Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом і просять визнати за кожним з них право власності на ? частину квартири [ADDRESS] за кожним у порядку спадкування за законом. Посилаються в позові на те, що вони є онуками і спадкоємцями за законом після смерті їх бабусі [PERSON] та дітьми і спадкоємцями за законом після смерті матері [PERSON]. [INFO] померла їх бабуся [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS]. На момент відкриття спадщини у 1995 році спадкоємцем [PERSON] була її дочка, їх мати [PERSON], їх мати, яка померла [INFO]. Виходячи з того, що в порядку, визначеному на той час законом, їх мати вступила в управління та володіння спадковим майном, вона стала спадкоємцем після смерті своєї матері. Після смерті матері вони звернулися до державного нотаріуса Третьої київської міської нотаріальної контори Кравченко О. О. з заявами про прийняття спадщини, в зв»язку з чим державним нотаріусом була заведена спадкова справа. Листом Третьої Київської державної нотаріальної контори від 01.04.2015 року їм було відмовлено в видачі Свідоцтв про право на спадщину в зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності спадкового майна спадкодавцеві. Свідоцтво про право власності на квартиру від 19.05.1993 року, за яким бабуся отримала квартиру у власність, у них відсутнє, однак його видачу підтверджує Інформаційна довідку Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, згідно з якою спадкове майно на праві власності зареєстровано за [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло. Виходячи з цього, просять задовольнити позов. Позивач [PERSON] та представник позивачів вимоги останніх у судовому засіданні підтримав. Представник відповівдача в судове засідання не з»явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином у порядку, визначеному ч.5 ст.74 ЦПК України, тобто під розписку в суді. Про причину неявки до суду представник відповідача суду не повідомив. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку позивача та представника позивачів суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача та представника позивачів, дослідивши матеріали, суд приходить до висновку про обгрунтвованість вимог позивачів, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], бабуся позивачів, що підтверджується Свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого району м. Києва, актовий запис № 1438. Остання на момент смерті була власником квартири [ADDRESS] відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, виданого Органом приватизації Жовтневої районної державної адміністрації 19.05.1993 року. Дана обставина підтверджується Інформаційною довідкою від 05.05. 2014 року, виданою Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна. /а.с. 16; 20/ На запит суду Третя київська державна нотаріальна контора надіслала копію спадкової справи №213/2008 щодо майна померлої [INFO] [PERSON], яка мешкала в [ADDRESS], в якій знаходиться копія спадкової справи після смерті [PERSON], бабусі позивачів, яка була заведена за заявою їх матері [PERSON], єдиної спадкоємиці після її смерті. З матеріалів спадкової справи вбачається, що Свідоцтво про паво на спадщину матір»ю позивачів після смерті її матері [PERSON], бабусі позивачів, отримане не було. Відповідно до п.п. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, він застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до п.2 ч.1 ст.549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Виходячи з даної норми закону, померла мати позивачів [PERSON] прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON]. Родинний зв'язок спадкодавця [PERSON] та [PERSON] підтверджується Свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим 28.08.1954 року Жовтневим бюро РАГС у м. Києві, актовий запис №1702. В подальшому спадкодавець змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» у зв'язку із реєстрацією шлюбу. Цей факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 04.04.1985 року відділом РАГС Жовтневого районного виконавчого комітету м. Києва, актовий запис №26. Прізвище дочки спадкодавця було змінено двічі: з «[PERSON]» на «[PERSON]» у зв'язку із реєстрацією шлюбу в 1979 році, що підтверджується трудовою книжкою [PERSON], та з «[PERSON]» на «[PERSON]» у зв'язку із реєстрацією шлюбу, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00014019300 від 13.06.2014 р. Зміни прізвища дочки спадкодавця [PERSON] також відображено у записах до трудової книжки. /а.с.18 - 19; 21, 23 - 25/ Після смерті спадкодавців [PERSON] та [PERSON] іших спадкоємців, окрім позивачів, немає. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 кодексу до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 14.02.2008 року та 28.02.2008 року позивачі звернулися до 3-ї Київської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, однак листом від 01.04.2014 року їм було відмовлено в видачі Свідоцтв про право на спадщину в зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документа на квартиру. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду в позовному провадженні. Згідно з п.п.204, 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України / діючої на момент смерті матері позивачів/ на майно, що переходить за правом спадкування до спадкоємців, нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва провадиться у строки, установлені цивільним законодавством України Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлювального документа, витяг з Реєстру прав власності. Позивач [PERSON] пояснив, що після смерті бабусі їх мати не оформила спадщину в зв»язку з відсутністю Свідоцтва про право власності на квартиру на ім.»я бабусі, що, в свою чергу, є перешкодою і їм в оформленні спадщини після смерті матері. Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є визначеним законом способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. За таких обставин вимоги позивачів підлягають задоволенню.

Outcome: approved