Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з даним позовом, посилаючись на те, що 14 червня 2014 року за договором дарування, посвідченим приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу [PERSON], вона подарувала своїй онуці [PERSON] земельну ділянку пл.. 0,0774 га в [ADDRESS]. До укладення договору між ними було досягнуто угоди , згідно з якою [PERSON] буде утримувати її, готувати їжу, купувати продукти та їжу, прибирати в будинку, сплачувати житлово-комунальні послуги тощо. При цьому відповідач пообіцяла знятися з реєстрації в її будинку та зняти з реєстрації свою доньку. Це її влаштовувало, оскільки вона мала намір заповісти свій будинок іншій дочці. Укладаючи договір дарування, позивач вважала, що уклала договір довічного утримання. Лише після того як відповідач відмовилась виконувати обов'язок по її утриманню , вона усвідомила, що передала їй безоплатно у власність належне їй майно. Отже, як стверджує позивач, при укладенні договору вона помилилась щодо обставин, які мають істотне значення. Враховуючи те, що відповідач не дотримала своїх обіцянок довічно утримувати її та добровільно знятися з реєстрації в її будинку та зняти з реєстрації свою доньку , а також замість того, щоб будувати для себе будинок на подарованій земельній ділянці , натомість виставила її на продаж. Просила визнати недійсним договір дарування з вищенаведених підстав. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали заявлений позов та просили його задовольнити. Відповідач та її представник проти позову заперечували, посилаючись на його безпідставність. Суд, заслухавши осіб, що брали участь у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, 24 червня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу [PERSON], згідно з яким [PERSON] подарувала своїй онуці [PERSON] земельну ділянку пл. 0,0774 га з кадастровим номером 322248 5901:041:5002 в [ADDRESS]. Відповідно до ст. 717 Цивільного Кодексу України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування. Як пояснила в судовому засіданні позивач, нотаріус при посвідченні угоди роз'яснила сторонам правові наслідки її укладення. Однак вона перебувала у збудженому стані та не правильно сприймала значення своїх дій. В той же час вона пояснила, що фактично між нею та онукою існує спір щодо зняття з реєстрації останньої в належному їй будинку, що є перешкодою для його відчуження. Крім того між ними виник спір щодо меж подарованої земельної ділянки. Відповідач, заперечуючи проти позову, пояснила, що оселилась в належному позивачеві будинку як член сім'ї позивача за її наполяганням у травня 2011 року. Ніякої домовленості щодо її довічного утримання між ними не було. Між тим як член сім'ї допомагала бабусі, купувала їй ліки, готувала їжу, сплачувала комунальні послуги тощо. Оскільки бабуся склала заповіт на все належне їй майно , вони з чоловіком зробили капітальний ремонт в будинку, на що витратили значні кошти. Після закінчення ремонту бабуся скасувала заповіт і стала наполягати на їх виселенні, вдаючись до ганебних вчинків. Внаслідок цього в липні 2014 року вона змушена була залишити будинок. За змістом ч. 1 ст. 229 ЦК України правочин, який вчинено під впливом помилки має бути визнаний судом недійсним. Помилка - це неправильне сприйняття особою фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення , за відсутності якого можна було б вважати, що правочин не був би вчинений. Помилка внаслідок недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Між тим позивач не надала суду вагомих доказів наявності правовідносин, характерних для договору довічного утримання. Відтак, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази , заслухавши пояснення сторін та їх представників, суд відмовляє в задоволенні позову у зв'язку з його недоведеністю.

Outcome: dismissed