Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Марганецького міського суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 728 грн. щомісячно, посилаючись на те, що у період часу з 1998 року вела спільне господарство з відповідачем. 25 грудня 2000 року у неї з відповідачем народилася спільна донька - [PERSON]. Розпочинаючи з грудня 2009 року відповідач надає матеріальну допомогу на утримання доньки, але не в повному обсязі. Донька проживає з нею на повному її утриманні. Враховуючи, що відповідач постійного місця роботи не має, має мінливий дохід, просить суд стягнути з Відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки в фіксованій грошовій сумі в розмірі 728 грн., щомісячно. Позивач в судовому засіданні просила позовні вимоги задовольнити. Пояснила, що спільного господарства з відповідачем не веде, проживають окремо. Донька проживає з нею на повному її утриманні. Відповідач надає матеріальну допомогу на утримання доньки, але не в значному розмірі. На даний час відповідач знаходиться на заробітках в Російській Федерації. Відповідач в судовому засіданні зазначив, що заперечує проти задоволення позовних вимог, сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 728 грн., щомісячно, не має можливості, оскільки це значна сума. Мінімальний розмір аліментів складає 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а не ? частина прожиткового мінімуму, як просить позивач. В Російській Федерації у нього є ще одна дитина, але документів на підтвердження факту її народження те, що дитина знаходиться на його утриманні у нього немає. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З 1998 року сторони вели спільне господарство. 25 грудня 2000 року у сторін народилася спільна донька - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого 25 січня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Марганецького міського управління юстиції в Дніпропетровській області, актовий запис № 32. У свідоцтві про народження батьком дитини записано відповідача. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Донька проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується копією домової книги. Позивач потребує матеріальної допомоги на дитину від відповідача на теперішній час. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до загальних норм ст. ст. 180, 181 СК України обов'язок утримувати дитину шляхом виплати аліментів покладено на батьків, які окремо проживають від дитини. Як встановлено в судовому засіданні відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дитини, але в розмірі встановленому на його власний розсуд. Позивач в судовому засіданні зазначила, що матеріальна допомога є незначною і не вистачає забезпечити першочергові потреби дитини, з дати звернення до суду допомога не надавалась. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліментів) присуджується у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Позивачка наполягає на визначені розміру аліментів у твердій грошовій сумі, так як відповідач офіційно не працює, має мінливий дохід. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України та роз'яснень, викладених у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, якщо платник аліментів має нерегулярний дохід, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. До позиції відповідача, що він не працює в зв'язку з чим розмір аліментних платежів позивачем є завищеним, суд відноситься критично, оскільки позивач просить стягнути ? частину встановлено законом розміру прожиткового мінімуму, який згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» для дитини у віці від 6 до 18 років з 01.09.2015 року становить 1455 грн. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. В силу ст. 141 СК України кожен із батьків зобов'язаний забезпечити половину від цього прожиткового мінімуму. Звідси, кожен із батьків - сторін у цій справі, зобов'язаний забезпечити дитині, якій на час розгляду судом цієї справи, не виповнилося 18 років, мінімально половину від прожиткового мінімуму для дитини у віці до 18 років, який складає з 01.09.2015 року, згідно із Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» 1455 грн., половина від якого становить 727,50 грн. При визначенні величини аліментних платежів, суд, враховуючи відповідно до ст. 182 СК України матеріальне становище платника аліментів, який має мінливий та нерегулярний дохід, приймаючи до уваги матеріальне положення позивача та матеріальне становище відповідача, те, що він є працездатною особою, відсутність у останнього постійного заробітку, вважає за можливе визначити розмірі аліментів, стягуваних з відповідача на користь позивача у розмірі 728 грн., щомісячно. Саме такий розмір буде достатнім для утримання доньки і відповідач в змозі його виплачувати, оскільки ця сума є незначною, вона може забезпечити лише незначну частину першочергових потреб дитини. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7,8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем не надано доказів, що на його утриманні знаходяться інші особи, чи в силу фізичних можливостей він не має змоги сплачувати аліменти в такому розмірі. Згідно ст. 367 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України у разі задоволення позову позивача, який звільнений від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів, цей судовий збір підлягає стягненню у дохід держави з відповідача.

Outcome: approved