Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що [INFO]. помер їх батько [PERSON], якому за життя на підставі сертифікату на право власності належав земельний пай. Після його смерті на підставі ст.ст. 548-549 ЦК України ред. 1964 р. землю успадкувала їх матір - [PERSON], яка померла [INFO]. Після смерті матері відкрилась спадщина на належну їй за життя земельну ділянку, проте позивачі не звернулись у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини, мотивуючи це тим, що вони були юридично необізнані про необхідність такого звернення та неможливість тривалий час знайти правовстановлюючі документи на землю. Представник позивачів [PERSON] у судовому засіданні пояснював, що єдиною причиною неподання у встановлений строк заяви про прийняття спадщини, була юридична необізнаність позивачів у цьому питанні, а інших причин не було. Відповідач проти позову не заперечував та просив розглянути справу без його участі. Вислухавши представника позивача, перевіривши та дослідивши подані сторонами докази, суд дійшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина 1 статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини 3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через юридичну необізнаність або ж через відсутність інформації про спадкову масу, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Зазначений висновок відповідає правовим позиціям, що викладені у постановах Верховного Суду України від 26.09.2012 р. по справі № 6-85цс12 та від 04.11.2015 р. по справі № 6-1486цс15, п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», узагальненні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Враховуючи зазначене, а також відсутність заперечень зі сторони відповідача, суд намагався знайти законні підстави для задоволення позову, але їх не знайшов, а тому відмовляє у позові, що не позбавляє позивачів права заявити позов з інших підстав або обрати інший спосіб захисту свого права. На підставі викладеного та відповідно до статей 1220, 1222, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: dismissed