Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

Позивачка 31.03.2014 року звернулась до суду з позовною вимогою про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Зазначає, що від шлюбу з відповідачем, укладеного 30.12.2003 року, народився син - [PERSON], [INFO], який перебуває на її утриманні. Відповідач не бере участі у вихованні дитини, не забезпечує матеріально, на прохання про надання фінансової допомоги не реагує. Інших стягнень з відповідача за виконавчими документами не провадиться, на утриманні інших дітей не має, він зареєстрований приватною особою - підприємцем. Згідно до уточненої позовної заяви, поданої до суду представником позивача адвокатом [PERSON],позивач просить стягувати щомісячно з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], у розмірі 1/3 частини заробітку (доїоду) відповідача, але не менше встановленого законодавством України прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення нею повноліття, витрати на правову допомогу в розмірі 2250,00 грн. згідно наведеного розрахунку, судові витрати, допустити негайне виконання рішення згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України. При проведенні судового засідання позивач та її представник не були присутні, представник позивачки 26.08.2014 року подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивачки, наполягає на доводах позовної заяви та позовних вимогах, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням в матеріалах справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв, клопотань та заперечень проти позову не надав. Оскільки причини неявки відповідача визнаються судом неповажними, у відповідності до ч.4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України суд, враховуючи думку представника позивача, час розгляду справи, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню у зв'язку із наступним. Відповідно до ст. ст. 180, ч. 2 ст. 182, 183 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. Як встановлено, згідно свідоцтва про народження, сторони у справі є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Комунарської райадміністрації Запорізької міської ради, актовий запис №798 від 01.12.2000 року. Дитина проживає з позивачкою, що підтверджено довідкою № 21/03-14 від 19.03.2014 року (а.с. 12). Сторони перебувають в шлюбі, укладеному 30.12.2003 року, але разом не проживають (свідоцтво про одруження серії [NUMBER]). Згідно із ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Так, позивач звернулась до суду 31.03.2014 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції. У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], уродженець с. Василькове Вільнянського району Запорізької області, який зареєстрований та мешкає за адресою: [ADDRESS], зареєстрований з 30.01.1998 року у якості фізичної особи - підприємця (свідоцтво про державну реєстрацію, а.с.6), інших дітей та стягнень за виконавчими документами не має. Тому, враховуючи всі обставин по справі, суд вважає за доцільне стягувати з відповідача аліменти у частці від його заробітку (доходу) в розмірі ? частини, частково задовольнивши позовну вимогу про стягнення аліментів, щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з 31.03.2014 року до досягнення дитиною повноліття. Згідно з п.2 ч.3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу. Так, матеріалами справи підтверджено, що позивачка звернулась по юридичну допомогу до представника - адвоката [PERSON], з яким уклала угоду про надання правової допомоги від 18.07.2014 року. На підставі розрахунку та акту прийому-передачі коштів суд визнає за можливе стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 2250,00 грн. За змістом ст. 88 ЦПК України, суд стягує із відповідача в доход держави судовий збір у сумі 243,60 грн., від сплати яких позивачка була звільнена при пред'явленні позову до суду. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial