Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 15082 (п'ятнадцять тисяч вісімдесят дві) гривні 56 копійок. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона почала працювати в ТОВ «Товари народного вжитку» з 02 січня 2009 року та була звільненою 28 листопада 2013 року. Позивачка [PERSON] працювала на посаді ведучого інженера з підготовки кадрів. При звільнені відповідач ТОВ «Товари народного вжитку» не виплатив їй заробітну плату у розмірі 15082 (п'ятнадцять тисяч вісімдесят дві) гривні 56 копійок. У зв'язку з вищевикладеним, позивачка просить стягнути вищевказану суму на її користь. Відповідно до положень ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У судове засідання позивачка не з'явилась, проте від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає (а.с.19). У судове засідання відповідач не з'явився, пороте від нього надійшла заява з проханням слухати справу за його відсутності, позов визнає у повному обсязі (а.с.17). Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України та на підставі заяв сторін, фіксування судового засідання з допомогою звукозаписувального засобі не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Починаючи з 02 січня 2009 року позивачка [PERSON] почала працювати ТОВ «Товари народного вжитку» та була звільненою 28 листопада 2013 року, що підтверджується записом в трудовій книжці (а.с.6). При звільнені відповідач ТОВ «Товари народного вжитку» не виплатив їй заробітну плату у розмірі 15082 (п'ятнадцять тисяч вісімдесят дві) гривні 56 копійок, що підтверджується довідкою №312 від 13 листопада 2014 року (а.с.4). Також факт заборгованості ТОВ «Товари народного вжитку» позивачці у розмірі 15082 (п'ятнадцять тисяч вісімдесят дві) гривні 56 копійок підтверджується заявою відповідача від 21 січня 2015 року, в якій йдеться, що відповідач позов визнає у повному обсязі (а.с.17). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов [PERSON] до ТОВ «Товари народного вжитку» про стягнення заборгованості по заробітній платі підлягає повному задоволенню. Крім того, відповідно до вимог ст.88 ч.3 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved