вказаних дітей; свідоцтвом про одруження, з якого вбачається, що між [PERSON] та [PERSON], яка є одним з позивачів у даній справі, було укладено шлюб, зареєстрований 16.02.1999 року у відділі РАЦС Томаківської райдержадміністрації Дніпропетровської області. Законним представником [PERSON] та [PERSON] є [PERSON], що підтверджується розпорядженнями Томаківської райдержадміністрації № 135-р, 136-р від 26.05.2015 року про призначення опікунів над малолітньою та неповнолітньою дітьми, оскільки діти позбавлені батьківського піклування згідно розпорядження Томаківської райдержадміністрації № 134-р, 136-р від 26.05.2015 року. [PERSON], на підставі Державного акта про право власності на земельну ділянку серії ДП № 058157, належала земельна ділянка, площею 5,7447 га, розташована на території [PERSON] сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва. З матеріалів справи суд вбачає, що законний представник позивачів - [PERSON] та позивач [PERSON] зверталися до приватного нотаріуса Томаківського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] стосовно оформлення спадкових прав після смерті померлого [PERSON] на відповідну земельну ділянку. Але їм було відмовлено в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказану земельну ділянку, що підтверджується відповідними листами приватного нотаріуса від 29.09.2015 № С-18/02-17, від 18.01.2016 № С-1/02-17. Як вбачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 42955537 від 15.02.2016 року приватного нотаріуса була заведена спадкова справа після смерті [PERSON], копія якої направлена на запит суду і знаходиться в матеріалах справи. Тобто з матеріалів справи вбачається, що у позивачів дійсно відсутній оригінал правовстановлюючого документу. Відповідно до підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. У відповідності до ст.ст.1216 та 1218 ЦК України після смерті спадкодавця, якому на праві приватної власності належала земельна ділянка, до спадкоємців переходить право на отримання у спадщину цього спадкового майна. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 ст. 1266 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно частини 3 ст. 1268 ЦК України «спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї». Частиною 4 цієї статті передбачено, що « Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу». Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Визнання права власності на земельну ділянку за позивачами не оспорюється відповідачем та не порушує прав чи інтересів інших осіб. Викладені обставини та письмові докази свідчать про те, що [PERSON]являвся власником вищевказаної земельної ділянки, а після його смерті позивачі дійсно мають право на отримання спадщини за законом відповідно до ч.1 ст. 1266 ЦКУкраїни навіть при тих обставинах, що відсутній оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку і місцезнаходження їх позивачам не відоме. Виходячи із наведеного, враховуючи ту обставину, що ніхто, крім позивача, із спадкоємців померлого не претендує на спадщину після його смерті, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і має підстави для задоволення позову в повному обсязі. Частиною 1\~ст. 88 ЦПК України\~передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи, що позивачі не просять відшкодувати їм судові витрати, тому суд вважає можливим звільнити відповідача від відшкодування витрат та залишити сплачений судовий збір на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved