Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

Позивачі звертаючись з позовом до суду просять визнати за ними право власності по ? частині квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, [INFO] року померла їх мати - [PERSON], після чого відкрилася спадщина на спірну квартиру, у встановлений законом термін та порядку вони звернувся до П'ятнадцятої державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки є єдиними спадкоємцем першої черги після смерті матері, проте отримали постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв'язку з відсутністю реєстрації згідно чинного законодавства правовстановлюючого документа на вказане нерухоме майно. Позивачі в судове засідання не з'явилися, однак від їх уповноваженого представника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити. Представник відповідача Київської міської ради в судове засідання не з'явився, однак представником Хрущ А.П. направлено до суду письмові пояснення, де просила на підставі поданих стороною доказів прийняти рішення згідно чинного законодавства та розглядати справу у її відсутність. Представник третьої особи - Головного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи - П'ятнадцята Київська державна нотаріальна контора в судове засідання не з'явився, однак завідувачем П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори направлялося повідомлення про розгляд справи за відсутності уповноваженого їхнього представника. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно частини першої статті 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших відносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Як убачається з матеріалів справи, [INFO] року померла [PERSON]. (а.с. 101) Згідно свідоцтва про народження, позивач [PERSON] є сином померлої [PERSON]. (а.с. 108) Згідно свідоцтва про народження, позивач [PERSON] є донькою померлої [PERSON]. (а.с. 114) Відповідно до ч. 1 ст. 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як зазначено у пунктах 1, 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» суду слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами, зокрема, копіями документів із спадкової справи. Як убачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] звернулись до П'ятнадцятої державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини за законом після смерті їх матері [PERSON]. (а.с. 99,100) Відповідно до Постанови державного нотаріуса П'ятнадцятої державної нотаріальної контори від 26.03.2015 року вих. № 1142/02-31/7 [PERSON], постановлено відмовити [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на належні їм у спадковому майні частини квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON], через відсутність реєстрації згідно чинного законодавства правовстановлюючого документа на вказане нерухоме майно. (а.с. 129) Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті члена житлово-будівельного кооперативу, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира. Відповідно до довідки ЖБК «Дельфін» [PERSON], яка являється власником квартири [ADDRESS], повністю внесла пайовий внесок в листопаді 1983 року. (а.с. 116) Згідно довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 26.11.2014 року квартира [ADDRESS], на праві власності не зареєстрована. (а.с. 118) Стаття 1261 Цивільного кодексу України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до поданих матеріалів справи позивачі належить до першої черги спадкоємців за законом. Відповідно до норм ч. 1 ст. 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрацію прав є обов'язковою. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності на нерухоме майно підлягає обов'язковій державній реєстрації. Згідно Глави 10 п. 4.15., 4.18 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, видача Свідоцтв про право на спадщину на нерухоме майно, проводиться нотаріусом після подання оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцю. Як встановлено, позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну квартиру, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документів на майно. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до пункту другого частини першої ст. 3 Цивільного кодексу України визначено, що загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. (ч.1, ст. 321 Цивільного кодексу України) Відповідно до ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, судом встановлено, що в розрізі даного спору, позивачі мають достатні правові підстави для задоволення їх позовних вимог щодо визнання за ними права власності на ? частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті їх матері - [PERSON], як спадкоємців першої черги, оскільки нерухоме майно є складовою спадкової маси спадкодавця [PERSON], що на момент смерті належало їй на праві власності. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов [PERSON], [PERSON] до Київської міської ради, треті особи Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, П'ятнадцята Київська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved