Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

Позивачі звернулися до Нижньосірогозького районного суду Херсонської області з позовною заявою до ТОВ «Агроінвест» про розірвання договору оренди земельної ділянки, укладеному між ними та відповідачем 01.02.2005 року. Свої вимоги мотивують тим, що відповідач порушив умови договору оренди землі в частині сплати орендної плати у строки, передбачені умовами договору оренди. Так, відповідач жодного разу за час існування договору оренди не сплатив орендну плату у строки, передбачені цим договором, не сплачував пеню за несвоєчасність її внесення та не сплатив орендну плату 15.12.2013 року. В звязку з чим 16.12.2013 року позивачі направили листа відповідачу з вимогою розірвати укладений договір оренди, та не отримавши відповіді на лист, вимушені звернутися до суду. Під час судового розгляду представник позивача позовні вимоги про розірвання договору оренди землі підтримав по мотивам викладеним в позові, крім того представник позивачів надав письмові доповнення до позовної заяви, відповідно яких доповнив підстави розірвання договору оренди порушенням відповідачем вимог п.9.1. договору оренди, відповідно якого земельний податок та прибутковий податок сплачується орендарем і не входить в розмір орендної плати, разом з тим відповідач утримував зазначені податки з орендної плати. Під час судового розгляду представник відповідача проти позову заперечила, вказавши що підстави для розірвання договору оренди землі відсутні, зазначаючи що орендна плата позивачам в повному обсязі була сплачена 25.12.2013 року, таким чином мала місце лише затримка у виплаті орендної плати, що не є підставою для розірвання договору оренди. Крім того представник відповідача заперечила утримування земельного податку з орендної плати позивачів, оскільки ТОВ «Агроінвест» сплачує фіксований сільськогосподарський податок, в звязку з чим підприємство звільнено від сплати земельного податку. Також зазначила що відповідачем лише нараховувався, утримувався та сплачувався податок з доходів фізичних осіб, оскільки відповідно до ст. 162 ПК України платником ПДФО є податковий агент; ставка податку відповідно до п.167.1 ст.167 становить 15% і перераховується до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу п.п.168.1.2 ст.168 ПК України. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази, надані сторонами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного. Між ТОВ «Агроінвест» та між позивачами і іншими громадянами 01.02.2005 року укладено договір оренди землі, який зареєстрований у Нижньосірогозькому відділі Херсонської філії Центру ДЗК 16 березня 2005 року. Пунктом 9 договору оренди від 01 лютого 2005 року передбачено, що орендна плата становить 1,5 % від нормативної грошової оцінки землі. Пунктом 9.1 цього договору, земельний податок та прибутковий податок сплачується орендарем і не входить в розмір орендної плати. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оренду землі» (далі Закон) відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. За змістом ст. 21 Закону України «Про оренду землі» розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди. За умовами договору оренди (п. 35) сторони дійшли згоди про те, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яка істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Відповідно до ст. 32 Закону на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Одним із основних обов'язків орендаря відповідно до ст. 24 Закону України «Про оренду землі» є своєчасне внесення орендної плати. Цьому положенню кореспондуються умови розділу 4 договору (п.11) щодо внесення орендної плати у два строки 15 серпня та 15 грудня. Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що положення п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України вимагають систематичної несплати орендної плати, як підстави для розірвання договору оренди. Підставою припинення права користування земельною ділянкою являється систематична несплата орендної плати, а судом встановлено що орендна плата сплачувалася позивачам в 2013 році двічі 21.08.2013 року та 25.12.2013 року (а.с. 146-150), тобто малася затримка від 7 до 10 днів у виплаті орендної плати за 2013 рік, тому зазначені обставини не свідчать про системність невиконання зобов'язань орендарем умов спірного договору. Суд приходить до висновку, що лише та обставина, що орендар затримав виплату орендної плати за 2013 рік загалом не більш як на 10 днів не є підставою для розірвання договору оренди землі, оскільки не свідчить про систематичне порушення умов договору в частині несплати орендної плати. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачі ж не надали суду доказів системності невиконання зобовязань орендарем умов договору за час дії договору з 2005 року по 2012 рік включно. Крім того, за весь термін дії договору оренди позивачі лише 16.12.2013 року звернулися до відповідача з листом щодо несвоєчасності сплати орендної плати та розірвання договору оренди.(а.с.12). Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. За змістом вказаної норми права істотність порушення стороною договору пов'язується із завданням шкоди. Виплата орендної плати проводилася в поточному році із незначною затримкою строків виплати. Позивачі не посилалися, а у справі відсутні докази заподіяння їм шкоди несвоєчасною виплатою орендної плати. Пунктом 12 договору оренди передбачено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені договором, нараховується пеня у розмірі подвійної ставки НБУ від несплаченої суми за кожний день прострочення. Таким чином, сторони передбачили у договорі наслідки несвоєчасного внесення орендної плати - сплату орендарем пені. Крім того, суд приходить до висновку і про безпідставність посилання представника позивачів як на підставу розірвання договору оренди порушення відповідачем п.9.1 договору оренди щодо сплати земельного та прибуткового податку орендарем, який не входить в розмір орендної плати, виходячи з наступного. Відповідно довідок Нижньоторгаївської сільської ради Нижньосірогозького району, ТОВ «Агроінвест» сплачує фіксований сільськогосподарський податок. Таким чином, земельний податок відповідач не сплачує та не утримує з орендної плати позивачів. Відповідно до п.167.1 ПК України, ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) Відповідно до п.168.1.2 ПК України, податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. В довідках про нарахування та виплату орендної плати за 2013 рік, наданих відповідачем вказано про утримання 15% податку з доходів фізичних осіб, таким чином такі утримання відповідають вищевикладеним нормам ПК України. Позивачі ж податок з доходу у вигляді отриманої орендної плати не сплачували, що не заперечували сторони по справі. Враховуючи викладене, утримання та сплата вказаного податку відповідачем не є істотним порушенням умов договору у розумінні вимог ч. 2 ст. 651 ЦК України, оскільки утримання вказаного податку є обовязковим та правомірним, тому не може вважатися шкодою, завданою позивачам. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, відсутні правові підстави для розірвання договору оренди, а відтак і для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed