Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

Позивачі звернулися в суд та просять визнати за ними право власності на автомобіль марки «Фольксваген Пасат», 01.08.1989 року випуску, д.н.з. [NUMBER], а також зобов'язати відділ ДВС винести постанову про звільнення майна з-під арешту та повернення його власникам без стягнення штрафу за зберігання на штрафному майданчику. Свої вимоги мотивують наступним. Вони 10.05.2009р. шляхом укладення нотаріально посвідченої довіреності придбали спірний автомобіль у відповідача [PERSON] В листопаді 2013 року інспектором ДПС було затримано даний автомобіль, оскільки відділом ДВС на підставі виконавчого листа винесено постанову про розшук майна боржника [PERSON] Від [PERSON] вони дізналися, що спірний автомобіль останнім продано [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Вважають, що ними правомірно набуто право власності на вищевказаний автомобіль, так як отримуючи довіреність від [PERSON], вони мали намір саме набути право власності на автомобіль, а той передав їм авто у власність. Крім того, передача майна шляхом укладання такої довіреності не заборонена чинним законодавством. В судовому засіданні позивачі позов підтримали. Пояснили, що купили автомобіль, але грошей для зняття його з реєстраційного обліку та нової реєстрації на своє ім'я не мали. Тому, вони посвідчили довіреність, яку слід приймати за договір купівлі продажу. Перереєструвати автомобіль на себе хотіли трохи згодом. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання двічі не прибув. Заяви про розгляд справи у його відсутності суду не подав. Відповідачі ствердили, що [PERSON] помер. Відповідь з органу РАЦС, на відповідний запит до суду, не надходила. Відповідач [PERSON] позову не визнав. Пояснив, що дійсно продав автомобіль марки «Фольксваген Пасат» на авторинку, однак імені особи він вже не пам'ятає. Він посвідчив у нотаріуса довіреність, якою уповноважив покупця правом його продати. Подальша доля автомобіля йому невідома. Про дане авто він вже забув та дізнався про нього з ухвали про відкриття провадження у даній справі та копії позову. Представник відповідача відділу ДВС Сокальського РУЮ в судовому засіданні позову не визнала. Надала суду письмові заперечення наступного змісту. На виконанні у відділі ДВС перебуває виконавчий лист про стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості. В ході виконання встановлено, що у власності боржника [PERSON] перебувають та зареєстровані на його ім'я автомобілі марки «Фольксваген Пасат», д.н.з. [NUMBER] та «Міцубісі Л200», д.н.з. [NUMBER]. Тому, державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника (автомобілів), оголошення заборони відчуження та про розшук цього майна. Не погоджується з позивачами в тій частині, що автомобіль переданий їм у власність на підставі довіреності, оскільки такою довіреність [PERSON] уповноважив останніх лише користуватися даним майном, а власником спірного автомобіля є [PERSON], за яким він зареєстрований. Також, позивачі за весь час дії довіреності не здійснили перереєстрації автомобіля. Стверджує, що оскаржувані постанови винесені державним виконавцем в межах повноважень. Вислухавши сторони, дослідивши докази по справі, суд відмовляє в задоволенні позову з наступних підстав. Згідно ст.208 ЦК України, у письмовій формі належить вчиняти, крім іншого, правочини фізичних осіб на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподаткованого мінімум доходів громадян. Постанова Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року №1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», зокрема пункт 8, передбачає письмову форму договору купівлі продажу транспортного засобу. Відповідно до пункту 4 зазначеної постанови, перед відчуженням транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ. З довіреності від 16.01.2006р. вбачається, що [PERSON] уповноважив [PERSON], [PERSON] ТА [PERSON] продати, обміняти, заставити здати в оренду належний йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія:[NUMBER] від 11.12.2003р. автомобіль марки «Фольксваген Пасат 1.8», 1989 року випуску, д.н.з. [NUMBER]. З довіреності від 10.05.2009р. вбачається, що [PERSON] як представник, уповноважив [PERSON] та [PERSON] продати, передати в оренду належний довірителю вищевказаний автомобіль. Довіреність видна терміном до 13.02.2013р. Згідно постанови від 21.12.2012р., державним виконавцем ДВС Сокальського РУЮ відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Ощадбанк» 177017,15грн. боргу на підставі виконавчого листа від 05.12.2012р. З повідомлення ВРЕР ДАІ з обслуговування м.Червоноград, Сокальського та Радехівського районів №15 від 02.01.2013р. вбачається, що на ім'я [PERSON] зареєстровано автомобілі марки «Фольксваген Пасат», д.н.з. [NUMBER] та «Міцубісі Л200», д.н.з. [NUMBER]. Згідно постанови від 10.01.2013р., державним виконавцем оголошено розшук вищевказаних автомобілів, які належать [PERSON] З акта №448 від 20.11.2013р. вбачається, що інспектором ДПС оглянуто, тимчасово затримано та поставлено на спеціальний майданчик автомобіль марки «Фольксваген Пасат», д.н.з. [NUMBER]. З вищевказаного випливає, що власником спірного автомобіля є [PERSON], який уповноважив ряд осіб користуватися даним автомобілем з можливістю його відчужити. Позивачів також було лише уповноважено користуватися, продати та передати в оренду спірний автомобіль. Із зазначеного вбачається, що [PERSON] даний автомобіль не перереєстрував в передбаченому законом порядку. Позивачі також належним чином не уклали договору про відчуження на їх користь спірного автомобіля та не перереєстрували його. Крім того, суд враховує, що перереєструвати транспортний засіб позивачі мали змогу протягом тривалого часу - з 10.05.2009р. до 13.02.2013р. (термін дії довіреності), однак такою можливістюб не скористалися. Тому, твердження позивачів про те, що таку перереєстрацію автомобіля на момент покупки не було здійснено через відсутність коштів суд до уваги не приймає. Із зазначеного вбачається, що ні [PERSON], ні позивачам спірний автомобіль на праві власності не належав та не належить. Враховуючи викладене, суд не вбачає жодних підстав визнання за позивачами права власності на спірний автомобіль. Що стосується вимоги зобов'язати відділ ДВС винести постанову про звільнення майна з-під арешту та повернення позивачам, то така також не підлягає задоволенню, оскільки автомобіль як на момент винесення державними виконавцем постанови, так і на даний час належить [PERSON], який виступає боржником у виконавчому провадженні. За таких підстав, суд переконується в тому, що даний позов заявлено лише з метою уникнути визначеної державою процедури набуття права власності, сплати обов'язкових платежів та відповідної державної реєстрації, а тому, є повністю безпідставним.

Outcome: dismissed