Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 09 вересня 2010 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб. За час шлюбу подружжя придбало квартиру [ADDRESS] , загальною площею - 63,7 кв.м., житловою площею 32,5 кв.м., однак, у договорі купівлі-продажу квартири від 09 квітня 2014 року покупцем вказаного вище майна зазначена лише [PERSON] У червні 2018 року чоловік позивача [PERSON] помер. [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті чоловіка та спадщину прийняла, оскільки постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Іншим спадкоємцем є дочка померлого [PERSON] . Однак при зверненні до приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Боднарчук О.І. для оформлення спадщини після померлого чоловіка, а саме на ј частку квартири [ADDRESS] , позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що за свого життя [PERSON] не здійснив поділ спільного майна подружжя або не визначив свою частку у праві спільної сумісної власності подружжя, а саме у спірній квартирі, тому нотаріус не може визначити конкретний розмір спадкового майна. З урахуванням викладеного [PERSON] просить суд визнати за нею право власності на ј частку квартири [ADDRESS] , загальною площею 63,7 кв. м., житловою площею 32,5 кв. м., в порядку спадкування за законом після [PERSON] , який помер у [INFO] . Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 травня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Позивач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити повністю. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав, не заперечував щодо його задоволення в повному обсязі. Дослідивши та\~оцінивши зібрані\~по справі\~докази,\~суд встановив\~наступні обставини\~справи. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 09 вересня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, 09 вересня 2010 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, у зв`язку з чим остання змінила прізвище на « [PERSON] ». Як слідує із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Тернопільським відділом ЗАГСу міськвиконкому, [PERSON] є батьком [PERSON] . Згідно договору купівлі-продажу квартири від 09 квітня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Василевич О.О., [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] . Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, серія ЕЕА 531109, сформованого 08 травня 2014 року Реєстраційною службою Тернопільського міського управління юстиції у Тернопільській області, власником квартири [ADDRESS] , є [PERSON] . На замовлення [PERSON] 15 квітня 2014 року ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» виготовило технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. Згідно довідки № 732 від 26 квітня 2019 року, виданої ОСББ «Вербицького, 22», [PERSON] зареєстрована і проживає в [ADDRESS] за [ADDRESS] : [ADDRESS] . До дня смерті проживав і був зареєстрований з 10 квітня 2014 року чоловік [PERSON] , [INFO] , який помер в [INFO] . Згідно Витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі від 26 липня 2018 року, виданого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Боднарчук О.І., після смерті спадкодавця [PERSON] , заведено спадкову справу № 13/2018. Постановою про відмову у видачі свідоцтва № 01/02-31 від 20 березня 2019 року, виданою приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Боднарчук О.І., відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на ј частку та свідоцтва про право власності на Ѕ частку квартири [ADDRESS] , також відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на ј частку квартири [ADDRESS] . Із змісту постанови вбачається, що оскільки спадкоємці не надали відповідних документів, які б свідчили про те, що за життя [PERSON] уклав шлюбний договір, здійснив поділ спільного майна подружжя або ж визначив свою частку у праві спільної сумісної власності подружжя, а також те, що правовстановлювальний документ на вказану вище квартиру, а саме договір купівлі-продажу квартири, посвідчений Василевич О.О., приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу 09 квітня 2014 року за реєстровим №459 та Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданий [PERSON] , приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу 09 квітня 2014 року, індексний номер витягу: 21387094, видані на ім`я [PERSON] , тому, вказані документи не можуть бути безспірним доказом факту належності померлому [PERSON] 1/2 частки квартири [ADDRESS] . Наведені факти унеможливлюють у безспірному порядку видачу спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину за законом та свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя дружині померлого. За вказаних обставин до правовідносин, що виникли між сторонами, підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). В силу ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У відповідності до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] разом з чоловіком-спадкодавцем [PERSON] під час перебування у шлюбі придбали квартиру [ADDRESS] , яку зареєстрували на позивача. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо.) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. \~ \~ \~ \~ Статтями 69 та 92 СК України надано право подружжю на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та укладення шлюбного договору. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Оскільки між померлим [PERSON] та [PERSON] не укладався шлюбний договір, не було здійснено поділу спільного майна подружжя чи визначення частки у праві спільної сумісної власності подружжя, у будь-якій формі, передбаченій чинним законодавством, то при визначенні ідеальних часток кожного із співвласників необхідно виходити із засад рівності. Таким чином, [PERSON] та спадкодавцю [PERSON] належить по Ѕ частці квартири [ADDRESS] . Отже, до складу спадщини за законом після померлого [PERSON] входить Ѕ частка квартири [ADDRESS] , яка порівну спадкується сторонами по справі. Відтак, враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення шляхом визнання за [PERSON] права власності на ј частку квартири [ADDRESS] , загальною площею 63,7 кв. м., житловою площею 32,5 кв. м., в порядку спадкування за законом після [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, судові витрати слід розподілити в порядку вимог ст.ст. 141, 142 ЦПК України.

Outcome: approved