Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] 23.05.2016 року звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 6 листопада 2005 року в с. Іванівка Великописарівського району Сумської області у віці 74 років помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, що складається з земельної ділянки площею 3, 44 га, розташованої в межах території Дмитрівської сільської ради. Позивачка є спадкоємцем за законом першої черги як дружина. Спадщину прийняла шляхом спільного проживання із спадкоємцем на час відкриття спадщини, звернулася з заявою до нотаріуса, в результаті чого зареєстрована спадкова справа. Але оформити право на спадкування на вказану земельну ділянку в нотаріальному порядку не має можливості, оскільки втрачений оригінал правоустановчого документу, виготовити його дублікат на померлу особу неможливо. Також, як виявилося, Дмитрівською сільською радою 01.07.1996 посвідчувався заповіт від імені [PERSON], оригінал та копія якого не збереглися. Особа, на користь якої посвідчений заповіт, не відома. До того ж відповідно до свідоцтва про смерть померлий є [PERSON], проте як у державному акті на право власності на земельну ділянку його по батькові вказано «Лукич». Чому виникла така помилка, їй не відомо. Прохає визнати за нею право власності на майно у судовому порядку та встановити факт належності померлому державного акту на право власності на земельну ділянку. Представник позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності /а.с.47-48/, у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не прибув, надав письмову заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи без його участі /а.с.46/. Представник третьої особи [PERSON], що діє на підставі довіреності /а.с.49/, проти позову не заперечує. Суд з урахуванням думки представників позивача та третьої особи вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення представників та свідків, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 6 листопада 2005 року помер [PERSON] у віці 74 років в с. Іванівка Великописарівського району Сумської області, що підтверджено свідоцтвом про його смерть /а.с.13/. Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 3, 44 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Дмитрівської сільської ради, що належить померлому відповідно до втраченого державного акту на право власності на земельну ділянку серія СМ № 074315, зареєстрованого за № 717 від 06.07.2004 року, в якому по батькові власника вказано «Лукич», вартість земельної ділянки становить 29\~263,80 гривень /а.с.16-23, 50/. На день смерті [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований в [INFO] разом з дружиною [PERSON]. Заповіт від його імені Іванівською сільською радою не посвідчувався /а.с.24-25/. Відповідно довідки Дмитрівської сільської ради заповіт від імені [PERSON], посвідчений 01.07.1996 за реєстровим номером 8, в сільській раді не зберігся /а.с.26-27/. Оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку втрачено, про що мається відповідне оголошення у місцевій газеті /а.с.29-30/. Позивачка є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], померлого 06.11.2005 року, як дружина, стосунки підтвердженні /а.с.15/. Інші спадкоємці спадщину не приймали, спадкова справа зареєстрована за заявою позивачки /а.с.14, 42-45/. 25.04.2016 приватний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва на спадщину за законом позивачці через відсутність оригіналів правоустановчого документу та заповіту /а.с.28/. Свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили в судовому засіданні кожна окремо, що [PERSON] проживав в с. Дмитрівка у 70-х-80-х роках, працював завклубом, його дружина померла, він одружився з позивачкою по справі у 1979 році і вони виїхали проживати в [INFO], в с. Дмитрівка Великописарівського району залишилася проживати його мати, яка за життя працювала у колгоспі імені Леніна в с.Дмитрівка, отримала земельний пай, який після її смерті успадкував [PERSON] М.Л. По вулиці його звали «Лукич». Відповідно п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. В судовому засіданні доведений факт, що померлий 06.11.2005 року [PERSON] отримав у порядку спадкування земельну ділянку, тобто державний акт на право власності на земельну ділянку серія СМ № 0174315, зареєстрований за № 717 від 06.07.2004 року, належить померлому. Без встановлення даного факту позивачка не має можливості оформити свої спадкові права. Відповідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки , що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Відповідно ч.1, ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв її, якщо протягом 6-ти місяців не заявив про відмову від неї. Таким чином, суд дійшов висновку, що є всі підстави для задоволення позовних вимог та визнання права власності на майно у порядку спадкування, оскільки у судовому засіданні достовірно встановлено, що позивачка є спадкоємцем першої черги за законом як дружина померлого [PERSON], якому належить земельна ділянка, спадщину прийняла своєчасно, але через відсутність оригіналу правоустановчого документу та розбіжностей в по батькові померлого оформити спадщину у нотаріуса неможливо. Тому суд дійшов висновку про можливість визнання права власності у судовому порядку.

Outcome: approved