Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом у якому просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі, у розмірі по 2700 гривень на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 29 серпня 2009 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. За час перебування у шлюбі у них народилося двоє дітей [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 31 липня 2019 року рішенням суду шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу діти залишились проживати разом з нею. Відповідач періодично відвідував дітей, брав на вихідні, спору щодо зустрічей з дітьми не було. Проте, майже пів року відповідач жодним чином не не приймає участі у вихованні дітей. Зазначила, що їх син навчається в Ужгородській гімназії №16, а донька відвідує дошкільний навчальний заклад. У зв?язку із запровадженням карантинних заходів з березня 2020 року витрати на утримання дітей значно зросли, в тому числі враховуючи дистанційне навчання, яке потребує додаткових затрат для купівлі комп`ютерної техніки для забезпечення навчання. Крім того, діти додатково відвідують гуртки та секції. Відповідач протягом тривалого терміну ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати своїх дітей, не надає коштів на їх утримання, харчування, придбання одягу, тощо. Зазначає, що вона не має постійного заробітку, її грошовий дохід носить мінливий характер та не дозволяє у повній мірі самостійно забезпечити утримання дітей. Їй відомо, що відповідач офіційно не працює, однак надає послуги щодо встановлення пам`ятників, виготовлення мармурових та гранітних плит, працездатного віку, має задовільний стан здоров`я, на утриманні інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних батьків не має. Ухвалою судді від 02.09.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторони. Визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу - п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Відзиву відповідач не подав, водночас 02.10.2020 року на адресу суду від відповідача надійшло письмове заперечення на позовну заяву, яке долучено до матеріалаів справи. При цьому, в порушення вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України до вказаного заперечення відповідачем не долучено доказів, що копія такого була надіслана позивачу. Відтак, вказане заперечення не приймається судом до уваги. У судовому засіданні представник позивача - адвокат Суязова Г.В. позовні вимоги підтримала посилаючись на мотиви такого. Доповила, що позивач впродовж тривалого часу сама утримує дітей, забезпечує їх належним харчуванням, неохідним одягом, крім того оплачує за дошкільний навчальний заклад, сплачує за комунальні послуги. Відповідач кошти на утримання дітей добровільно не надає. Зазначила, що згідно ЗУ «Про державний бюджет України на 2020 рік» визначено прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років з 01.07.2020 року - 1859 грн., для дітей віком від 6 до 18 років - 2318 грн. та просила позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - адвокат Гомза В.І. у судовому засіданні зазначив, що відповідач свого обов`язку утримувати дітей не заперечує, однак заявлену суму аліментів не в змозі сплачувати, оскільки вже тривалий час не має змоги влаштуватися на постійне місце роботи, має тимчасові нерегулярниі підробітки, виконує підсобні будівельні роботи, дохід від яких, в місяць складає до 5000 грн. Просив суд врахувати, що відповідач тривалий час проживає з іншою жінкою, з якою має намір створити нову сім`ю, також допомагає утримувати і виховувати її малолітню дитину, яку бажає усиновити. Виходячи з вищенаведеного, просив позов задовольнити частково і стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 1050 грн. на кожну дитину, що відповідає 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно до досягнення ними повноліття, які відповідач готовий сплачуваи. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 29 серпня 2009 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24.02.2010 року, [PERSON] народився [INFO] , його батьками зазначені: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.03.2015 року [PERSON] народилася [INFO] , її батьками зазначені: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.07.2019 року у справі №308/6009/19 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Також судом встановлено, що сторони проживають окремо, відповідач кошти на утримання дітей не надає, діти проживають разом з матір`ю. Стороною відповідача не заперечено факту проживання дітей разом з позивачем. Крім того, згідно довідки виконкому Середнянської селищної ради Ужгородського району №2358 від 18.08.2020 року вбачається, що до складу сім?ї [PERSON] , [INFO] , мешканки [ADDRESS] входять: мати - [PERSON] , 1971 р.н., син - [PERSON] , 2010 р.н., дочка - [PERSON] , 2015 р.н.. Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до положень Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Як зазначено у ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2020 рік» визначено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Відповідно до ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд враховує, що позивач на обґрунтування своїх вимог зазначає, що відповідач хоча офіційно не працює, однак надає послуги щодо встановлення пам`ятників, виготовлення мармурових та гранітних плит, однак будь-яких доказів на підтвердження таких обставин стороною позивача не надано, як і доказів щодо її заробітку. Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що відповідач виконує підсобні будівельні роботи і його приблизний дохід до 5000 грн. на місяць, однак доказів на підтвердження зазначених обставин надано не було. При визначенні розміру аліментів суд також враховує вік дітей, проживання дітей з матір`ю, а також те, що відповідач [PERSON] є здоровою працездатною особою, відомостей про перебування на його утриманні інших осіб судом не встановлено. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial