Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, який мотивують тим, що 17.07.2014 року [PERSON] уклав з відповідачами договір завдатку, згідно з яким надали відповідачам завдаток в сумі 119 500 грн., що еквівалентно 10 000 дол. США в рахунок належних до сплати платежів за договором купівлі-продажу квартири за адресою [ADDRESS]. Відповідно договору, [PERSON] передав зазначену суму відповідачам в момент підписання договору. У разі відмови позивача від укладення договору купівлі-продажу квартири до 01.10.2014 року, завдаток в сумі 119 500 грн. залишається у відповідачів. Вважають, що їхні права порушені, оскільки відповідачі неправомірно, без законних підстав відмовляються повернути позивачам зазначену суму, оскільки договір купівлі-продажу квартири не був укладений, а тому не можна до даних правовідносин застосовувати положення ст.. 571 ЦК України, а вказана сума була передана відповідачам в якості авансового платежу і підлягає поверненню. Крім того, [PERSON] не надавала свою згоду як дружина [PERSON] ані на придбання цієї квартири, ані на передачу в якості завдатку такої суми коштів із спільного сімейного бюджету. Таким чином, просили визнати договір завдатку від 17.07.2014 року недійсним та стягнути з відповідачів кошти в сумі 119 500 грн. В судовому засіданні позивачі заявлені вимоги підтримали і пояснили, що договір був укладений з метою придбання в подальшому у відповідачів квартири по [ADDRESS], але з об'єктивних причин ця угода купівлі-продажу не відбулася, оскільки спочатку у відповідачів не було на руках всіх необхідних для продажу квартири документів, зокрема, згоди опікунської ради, а потім змінилася фінансова ситуація у позивачів, і вони передумали купувати цю квартиру. [PERSON] пояснив також, що дійсно мав намір на придбання квартири, за згодою відповідачів вселилися в неї і мешкали в ній на протязі двох місяців, в той час сплачували комунальні послуги, і за проживання пропонували відповідачам компенсацію в сумі, еквівалентній 1 000 дол. США, але відповідачі відмовилися і не повернули їм всю отриману від них суму коштів. Відповідачі проти задоволення позову заперечували, в судовому засіданні пояснили, що закон не передбачає обов'язкової нотаріальної форми для укладення договору завдатку, а тому немає підстав для визнання його недійсним. Крім того, позивачці [PERSON] було відомо про те, що її чоловік домовився з ними про придбання у них квартири, після чого позивачі вселилися і протягом двох місяців проживали в ній. В той же час вважають безпідставною відмову позивачів від укладення договору купівлі-продажу квартири, який так і не був укладений саме з вини позивачів, оскільки вони купили іншу квартиру в той час, коли ще продовжували проживати в квартирі відповідачів. Просили відмовити в задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що 17.07.2014 року між сторонами був укладений договір завдатку, відповідно до якого [PERSON], [PERSON] (Сторона 1) з одного боку та [PERSON] (Сторона 2) - з іншого боку домовилися, що Сторона 1 передає Стороні 1 завдаток в сумі 119 500 грн., що еквівалентно 10 000 дол. США в рахунок належних до сплати платежів за договором купівлі-продажу квартири за адресою [ADDRESS]. (п.1 Договору). Вартість нерухомого майна встановлюється сторонами в сумі 1 027 700 грн., що еквівалентно 86 000 дол. США. Відповідно до п. 2 Договору [PERSON] передає зазначену суму відповідачам в момент підписання договору. Згідно з п. 4 Договору у разі відмови Сторони 1 від укладення договору купівлі-продажу до 01.10.2014 року, вона повинна сплатити Стороні 2 подвійну суму завдатку, а у разі відмови Сторони 2 від укладення договору купівлі-продажу до 01.10.2014 року, сума завдатку 119 500 грн. залишається у Сторони 1. Відповідно до п. 5 Договору Сторона 1 надає Стороні 2 право користування зазначеною квартирою, з умовою самостійної оплати комунальних послуг за весь період користування квартирою. (а.с.11). Згідно з актом приймання-передачі квартири згідно з договором завдатку від 17.07.2014 р., відповідачі передали, а [PERSON] прийняв в користування квартиру [ADDRESS]. Аналізуючи договір завдатку та інші наведені докази, враховуючи пояснення сторін, суд встановив наступне. В п. 1 Договору вказано, що Сторона 1 передає Стороні 1 завдаток в сумі 119 500 грн., що еквівалентно 10 000 дол. США в рахунок належних до сплати платежів за договором купівлі-продажу квартири за адресою [ADDRESS]. Вказана сума передається, згідно з п. 2 Договору, в момент його підписання. Позивач стверджував, що передав гроші в доларах США, але ця обставина заперечується іншою стороною та не підтверджується доказами, і вимоги про стягнення грошових коштів в іноземній валюті не заявлялися. Таким чином, Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 626 ч. 1 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з ст. 628 ч. 1 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ч. 1, ч. 2 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За визначенням ст. 570 Цивільного кодексу України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Відповідно до ст. 571 ЦК України якщо порушення зобов'язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. У разі припинення зобов'язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню. Таким чином, у разі, коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансом і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавалися. З огляду на викладене, норма ст.. 571 ЦК України до спірних правовідносин застосована бути не може, оскільки на момент видачі [PERSON] 19 5000 грн. угода купівлі-продажу між ним і продавцями квартири укладена не була. Як встановлено в судовому засіданні, сторони укладаючи договір від 17.07.2014 року, домовилися про те, що до 01.10.2014 року зобов'язуються укласти договір купівлі-продажу квартири за адресою [ADDRESS] за ціною 1 027 700 гривень, що еквівалентно 86 000 дол. США. Домовилися також, що всі витрати, пов'язані з юридичним оформленням договору купівлі-продажу розподілятимуться між сторонами порівну, а також про те, що в якості завдатку в рахунок належних по договору купівлі-продажу платежів Сторона 2 передає Стороні 1 119 500 грн., що еквівалентно 10 000 дол. США. Таким чином, сторони домовилися, щодо укладення у встановлений термін договір купівлі-продажу квартири на умовах, встановлених договором від 17.07.2014 року. Відповідно до ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Статтею 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що за своїм змістом укладений між сторонами договір від 17.07.2014 року є попереднім договором, та з огляду на вимоги ст. 657 ЦК України підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст. 203 ч. 4 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Згідно з ст. 215 ч. 2 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом ( нікчемний правочин). Відповідно до ст.. 215 ч. 3 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованим та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Необхідно визнати недійсним договір завдатку, укладений між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 17 липня 2014 року та стягнути з відповідачів на користь позивачів грошові кошти, передані за договором завдатку від 17 липня 2014 року в сумі 119 500 гривень 00 коп. та судові витрати на підставі ст. 88 ЦПК України в сумі 1 195 гривень 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved