Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона з [PERSON] перебуває у шлюбі з 25 липня 2008 року. У даному шлюбі народився спільний син - [PERSON], [INFO]. Відповідач зраджував їй з іншою жінкою протягом декількох років. Одруження з ним виявилось невдалим. З моменту зради чоловік не піклувався про створення нормальних сімейних стосунків, постійно пригнічував та ображав її як жінку та матір, не дбав по взаємоповагу один до одного та виховання сина. Вона всіляко намагалася покращити стосунки з відповідачем, але він лише знущався над нею, тим самим погіршуючи стан її здоров'я. На даний час вони проживають окремо, сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Вже тривалий час після того, як відповідач покинув сім'ю, кожен з подружжя живе окремих життям та своїми інтересами. З серпня 2017 року з вини відповідач сім'я повністю розпалася. Відповідач не бере участі у веденні спільного господарства, не вносить вклад до сімейного бюджету. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07 вересня 2018 року відкрито провадження у даній справі та розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження до підготовчого судового засідання. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, без розгляду. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2018 року закінчено підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, та справа призначена до судового розгляду. 01 листопада 2018 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву. В судовому засіданні 02 листопада 2018 року судом, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 126 Цивільного процесуального кодексу України, поданий відповідачем відзив на позовну заяву залишений без розгляду, у зв'язку з поданням такого відзиву після закінчення процесуальних строків встановлених судом. В судовому засіданні 02 листопада 2018 року позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, просила суд позов задовольнити. Додатково зазначила, що протягом останніх чотирьох років вона намагалася налагодити стосунки з відповідачем, однак майже два роки вони фактично проживають окремо, не ведеть спільне господарство, не мають спільного бюджету, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Відповідач періодично приходить до неї в квартиру та залишається на ночівлю, але такі дії він вчиняє виключно задля дитини. В судовому засіданні 02 листопада 2018 року представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, просила суд позов задовольнити. В судовому засіданні 02 листопада 2018 року відповідач проти розірвання шлюбу не заперечував, при цьому спростовував обставини наведені позивачем, як підставу для розірвання шлюбу. Зазначив, що позивач не приділяла необхідної уваги сімейному життю, їх інтереси були кардинально різними. Попри його сподівання, народження дитини, яку хотів тільки він, нажаль не змогли покращити їх взаєморозуміння. Більша частина догляду за дитиною припала на нього, а через необхідність забезпечення дитини у всьому необхідному, в кінці 2013 року він вимушений був винайняти няню. Його тяжка хвороба у квітні 2015 року показала повну байдужість до нього, та попри застереження лікарів він вимушений був працювати та доглядати із нянею за дитиною. Брехливими вважає слова позивача, яка ніде не працює та не має власного житла про те, що він не вносить кошти у сімейний бюджет, адже левова більшість одягу, іграшок, усі меблі та відпочинок позивача та сина за кордоном, сплачував він. На його неодноразові намагання поліпшити стосунки з позивачем, остання неконтрольовано витрачала сімейні кошти на брендів одяг та взуття, коштовні майстер-класи, відпочивала із подругами за кордоном, де вела аморальний спосіб життя. Він став рабом цих стосунків, дбаючи про дитину, працюючи, виконуючи роботу по домогосподарству, в той час як позивач витрачала час та кошти на подруг та свої власні інтереси. Твердження позивача про багаторічну зраду та її моральне пригнічення є спробою ввести суд в оману, адже з березня 2017 року остання зраджує його з іншим чоловіком, який заради стосунків з позивачем покинув жінку з неповнолітньою дитиною. Додатково зазначив, що дійсно з березня 2017 року вони проживають окремо, не мають спільного бюджету, не ведуть спільне господарство, він періодично приходив та залишався на ночівлю у позивача, але виключно заради дитини. Також, просив суд покласти витрати по сплаті судового збору порівну на сторін. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного. Згідно з положенням ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 25 липня 2008 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, про що у книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис за № 563 (а.с. 5). Сторони від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не проживають разом з березня 2017 року, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, не мають спільного бюджету, категорично наполягають на розірванні шлюбу, переконані, що примирення між ними не відбудеться. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов'язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали не можливим, оскільки сторони проживають окремо, не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають, збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 704,80 гривень.

Outcome: approved