Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою, в якій просять стягнути з відповідача на користь [PERSON], яка діє в своїх та в інтересах малолітнього [PERSON], 30.09.2012 р. н., моральну шкоду, витрати на придбання ліків, послуги евакуатора та зберігання автомобіля на штрафному майданчику, витрати з проведення експертного автотоварознавчого дослідження та різницю між страховим відшкодуванням і фактичним розміром шкоди внаслідок пошкодженого автомобіля. Крім того, просили стягнути з відповідача на користь [PERSON] моральну шкоду. Позов обґрунтований такими обставинами. 04.09.2014 року з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок чого належний [PERSON] автомобіль марки KIA Sportage, д. н. ВН 8052 ВЕ, під керуванням її чоловіка [PERSON], отримав механічні пошкодження. Під час ДТП у салоні автомобіля знаходився малолітній син позивачів, якому внаслідок потужного зіткнення автомобілів було завдано психоемоційну травму, що спричинило йому моральну шкоду, яка полягає у відчутті сильного страху та тривоги під час пересування транспортом загального користування, а також приступах істерики при спробах пересуватися з дитиною автомобілем. Крім того, внаслідок ДТП [PERSON] отримав легкі тілесні ушкодження. Зазначене, а також те, що відсутність справного автомобіля призвела до труднощів у пересуванні та змін укладу життя, спричинило [PERSON] моральну шкоду. Згідно з висновком експерта розмір шкоди, заподіяної [PERSON] внаслідок пошкодження належного їй автомобіля, становить 84933,54 грн. СК «Галицька», в якій було застраховано цивільну відповідальність [PERSON], виплатила [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 50000 грн. Таким чином, різниця між виплаченим страховим відшкодуванням та фактичним розміром шкоди має бути стягнута з відповідача. Представник [PERSON] у судове засідання не зявився, подав заяву про підтримання позовних вимог його відсутності, надав згоду на ухвалення заочного рішення. Позивач [PERSON] подав заяву про підтримання позовних вимог з проханням розглядати справу за його відсутності. Відповідач та представник відповідача у судове засідання не з'явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили, заяву про розгляд справи за їхньої відсутності не подали. Відповідно до\~\~ч. 4\~ст. 169 ЦПК України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1\~ст. 224 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам\~ ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, вивчивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов належить задовольнити частково, зважаючи на такі обставини. Як встановлено в судовому засіданні, згідно з постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 02.12.2014 року, 04.09.2014 року приблизно о 09 год. 55 хв. [PERSON], керуючи автомобілем «Toyota Rav 4», д. н. ВН 0123 СМ, по провулку Маяковського з боку вулиці Гоголя в напрямку вулиці Єлисаветинська у м. Одесі виїхав на регульоване перехрестя провулку Маяковського та вулиці Преображенської на заборонений червоний сигнал світлофору, внаслідок чого скоїв зіткнення з легковим автомобілем «KIA Sportage», д. н. ВН 8052 ВЕ, під керуванням [PERSON], який рухався по вулиці Преображенська з боку вулиці Софіївської в напрямку вулиці Пастера в м. Одесі. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, тілесні пошкодження отримав водій автомобіля «Toyota Rav 4» та водій автомобіля «KIA Sportage», які відносять до категорії легких. Крім того, у цій постанові зазначено, що в результаті ДТП неповнолітній [PERSON], [INFO], отримав психоемоційну травму. Зазначеною постановою Малиновського районного суду м. Одеси [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Транспортний засіб «KIA Sportage», д. н. ВН 8052 ВЕ, належить на праві власності позивачу [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 05.06.2009 року та від цього шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], 30.09.2012 р. н., що підтверджується матеріалами справи. Згідно з Висновком експерта № 4892, складеного 10.10.2014 року, вартість збитків, спричинених володільцю автомобіля «KIA Sportage», д. н. ВН 8052 ВЕ, внаслідок ДТП, яке відбулося 04.09.2014 року, становить 84933,54 грн. Оскільки Страхова компанія «Галицька», в якій було застраховано цивільну відповідальність [PERSON], виплатила [PERSON] страхове відшкодування в розмірі встановленого ліміту -50000 грн., що підтверджується випискою з її особового рахунку, позивач [PERSON] просить стягнути з відповідача різницю між виплаченим страховим відшкодуванням та фактичним розміром шкоди 34933,54 грн. Крім того, [PERSON] понесла витрати в розмірі 308,24 грн. на придбання ліків, призначених для лікування сина [PERSON] внаслідок отриманої ним у результаті ДТП психоемоційної травми, на підтвердження чого надано суду копії медичних довідок від 08.09.2014 року та 31.10.2014 року, виданих КУ «Дитяча міська поліклініка № 6» та КУ «Дитяча міська поліклініка № 2» та копія фіскального чеку № 56431 від 09.09.2014 року. У звязку з пошкодженням автомобіля [PERSON] понесла також витрати на послуг евакуатора в розмірі 1224 грн., послуги зі зберігання автомобілю на штрафному майданчику в розмірі 1077,12 грн., на підтвердження чого суду надано копії квитанцій № 5 та № 6 від 12.09.2014 року, а також витрати по оплаті послуг Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз з проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 1354,97 грн. (копія квитанції № 5 від 26.09.2014 року). Судом також встановлено, що внаслідок скоєної з вини відповідача ДТП було завдано моральну шкоду малолітньому [PERSON], яка була спричинена отриманою ним в результаті ДТП психоемоційною травмою. Зокрема, згідно з медичними довідками КУ «Дитяча міська поліклініка № 6» та КУ «Дитяча міська поліклініка № 2» та копіями фіскального чеку № 56431 від 09.09.2014 року у дитини було діагностовано астено невротичний синдром посттравматичного ґенеза, психоемоційну травму, а при наступному огляді виражений синдром посттравматичного ґенеза, тривожно-фобічний розлад. Судом також встановлено, що внаслідок ДТП позивачу було завдано моральні страждання у вигляді душевних переживань через отримані ним легкі тілесні ушкодження здоровя, пошкодження автомобілю, а також незручності, пов'язані з відсутністю справного транспортного засобу, що призвели до змін усталеного укладу життя його родини. Отже, між сторонами виникли позадоговірні зобов'язання у зв'язку із завданням майнової шкоди, які регулюються главою 82 ЦК України та Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої неї шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, виходячи із вищезазначених положень закону, позовні вимоги про стягнення з відповідача різниці між сумою сплаченого страхового відшкодування та сумою визначеного за експертним дослідженням збитків, спричинених володільцю автомобіля в розмірі 34933,54 грн., є законними та обґрунтованими і мають бути задоволені. Так само підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача сум витрат на послуги евакуатора в розмірі 1224 грн. та послуги зі зберігання автомобілю на штрафному майданчику в розмірі 1077,12 грн., оскільки зазначені витрати в розумінні ст. 22 ЦК України також є збитками. Що стосуються сум витрат на лікування дитини, то суд також погоджуються з тим, що вони є збитками, проте вважає за необхідне присудити лише витрати на придбання лікарських препаратів, зазначених у призначенні лікаря, а саме магне В6 та ноофен, загалом на суму 162,11 грн. Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача вартості проведеного експертного дослідження в розмірі 1354,97 грн., то суд вважає, що зазначені витрати не є збитками в розумінні ч. 2 ст. 22 ЦК України, оскільки вони спрямовані на визначення розміру збитків та не можуть бути відшкодовані. Крім того, зазначене експертне дослідження було проведено поза межами судового розгляду справи не на підставі ухвали суду про призначення судової експертизи, у звязку з чим ці витрати не є судовими витратами відповідно до ст. ст. 79, 86 ЦПК України. Стосовно вимог про відшкодування моральної шкоди, завданої [PERSON] та його малолітньому сину [PERSON] , суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 23 ЦК України під моральним збитком закон передбачає фізичний біль та страждання, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, втрати немайнового характеру внаслідок душевних і фізичних страждань, яких фізична особа зазнала у звязку, в тому числі із знищенням чи пошкодженням її майна, приниження ділової репутації, чи інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від глибини фізичних і душевних страждань, ступеня вини особи, що заподіяла моральну шкоду, а також інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. \~ Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній особі неправомірними діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, що заподіяла її, за наявності її вини.\~ Відповідно до п. 9, 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди зі змінами та доповненнями, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При заподіянні особі моральної шкоди, обов'язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. Суд погоджується з тим, що внаслідок ДТП позивачу та його сину було завдано моральні страждання. Разом із тим, суд, враховуючи вимоги закону щодо розумності і справедливості, вважає, що суми моральної шкоди в розмірі 5\~000 грн. та 2000 грн., заявлена позивачами, є завищеними і не відповідають характеру та обсягу страждань та немайнових втрат, тому суд оцінює завдану відповідачем моральну шкоду малолітньому [PERSON] в розмірі 4\~000 грн. та моральну шкоду, завдану [PERSON] в розмірі 1000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до квитанцій у матеріалах справи позивачем [PERSON] було сплачено судовий збір у розмірі 458,99 грн. (з них 388,99 грн. за вимоги майнового характеру та 70 грн. за вимоги про відшкодування моральної шкоди). Враховуючи процент задоволення позовних вимог, на користь позивача мають бути стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 388,99 грн. (вимоги майнового характеру) та 50 грн. (вимоги про відшкодування моральної шкоди, які задоволено на 71,4 %)

Outcome: partial