Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа Гореницька сільська рада про усунення перешкод у здійсненні права користування земельними ділянками. Позовні вимоги обгрунтовують тим, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку Серія [NUMBER] від 07.02.2007р. та на підставі рішення V сесії XXV скликання Гореницької сільської ради від 24.11.2006р. №3/23, [PERSON] належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 0,1043 га у межах згідно плану, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер [NUMBER] (Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку на право постійного користування землею, договорів оренди землі за [NUMBER]). Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку Серія [NUMBER] від 01.02.2007р. та на підставі рішення V сесії XXV скликання Гореницької сільської ради від 24.11.2006р. №3/22, [PERSON] належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 0,1076 га у межах згідно плану, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер [NUMBER] (Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку на право постійного користування землею, договорів оренди землі за [NUMBER]). Позивачі зазначають, що реалізуючи права власників [PERSON] та [PERSON] приблизно з 2013 року розпочали будівництво житлових будинків на вищезазначених ділянках, приблизна вартість капіталовкладень у будівництво становила еквівалент 300000,00 доларів США (триста тисяч доларів США 00 центів). На сьогоднішній день будівництво завершене і потребує внутрішнього декоративного оздоблення. Враховуючи події 2014 року, та скрутну ситуацію у якій опинились громадяни та іноземці, що перебували на території України, у вказаному будинку було дозволено тимчасово пожити знайомому робітнику [PERSON], який здійснював будівельні роботи. До вказаного часу, дана особа проживала у пересувному будівельному вагончику. Умови надання можливості проживання у будинку були передбачені наступними обов'язками [PERSON] щодо: підтримання будинку у належному стані, виконання функцій охоронця та проведення вчасної оплати комунальних платежів, за послуги які він використовував. Зазначають, що, [PERSON] разом зі своєю родиною: дружиною [PERSON] та дочкою [PERSON] розпочали проживання в недобудованому будинку, який належить [PERSON] та [PERSON] Практично протягом всього часу до вересня 2017 року, претензій щодо проживання до [PERSON] з родиною, від власників майна не було. Разом з тим, у вересні 2017р. під час спроби власника земельної ділянки, [PERSON], та ії родичів потрапити на територію земельних ділянок з метою проведення огляду об'єктів будівництва та підготовки документів для оформлення права власності на збудовані будинки, [PERSON] не допустив власників в будівлі та емоційно наголошував, «що Він вважає вищезазначені будинки та земельні ділянки своїм майном, оскільки вже давно ним користується і сплачує комунальні платежі, крім того наголошував, що один будинок буде належати персонально йому, а інший - його дочці». Через декілька днів після вказаного конфлікту, стала відома інформація, що родичі [PERSON], а саме: його дружина [PERSON] та дочка [PERSON], перевіривши місцезнаходження будинків згідно Кадастрової Карти України звернулись до Гореницької сільської ради з заявою про виділення їм безоплатно земельних ділянок, на яких розташовані захоплені ними будинки. 27.09.2017р. Представник Позивача-1,2, [PERSON], звернулась з адвокатським запитом до Гореницької сільської ради щодо надання інформації з приводу звернення Відповідачів з метою відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських споруд та будівель в [ADDRESS],[ADDRESS]. 29.09.2017р. виконавчий комітет Гореницької сільської ради надав відповідь №02- 14/865, в якій повідомив, що 15.09.2017р. до Третьої особи звернулись громадяни [PERSON] та [PERSON] з заявами про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS]. 18.09.2017р. за результатами розгляду даних заявок Гореницькою сільською радою було прийнято рішення про відмову в наданні відповідного дозволу, у зв'язку з тим, що на графічних матеріалах, доданих до заявок, бажані місця розташування земельних ділянок, вже раніше передані у власність іншим особам, якими є Позивач-1 та Позивач-2. Позивачі зазначають, що з вересня 2017 року, неоднарозово, усно вимагали звільнити житлові будинки та земельні ділянки, оскільки побудовані житлові будинки необхідні для проживання Позивачів-1,2 та їх родин, але не можуть скористатись законним правом власників з користування та розпорядження належним їм на праві приватної власності майном, з причин, що Відповідачі-1,2,3 не бажають звільнити незаконно захоплені приміщення. На думку позивачів, шляхом зловживання довірою власників, Відповідачі-1,2,3 намагаються незаконним шляхом провести самовільне захоплення житлових будинків та земельних ділянок, документів щодо проведення будівництва, які фактично та на законних підставах належать Позивачу- 1,2 на праві приватної власності, і які були надані Відповідачу-1 для тимчасового проживання. Відповідачі-1,2,3 без жодних правових підстав самовільно та незаконно заволоділи житловими будинками та фактично проживають за адресою; [ADDRESS], [ADDRESS], які побудовані на земельних ділянках, які належать на праві приватної власності [PERSON] та [PERSON], чим порушують права власників в користуванні, володінні та розпорядженні їх майном. На підставі викладеного просять усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 0,1043 га у межах згідно