Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, в якомупросить скасуватиакт про залиття, посилаюсь на те, що вказаний акт про залиття квартири складений всупереч вимогам вимог нормативно - правових актів, містить недостовірну інформацію, у зв'язку з чим є таким, що не має юридичного значення. Разом з тим, складення такого акту відповідачем порушує права позивачів, оскільки тягне за собою негативні наслідки щодо відшкодування майнової шкоди, спричиненої нібито з вини позивачів, оскільки містить інформацію що ґрунтується на припущеннях. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представники позивачів позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення даного позову, посилаючись на те, що спосіб захисту обраний позивачами, чинним цивільним законодавством не передбачений. Крім того, юридична значимість, належність та допустимість як доказ оскаржуваного акту, було предметом розгляду у цивільній справі про відшкодування шкоди внаслідок залиття квартири по якій в свою чергу було ухвалено рішення про стягнення з позивачів шкоди. Рішення суду набрало законної сили і вказаний акт був покладений в основу рішення, як доказ, якому була надана належна оцінка. Вислухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно дост. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2ст. 16 ЦК Україниспособами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Звертаючись до суду із даним позовом, позивачі фактично оспорюють висновки комісії комунального підприємства з експлуатації та ремонту житлового фонду «Житло - сервіс» щодо наявності вини у заподіянні шкоди внаслідок залиття іншої квартири. При цьому, оспорюваний позивачем акт не є правочином в розумінніст. 202 ЦКУкраїні, які відповідно до вимог цивільного законодавства можуть бути оспорені як недійсні, з наступним скасуванням, та по суті є документом, який засвідчує факт певної події, в даному випадку, залиття, а тому, не може бути визнаний таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства. Крім того, 17.12.2015 року ухвалено рішення Дарницького районного суду м. Києва, про стягнення з позивачів матеріальної шкоди, внаслідок залиття квартири. Вказане рішення набрало законної сили, що визнано учасниками процесу, а тому відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України вказана обставина доказуванню не підлягає. У вказаному рішенні, було досліджено з точки зору належності та допустимості оскаржуваний акт, який покладений в основу судового рішення і є одним із доказів вини позивачів. Частиною 3ст. 61 ЦПК Українипередбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Оцінюючи належність, допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є незаконними, необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed