Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача та просять визнати за ними в рівних частках право власності на житловий будинок за адресою: м. Одеса, вул. Патріотична, 131, в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON], померлої 28.01.2015 року. У підтвердження своїх вимог позивачі посилаються на те, що 24.01.2001 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла належний їй житловий будинок [PERSON] та [PERSON] Після її смерті позивачі звернулися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак постановою нотаріуса їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Таким чином, позивачі не можуть реалізувати свої спадкові права та змушені звернутися до суду з зазначеним позовом. Представник позивачів приймав участь у судовому засіданні, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник відповідача не приймав участь у судовому засіданні, про дату. час та місце розгляду справи був сповіщений у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки не повідомив, заперечення проти позову не надходили. Позивач у судовому засіданні участі не приймав, однак приймав участь його представник, який позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача участі у судовому засіданні не приймав, про причини своєї неявки до суд не повідомив, заперечень до позову не надходило. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши думку учасників процесу, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для встановлення фактичних обставин справи, суд, зі згоди позивача, відповідно до ст. 280 ЦПК України, вважає можливим постановити рішення при заочному розгляді справи. Судом встановлено, що 28.01.2015 року померла [PERSON], про що 28.01.2015 року складено відповідний актовий запис №1191, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія І-ЖД №401577, виданого Відділом державної РАЦС у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції 228.01.2015 року. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку за адресою: м. Одеса, вул. Патріотична, 131, який належав померлій на праві особистої власності, згідно Договору про передачу в безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності. За життя [PERSON] склала нотаріально завірений заповіт від 24.12.2001 року, за яким заповіла належний їй житловий будинок в рівних частинах позивачам по справі. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину немає. Це встановлено із спадкової справи, яка була досліджена у судовому засіданні. Позивачі звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON], однак постановою нотаріуса від 20.04.2017 року їм було відмовлено в видачі свідоцтва у звязку з розбіжностями в документах, а саме у свідоцтві про смерть прізвище записано як «Сліпа», а у заповіті «Слепа». Стаття 3 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється по заповіту або за законом. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Суд враховує, що в Постанові №5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» в п. 5 указано, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Проте, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 ЦК України) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (стаття 5 ЦК України). А в п. 6 цього ж Пленуму прописано, що «Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК України), проте, право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим, суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна. У ч. 3 ст. 1296 ЦК України встановлено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно зі ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи визначені у заповіті. Згідно зі ст.ст. 1233, 1236 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, а заповідач має право охопити заповітом права та обовязки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обовязки, які можуть належати йому у майбутньому. Відповідно до\~\~ч. 1\~ст.\~\~16 ЦК України, кожна\~особа\~має\~право звернутися\~\~до\~суду\~\~за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Одним з таких способів є визнання права, в тому числі і права власності. Статтею 81 ЦПК України\~встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 13 ЦПК України,\~суд розглядає справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів Таким чином, з огляду на викладене, суд вважає, що зібрані у справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи та належна оцінка доказів вказують на наявність підстав для задоволення позову та визнання за позивачем права власності на спадкове майно. На підставі викладеного та

Outcome: approved