Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

Позивачі [PERSON],\~[PERSON]\~ звернулись\~до суду\~з \~позовом до\~доньки [PERSON],\~онука [PERSON]про\~визнання осіб\~такими,\~що втратили\~право користування\~жилим приміщенням\~в [ADDRESS],\~посилаючись на\~те,\~що зазначена\~квартира належить на праві власності сторонам. З 2006 року відповідачі за місцем реєстрації не проживають, комунальні послуги не оплачують, не заперечують проти того, щоб знятися з реєстраційного обліку, проте не мають можливості, оскільки на теперішній час є громадянами іншої держави , постійно мешкають на Мальті, хоча право власності на частину квартири за ними буде зберігатися і в подальшому. В судовому засіданні позивачі підтримали свої позовні вимоги, просять їх задовольнити, стверджуючи, що вони є пенсіонерами та через реєстрацію відповідачів невзмозі оформити субсидію. Відповідачі в судове засідання не зявились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, направили суду заяви та додали до них копії паспортів, з яких вбачається, що вони просять зняти їх з реєстрації у м. Харкові, оскільки з 2001 року постійно проживають у державі Мальта м. Аура, є громадянами цієї країни, приїзд до батьків пов'язаний із складнощами та роботою. Суд,\~вислухавши пояснення\~позивачів,\~ перевіривши\~матеріали справи,\~дослідивши докази,\~надані в\~обґрунтування позову,\~ приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За правилами, визначеними ч.1 статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Частиною 1 статті 206 ЦПК України встановлено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд ( ч.4 ст. 206 ЦПК). Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 18.01.1996 року, виданого органом приватизації житлового фонду Харківського науково-дослідного інституту технологій машинобудування. Відповідно до вимог частини 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Статтею 2\~Закону України\~« Про\~свободу пересування\~та вільний\~вибір місця\~проживання в\~Україні» встановлено,\~що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених\~Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Співвласники спірної квартири [PERSON] ( нині Спитері) С.І., її син [PERSON] тривалий час постійно проживають на Мальті у м.Аура, є громадянами [PERSON] Мальта, що підтверджується копіями паспортів, а тому не мають можливості знятися з реєстраційного обліку місця проживання особисто або за довіреністю. Оскільки вони, як власники частини спірної квартири , самостійно обирають місця свого проживання, відповідно і реєстрації, визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням за їх заявами, не порушує їх права власників, а також права, свободі чи інтереси інших осіб, не суперечить закону . Зiбранi у справi докази та їх належна оцiнка дають підстави для задоволення позовних вимог [PERSON], [PERSON] та визнання відповідачів, за їх згодою, такими, що втратили право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, остаточне рішення суду про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням є підставою для зняття квартири [PERSON]\~(\~нині Спитері)\~С.І.,\~[PERSON]\~з реєстрації за адресою спірної квартири. На підставі викладеного і

Outcome: approved