Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вищезазначеним позовом до відповідача і просили визнати за кожним окремо по ? частині житового будинку №20 по вул. Якіра в м. Дніпропетровську. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі посилалися на те, що 26.01.2006 року померла їх мати. Після її смерті залишилась спадщина, яка складається з житлового будинку №20 по вул. Якіра в м. Дніпропетровську. Позивачі звернулися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте їм було відмолено, оскільки за життя померла не зареєструвала право власності на вищевказане нерухоме майно. Позивач [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник позивача [PERSON] надала суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача та третя особа в судове засідання не зявилися, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, про причини неявки в судове засіданні не повідомили, тому суд вважає за можливим розглянути справу за правилами ст. 169, 224, 225 ЦПК України - заочно. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який посвідчує його право власності. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є дочками [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження. Згідно договору від 22.08.1961 року, укладеного на підставі рішення виконкому Кіровської районної Ради депутатів трудящих №863 від 25.07.1961 року, [PERSON] надано земельну ділянку площею 360 кв.м. по вул. Савченко у м. Дніпропетровську на праві безстрокового користування для будівництва індивідуального житлового будинку. Зазначений договір посвідчено нотаріусом Четвертої нотаріальної контори АНД району м. Дніпропетровська 18.09.1961 року, реєстровий №2-4594. 08.11.1961 року договір був взятий на облік Міжміським бюро технічної інвентаризації. У 1967 році [PERSON] побудувала на вищевказаній земельній ділянці житловий будинок. У відповідності до вимог чинного на той час законодавства [PERSON] набула право власності на житловий будинок №20 по вул. Савченко в м. Дніпропетровську. З 31.01.1978 року позивачі зареєстровані та проживають за вищевказаною адресою. Згідно відповіді начальника Головного архітектурно-планувального управління [PERSON] міської ради №К-106 від 18.11.2013 року, вулицю Савченко було перейменовано на вулицю Якіра. За життя [PERSON] не зареєструвала своє право власності на житловий будинок №20 по вул. Савченко в м. Дніпропетровську в КП ДМБТІ. 26 січня 2006 року померла мати позивачів [PERSON], про що відділом реєстрації смерті [PERSON] міського управління юстиції Дніпропетровської області зроблено актовий запис №1212 від 07.02.2006 року. Позивачі звернулися до Соьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Постановою від 05.04.2016 року позивачам було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, у звязку з відсутністю у спадкоємців правовстановлюючого документа на житловий будинок №20 вул. Якіра в м. Дніпропетровську. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України, права та обовязки фізичної особи, яка померла (спадкодавця), переходять до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, до першої черги спадкоємців належать діти спадкодавця. Відповідно до ст.ст. 1268, 1270 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом 6-місячного строку він не заявив про відмову від неї. Стаття 1267 ЦК України встановлює, що частки у спадщині кожного іх спадкоємців за законом є рівними. Враховуючи, що позивачі є спадкоємцями першої черги за законом після померлої [PERSON], фактично прийняли спадщину у вигляді житлового будинку №20 по вул.Якіра у м. Дніпропетровську, мають рівні частки на спадщину та визнання за ними права власності на нерухоме майно не суперечить закону, не порушує права та інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved