Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про визнання права власності на ? частини житлового будинку який розташований за адресою м. Харків, вул. Релєфній, 34 в порядку спадкування за законом та заповітом після смерті батьків: матері [PERSON], померлої 01.05.2012 року та батька [PERSON], померлого 28.05.2001 року. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що після смерті батька спадкоємцями першої черги по закону були позивачка, її мати, та її брат відповідач по справі [PERSON] . Після смерті матері спадкоємцями за заповітом є вона та відповідач. Вона та її батьки постійно проживали за адресою [INFO]. Вказаний будинок належав [PERSON]. Відповідач на період смерті батька проживав та був зареєстрований за іншою адресою. Після смерті батька з заявою про прийняття спадщини не звертався, внаслідок чого відповідно до ст. 549 ЦК УРСР від 18.07.1963 року, який діяв на час смерті батька, вважається особою, що що не прийняв спадщину. Позивачка та її мати, [PERSON], після смерті батька, [PERSON], в порядку ст. 549 ЦК УРСР від 18.07.1963 року, який діяв на час смерті батька, спадщину прийняли, оскільки фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, але юридично спадщину не оформляли. Після смерті матері вона та відповідач звернулися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом, але відповідач відмовився оформлювати документи, оскільки вважав, що йому має належати ? частину спірного будинку. У нотаріальній конторі відмовили у реєстрації відповідних прав та видачі свідоцтва про право на спадщину, та запропонували звернутися йому до суду. Але відповідач тривалий час до суду так і не звернувся. Таким чином, позивачка не має можливості оформити спадщину. Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав повністю та просить їх задовольнити, посилаючись на докази, наявні в матеріалах справи. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про слухання справи за його відсутністю. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] помер 28.05.2001 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть останнього серії І-ВЛ № 280653, виданого 29.05.2001 року Харківським міським відділом РАГС, актовий запис № 1449. Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок який розташований за адресою м. Харків, вул. Релєфна, 34. Судом встановлено, що Рішенням № 10/18 виконкому Ленінської райради м. Харкова від 14.06.1955 року [PERSON] була передана в безстрокове користування під індівідуальну забудову земельна ділянка площею 499 кв.м. під № 34 по вул. Ветрова (назву змінено на Релєфна) у м. Харкові. На виконання зазначеного рішення було укладено договір 22.07.1955 року на право будови будинку. Згідно з п. 9 даного договору зведена на земельній ділянці будова є особистою власністю особи що побудувала. Житловий будинок був побудований протягом 1955-1968 років, що підтверджується технічним паспортом на будинок. Документи на підтвердження того, що [PERSON] виконав державну реєстрацію на вказаний житловий будинок матеріали справи не містять. Обов'язок власників забезпечити державну реєстрацію прав власності на всі без винятку об'єкти нерухомості введена лише з 29.06.98р. з набранням чинності Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, які перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 09.06.98р. № 121. Таким чином, права, придбані (шляхом створення або придбання нерухомості) у власність до 29.06.98р. з дотриманням встановленого порядку придбання, проте без держреєстрації, вважаються виниклими і набутими в установленому законом порядку. \~\~\~Стаття 392 ЦК України, передбачає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами, а також у разі відсутності чи втрати документів які посвідчують право власності. \~\~\~\~ Відповідно до\~ст. 25 ЦК України\~\~цивільна правоздатність фізичної особи\~\~припиняється у момент її смерті, тобто за нею не може бути визнане право власності, а лише може бути встановлений факт належності на праві власності померлому та визнане право власності за живою особою в порядку успадкування. \~\~\~\~Тобто на час смерті [PERSON] належав на праві власності житловий будинок № 34 з надвірними будівлями по вул. Релєфній у м. Харкові, та суд визнає даний юридичний факт. Відповідно до відомостей Другої Харківською державної нотаріальної контори, після померлого [PERSON] спадкова справа не заводилась, з заявами про прийняття спадщини, відмову від спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину від спадкоємців померлого до нотаріальної контори не надходили, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. На час відкриття спадщини в період чинності\~ ЦК УРСР \~його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Відповідно до ст.549 Цивільного кодексу Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що на час смерті [PERSON] разом із ним у будинку 34 по вул. Релєфній у м. Харкові проживали його дружина [PERSON] та донька [PERSON], які є спадкоємцями першої черги. Таким чином, останні фактично прийняли спадщину після померлого [PERSON], кожна по ? частині. Син спадкодавця [PERSON] відповідно до ст. 549 ЦК УРСР від 18.07.1963 року, який діяв на час відкриття спадщини після смерті батька, вважається особою, що спадщину не прийняв. 01.05.2012 року померла мати позивачки та відповідача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть останньої, виданого 02.05.2012 року відділом державної РАЦС по м. Харкову реєстаційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 5978. [PERSON] залишила заповіт від 30.06.2004 р., посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського ноьтаріального округу [PERSON] , реєстраційний №3549, відповідно до якого усе майно, що належить їй на момент смерті, вона заповідає [PERSON] та [PERSON], в рівних частинах кожному. Відповідно до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки на момент смерті [PERSON] їй належало 1/2 частина житлового будинку 34 по вулиці Релєфній у м. Харкові, вказана частина у відповідності до ст.ст. 1216, 1217, 1233 ЦК України 2003 р., переходить до позивача та відповідача в порядку спадкування за заповітом. Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне визнати право власності за позивачкою на 1/4 частини житлового будинку 34 по вулиці Релєфній у м. Харкові в порядку спадкування за заповітом після смерті матері, [PERSON]. На підставі ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини воно належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Таким чином, позивачка прийняла спадок у виді 1/2 частини житлового будинку що розташований у м. Харкові, вул. Релєфна, 34 після смерті батька [PERSON] та 1/4 частину зазначеного житлового будинку після смерті матері [PERSON], що є підставою для визнання за позивачкою права власності на ? частини зазначеного будинку в порядку спадкування за законом та за заповітом.\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved