Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-02 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися в суд з позовом до відповідача [PERSON] про визнання останнього таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених вимог вказують на те, що вищевказана квартира належить їм на праві приватної власності. У даній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON], як член сім'ї, однак останній за даною адресою не проживає більше 10 років, витрат на комунальні послуги не несе, та не з'являється, щоб знятися з реєстраційного обліку, а тому просить визнати його таким, що втратив право на користування житлом, у зв'язку з необхідністю припинення нарахувань по комунальних послугах на відсутнього члена сім'ї. Позивачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, однак подали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують з підстав, викладених в позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином, відзиву на позов не подав, про поважність причин неможливості прибуття його в судове засідання суд не повідомив. Тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановлення заочного рішення, оскільки, щодо заочного вирішення справи не заперечують позивачі. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст. 247, ст. 280 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло виданим 29.01.1993 року, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідач [PERSON], [INFO] зареєстрований за адресою [ADDRESS], що підтверджується записами будинкової книги виданої на вказане житлове приміщення та довідкою ДП «Дружба сервіс-житло 2» від 26.11.2018 року. Згідно акту комісії ДП «Дружба сервіс-житло 2» від 22.11.2018 року та письмових пояснень свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [INFO] в квартирі [ADDRESS] не проживає більше 10 років. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Суб'єктами права приватної власності, згідно ст.325 ЦК України, є фізичні та юридичні особи. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 Цивільного кодексу України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. У відповідності до вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає більше року. За таких обставин, суд приходить до висновку, що в даному випадку мають місце порушення прав позивача відповідачем, які підлягають захисту шляхом визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved