Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулась до Кролевецького районного суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на дітей та дружину, мотивуючи свої вимоги тим, що 02 липня 2005 року між нею та [PERSON] укладено шлюб. Після реєстрації шлюбу у них народилося шестеро дітей, а саме: - син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося, відповідач зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки. Про матеріальне забезпечення сім'ї відповідач не дбає. Вона за трудовим договором не працює, здійснює догляд за дітьми та займається введенням підсобного господарства. Джерелом доходу є виплати, передбачені ЗУ «Про державну допомогу сім'ям з дітьми». Однак даних коштів недостатньо для того, щоб забезпечити їхніх дітей. Відповідач має добрий стан здоров'я, аліменти нікому не сплачує, а тому зобов'язаний організувати своє життя так, щоб забезпечити не лише себе, а й їхніх дітей, до досягнення ними повноліття. Посилаючись на викладене, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: сина [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, а також аліменти на її, як дружину, в розмірі 1/5 частини його заробітку (доходу) щомісячно. Позивачка [PERSON] будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час розгляду справи в судове засідання не з'явилася. Надала письмову заяву про розгляд справи без її участі. Проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.30) Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи (а.с.27, 28), про причини неявки не повідомив, відзиву на позов не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши наявні в справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 02 липня 2005 року зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.9) За час шлюбу у сторін народилося шестеро дітей: син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (а.с.10, 11, 12, 13, 14, 15). Між сторонами відсутня домовленість щодо утримання дітей та позивачки, як дружини, з якою проживає син [PERSON] віком до трьох років Про матеріальне забезпечення сім'ї відповідач не дбає. Позивачка по трудовому договору не працює, здійснює догляд за дітьми та займається веденням підсобного господарства. Джерелом доходи позивачки є виплати передбачені ЗУ «Про державну допомогу сім'м з дітьми» (а.с.17, 18) Встановленим в суді фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України Стаття 141 СК України передбачає, що мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини (ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з частинами 2, 4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі (ч.1 ст.80 СК України). Таким чином, діючим законодавством передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання незалежно від того, чи працює вона та від її матеріального стану. Виникнення у неї права на утримання пов'язується лише з однією умовою - відповідним матеріальним станом чоловіка - батька дитини. Право на утримання у дружини - матері існує паралельно із правом дитини на утримання від батька і не залежить від нього. Судом встановлено, що діти зокрема син [PERSON], [INFO], проживає з матір'ю, позивачкою, за однією адресою, а тому остання має право на утримання від чоловіка - батька дитини, відповідача, до досягнення дитиною трьох років (а.с.16) За заявленими вимогами позивачка просить стягувати аліменти на утримання шести дітей у розмірі 1/2 частини доходів відповідача щомісячно, та на її утримання у розмірі 1/5 частини доходів щомісячно, до досягнення найменшим сином [PERSON] трьох років. При визначенні розміру аліментів, які будуть стягуватися на шістьох дітей та дружину, суд враховує, що відповідач за змістом позову має добрий стан здоров'я, інших утриманців не має. При цьому суд також враховує, що позивачка не працює і на даний час не має можливості працювати у зв'язку з необхідністю здійснювати догляд за шістьома неповнолітніми дітьми, зокрема і за найменшим сином [PERSON] віком до трьох років, інших доходів, крім державної допомоги при народженні дитини не має, а тому стягнення аліментів є необхідним для захисту її інтересів та інтересів дітей. Відповідачем не надано суду підтверджень щодо неможливості ним утримувати дружину. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. На позивача покладений обов'язок з врахуванням предмету і підстав позову довести в суді ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх позовних вимог. Тобто, відповідно до вимог ст.12 ЦПК України - позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст. 76-78 ЦПК України, зазначені ним обставини. Розгляд справи відбувався з дотриманням вимог ЦПК України, сторонам надано можливість повно реалізувати процесуальні права, надані їм законом, в тому числі надати докази. Позивачкою не надано доказів, на які вона посилається як на підставу своїх вимог про те, що розмір аліментів на її утримання повинен становити 1/5 частини заробітку (доходу) відповідача, щомісячно. Враховуючи положення ч.7 ст.81 ЦПК України суд позбавлений можливості самостійно збирати докази. Виходячи з критеріїв розумності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково в частині стягнення аліментів на дружину та визначає 1/6 частину доходу відповідача на утримання дружини, яка проживає із сином [PERSON], [INFO]. Вказаний розмір аліментів буде розумним, достатнім для розумних потреб позивачки, при цьому не порушуватиме прав та інтересів відповідача. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, положення ст.ст. 80, 84, 180 - 182, 183 СК України, та враховуючи матеріальне становище дітей, яке на сьогодні залежить від доходів матері, яка не працює, здійснює догляд за сином [PERSON] віком до трьох років, суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний організовувати своє життя так, щоб утримувати себе та виконувати свої батьківські обов'язки щодо дітей, в тому числі утримувати їх, а також утримувати дружину до досягнення сином [PERSON] трьох років із відповідача підлягають стягненню на користь позивачки аліменти на утримання шести дітей: сина [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку до досягнення кожною дитиною повноліття, а також аліменти на дружину у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення сином [PERSON], [INFO], трьох років. В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити за їх необгрунтованістю. Враховуючи положення ч.1 ст.79 та ч.1 ст.191 СК України стягнення аліментів присуджується відповідачу від дня пред'явлення позову. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 1409 грн. 60 коп. Відповідно до ст.ст. 79, 80, 84, 180-183, 191 СК України,

Outcome: partial