Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] та просить: - розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 15 грудня 2005 року Висоцькою сільською радою Дубровицького району Рівненської області, актовий запис за №10; - після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, яке мала в шлюбі - [PERSON]; - неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] залишити проживати з нею; - стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати у розмірі 551,20 грн. Свої вимоги мотивує тим, що одруження з відповідачем виявилося невдалим. На сьогоднішній день чоловік не дбає про створення нормальних сімейних стосунків. Його ставлення до сім'ї і дітей призвели до розладу і фактичного припинення шлюбних відносин. Подружні стосунки були припинені з травня 2014 року, а тому на даний час вони не пов'язані спільним побутом, проживають окремо Переконана, що подальше шлюбне життя і збереження шлюбу неможливе. В судове засідання позивачка не з'явилася, подавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився. Згідно поданої заяви, просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, оскільки у справі достатньо матеріалів про їхні права та взаємовідносини. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 грудня 2005 року між сторонами зареєстрований шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №10, що підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.3). Згідно свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с.5, 6) сторони мають дітей - дочку [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями п.3 ч.2 ст.18, ст.51, ч.3 ст.56, ч.1 ст.110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. В ході розгляду справи судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові та поваги один до одного між сторонами втрачено, фактичні шлюбні відносини між ними припинені, примирення між подружжям та збереження сім'ї не можливо, так як це буде суперечити інтересам та волі обох сторін. При таких обставинах, суд дійшов до висновку, що сім'я розпалася остаточно і шлюб існує формально. Приймаючи до уваги, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, а сторони зберегти сім'ю не бажають, суд з урахуванням того, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті і майнові права, а також права їхніх дітей, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу передбачених ч.2 ст.110 СК України, вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити. Частиною 1 ст.88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому сплачений позивачкою судовий збір підлягає стягненню на її користь з відповідача. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved