Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], треті особи на стороні відповідачів, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Тернопільська районна державна нотаріальна контора, Чернелево - Руська сільська рада Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, а саме, просить визнати за нею право власності на 1/7 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS], що належав її померлому чоловіку [INFO] року [PERSON]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що після його смерті відкрилась спадщина за законом на частку даного житлового будинку. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа та державної реєстрації права власності на вищевказаний житловий будинок. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю та просив задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов визнала та не заперечила проти його задоволення. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала та не заперечила проти його задоволення. Представник третьої особи на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Тернопільської районної державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, однак подав заяву про розгляд справи без участі їх представника. Представник третьої особи на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Чернелево - Руської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області у судове засідання не з'явився, однак подав заяву про розгляд справи без участі їх представника, не заперечує проти задоволення позову. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи. [INFO] року помер чоловік позивача - [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], зареєстроване та видане Чернелево - Руською сільською радою Тернопільського району, актовий запис № 23. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складалася з частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS]. Позивач [PERSON] належить до спадкоємців першої черги по закону, а саме, як дружина померлого, що стверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00018569437 від 22.08.2017 р., виданого Тернопільським міськрайонним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. 01 червня 2017 року на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS], Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, був виготовлений технічний паспорт. Згідно довідки № 197 від 06.10.2017 р., виданої виконавчим комітетом Чернелево - Руської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, вбачається, що на день смерті [PERSON] ([INFO] р.) в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: [PERSON], помер [INFO] р.; дружина - [PERSON], [INFO]; дочка - [PERSON], [INFO]; зять - [PERSON], [INFO]; внучка - [PERSON], [INFO]; внучка - [PERSON], [INFO]; дочка - [PERSON], [INFO] Згідно довідки № 198 від 06.10.2017 р., виданої виконавчим комітетом Чернелево - Руської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, вбачається, що будинководіння, яке знаходиться у [ADDRESS] рахується за [PERSON], станом на 01.07.1990 р. колгоспний двір, членами якого були: голова двору - [PERSON], [INFO]; чоловік - [PERSON], [INFO]; дочка - [PERSON], [INFO]; дочка - [PERSON], [INFO]; внучка - [PERSON], [INFO]; внучка - [PERSON], [INFO]; зять - [PERSON], [INFO] Земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га. Згідно інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна № 539 від 01.06.2017 р., виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, встановлено, що станом на 01.06.2017 р. по обліку бюро будинковолодіння [ADDRESS] рахується за: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно з ч.1 статті 120 ЦК України (в ред. 1963 року, чинного на той час) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05.1998): положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; г) згідно зі статтею 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Таким чином, оскільки вищевказаний житловий будинок збудовано в період до 15.04.1991 року, тобто до введення в дію Закону України «Про власність» спадкодавці як члени колишнього колгоспного двору набули на нього право спільної сумісної власності. Це право збереглося за ними і після припинення колгоспного двору в результаті введення в дію вищезазначеного Закону. Відповідно до вимог ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до вимог ст.1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За нормами ст.1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи визначені у заповіті. Згідно із вимогами ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Постановою про відмову у вчинення нотаріальної дії Тернопільської районної державної нотаріальної контори від 28.09.2017 р. № 2541/02-14, відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті чоловіка - [PERSON], померлого [INFO] року, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа та державної реєстрації права власності на вищевказаний житловий будинок. Нормами статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, так як в даному випадку мають місце порушення прав позивача, які підлягають захисту шляхом визнання за позивачем права власності по 1/7 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS], що належав померлому [INFO] року [PERSON].

Outcome: approved