Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом, позовні вимоги якого пізніше уточнили, в якому просять суд стягнути з [PERSON] грошову компенсація за заподіяну моральну шкоду в сумі по 150 000 грн. кожному; витрати на поховання в розмірі 5000 грн. та витрати понесені на правову допомогу в 2820 грн. В обґрунтування своїх вимог покликаються на те, шо 02.11.2011 року близько 10 години 45 хвилин на автодорозі Київ - Чоп поблизу с. Ямпіль Пустомитівського району Львівської області Малиновський В.Я. керуючи автомобілем «Форд Фієста» д.р.н. [NUMBER] здійснив наїзд на велосипедиста [PERSON], який від отриманих тілесних ушкоджень помер. За фактом даної дорожньо-транспортної пригоди органом досудового розслідування СВ Пустомитівського РВ ГУМВС України у Львівській області було порушено кримінальну справу, яка на даний час перебуває на стадії досудового розслідування. Позивачі вказують, що вони як дружина та діти загиблого, мають право, у відповідності до вимог ст. 1168 ЦК України, на відшкодування завданої їм моральної шкоди. Завдану моральну шкоду оцінюють у розмірі 150 тис. грн., кожному, обґрунтовуючи розмір завданої моральної шкоди тим, що вони зазнали моральних страждань в зв'язку із несподіваною втратою чоловіка та батька, що призвело до порушення їх нормальних життєвих зв'язків, постійного пригніченого стану, по тривалості її душевні страждання є по життєвими, оскільки втрату чоловіка та батька вони не зможуть забути, їх душевні страждання в подальшому збільшуватимуться по мірі поступового, що разу глибшого, усвідомлення втрати свого чоловіка та батька. У [PERSON] погіршилось самопочуття та здоров'я, у зв'язку з чим вона була змушена періодично проходити курс лікування у медичному закладі, що потягло чималі затрати. Незважаючи на їх неодноразові звернення відповідач відмовляється відшкодувати завдану шкоду. Окрім цього, позивачі вказують, що відповідач ухиляється від відшкодування витрат на поховання та спорудження пам'ятника покійному, а тому такі витрати повинні бути стягнуті в судовому порядку. Також з відповідача в їх користь підлягає стягненню витрати понесені на правову допомогу. За вказаних обставин позивачі просять суд захисти їх особисті майнові права, шляхом задоволення позовних вимог. Представник позивачів [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав просить суд задоволити повністю. Представник відповідача [PERSON] за дорученням [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивачів не визнав та заперечив, свої заперечення мотивує тим, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПАТ «Українська Страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», яка визнала вищевказану подію страховим випадком, однак незважаючи на це, відповідачі не звертались до страхової компанії із вимогою сплати страхового відшкодування. Крім цього, при визначені суми відшкодування моральної шкоди позивачі жодним чином не обгрунтували оціненого ними розміру. За вкзаних обставин позовні вимоги позивачів вважає недоведеними та безпідставними. Проаналізувавши матеріали справи, вислухавши сторони, належним чином дослідивши докази представлені сторонами як на підтвердження своїх доводів та вимог в їх сукупності, суд приходить до переконання про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав : Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Такі ж вимоги встановлюються ч. 1 ст. 60 ЦПК України. Судом встановлено, що В обґрунтування своїх вимог покликаються на те, шо 02.11.2011 року близько 10 години 45 хвилин на автодорозі Київ - Чоп поблизу с. Ямпіль Пустомитівського району Львівської області Малиновський В.Я. керуючи автомобілем «Форд Фієста» д.р.н. [NUMBER] здійснив наїзд на велосипедиста [PERSON], який від отриманих тілесних ушкоджень помер. За фактом даної дорожньо-транспортної пригоди органом досудового розслідування СВ Пустомитівського РВ ГУМВС України у Львівській області було порушено кримінальну справу, яка на даний час перебуває на стадії досудового розслідування. У відповідності до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною 5 ст. 1187 ЦК України встановлено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язань сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Судом встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПАТ «Українська Страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серія № АА/436391, який був дійсним станом на час події, яка визнана страховою компанією страховим випадком Згідно правової позиції Верховного Суду України викладеної у справі № 6-2808цс15, право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. З огляду вищенаведене, позивачі вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від відповідача, як особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання. В такому випадку відповідач, як особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги позивачів, не позбавлений права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілим, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Таким чином, доводи представника відповідача [PERSON] про те, що шкода завдана в результаті дорожньо-транспорної пригоди, яка визнана страховим випадком, підлягає відшкодуванню страховиком приватним акціонерним товариством «Українська Страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», суд вважає необгрунтовними. Згідно п.2 ст. 1168 ЦК моральна шкода, завдана смертю фізичної особи відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам, дітям, а також особам. -- проживали з нею однією сім'єю. Судом встановлено, що [PERSON], як дружиною загиблого та [PERSON], [PERSON], як діти загиблого мають право у відповідності до вимог ст. 1168 ЦК України, на відшкодування завданої їм моральної шкоди. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить із вимог ст. 1187 ЦК України, та роз'яснень, що викладені в п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду № 4 від 31 березня 1995 року N4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та визначає суму відшкодування, яка відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, з врахуванням обставини при яких було спричинено моральну шкоду позивачу, ступень вини відповідача, глибину, характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань позивачів, та з урахуванням вимог розумності та справедливості оцінює моральну шкоду завдану [PERSON], як дружині померлого у розмірі 100 000, 00 грн. та [PERSON] та [PERSON], як дітям померлого, у розмірі по 25000 грн. кожному. Відповідно до ч. 1 ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати. Всупереч вимог ст. 60 ЦПК України, позивачами не представлено суду жодних належних та допустимих доказів понесення витрат на поховання померлого, в розмірі заявленому в позовних вимогах , а тому суд вважає такі вимоги недоведеними, а від так задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З огляду на вищенаведене, з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить у розмір і500 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 84 УПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. З огляду на вище наведене та представлені суду докази, а саме : квитанція № 1-180/16-цс від 26.07.2016 року розрахунку витрат за надання [PERSON] правової допомоги з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 2 820 грн.

Outcome: approved