плану, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], та належить на праві приватної власності [PERSON] шляхом позбавлення осіб: громадян [PERSON] (посвідка на тимчасове проживання серія [NUMBER], видана 19.12.2016 р.), [PERSON] (паспорт серії [NUMBER], виданий Великоолександрівським РВ УМВС України в Херсонській області 14.11.1997р.), [PERSON] (паспорт серія [NUMBER], виданий Великоолександрівським РВ УМВС України в Херсонській області 08.07.2015р.) права користування шляхом виселення з житлового будинку, який розташований на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]. Усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 0,1076 га у межах згідно плану, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], та належить на праві приватної власності [PERSON] шляхом позбавлення осіб: громадян [PERSON] (посвідка на тимчасове проживання серія [NUMBER], видана 19.12.2016р.), [PERSON] (паспорт серії [NUMBER], виданий Великоолександрівським РВ УМВС України в Херсонській області 14.11.1997р.), [PERSON] (паспорт серія [NUMBER], виданий Великоолександрівським РВ УМВС України в Херсонській області 08.07.2015р.) права користування шляхом виселення з житлового будинку, який розташований на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]. Представники позивачів в судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] проти задоволення позову заперечували у повному обсязі. Суд, вислухавши сторони, аналізуючи обставини встановлені в судовому засіданні та дослідивши зібрані докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку Серія [NUMBER] від 07.02.2007р. та на підставі рішення V сесії XXV скликання Гореницької сільської ради від 24.11.2006р. №3/23, [PERSON] належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 0,1043 га у межах згідно плану, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер [NUMBER] (Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку на право постійного користування землею, договорів оренди землі за [NUMBER]). Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку Серія [NUMBER] від 01.02.2007р. та на підставі рішення V сесії XXV скликання Гореницької сільської ради від 24.11.2006р. №3/22, [PERSON] належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 0,1076 га у межах згідно плану, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер [NUMBER] (Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку на право постійного користування землею, договорів оренди землі за [NUMBER]). На адвокатський запит адвоката [PERSON] Гореницькою сільською радою листом від 29.09.2017 року за № 02-14/865 надано відповідь, згідно якої ВК Гореницької сільської ради повідомляє те, що 15.09.2017 року до Гореницької сільської ради звернулись громадянки [PERSON] та [PERSON] з заявами про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівль і споруд в с. Гореничі. 18 вересня за результатами розгляду вказаних заяв сесією Гореницької сільської ради були прийняті рішення про відмову в наданні відповідного дозволу. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом зазначених норм, правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Разом з цим, згідно з положеннями ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальною для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відтак за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сімї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сімї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин. Таку правову позицію містить Постанова ВСУ від 16.11.2016 р. у справі № 6-709цс16. Однак, в судовому засіданні позивачами не доведено та не надано належних та допустимих доказів існування вказаних будинків, того що вони є власниками спірних будинків, що у вказаних будинках проживають відповідачі та чинять позивачам перешкоди у корисутванні майном. Суду не надано жодних правовстановлюючих документів та доказів реєстрації права власності, відповідних дозвільних та проектних документи на будівництво спірних будинків. Відповідно до ч. 8 ст. 39 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року № 3038-VI, експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється. Крім того в судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] не заперечували того факту, що відповідачі не вчиняють жодних дій, які б створювали позивачам перешкоди у користуванні власністю. У відповідності до ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Згідно ст. 376 ч.1,2 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Стаття 379 ЦК України визначає поняття житла. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. В свою чергу в ст. 380 ЦК України закріплено, що житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Крім того слід зазначити те, що Земельний кодекс України не передбачає такого способу захисту прав, як усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом позбавлення осіб, шляхом виселення з житлового будинку. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст. 12, ч.ч. 5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб'єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об'єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов'язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він нівелюватиме можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і докази не збирає. Таким чином, виходячи з аналізу вищевказаних норм, враховуючи, що позивачами не надано належних та допустимих доказів в обгрунтування своїх позовних вимог, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed