Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-27 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», Добропільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), третя особа: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що в квітні 2014 року позивачка уклала з ПАТ КБ «Приватбанк» кредитний договір, на підставі якого їй було видано картку «Універсальна» з грошовим лімітом 2000 грн та процентною ставкою за користування кредитними коштами у розмірі 36% на рік, які нараховуються на залишок використаних кредитних коштів. Через складну ситуацію в країні та значним здорожчанням національної валюти у неї виникла заборгованість по вищевказаному кредитному договору. 06 грудня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем було вчинено виконавчий напис за № 14403 щодо звернення стягнення на кошти боржника в сумі 2453,33 грн - (тіло кредиту), 33 419,16 грн (заборгованість за відсотками), 3 582,28 грн (заборгованість з комісії та пені), 500,00 грн (заборгованість по штрафам), 1 972,74 грн (заборгованість по штрафам за відсотками від суми заборгованості) та 1800 грн (витрати за вчинення виконавчого напису), загалом сума до стягнення становить 43 726,77 грн. 23 лютого 2018 року згідно вказаного виконавчого напису нотаріуса Добропільським міськрайонним відділом державної виконавчої служби було відкрите виконавче провадження № 55862498. 07 листопада 2019 року була видана постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] на суму 48 269,26 грн. Вважає, що виконавчий напис вчинений з численними порушеннями законодавства, а тому є таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з наступним. Так, АТ КБ «Приватбанк» жодного разу не надсилав на адресу позивача вимог щодо дострокового повернення кредиту та розірвання договору кредитування. Такими діями позбавив позивача добровільно виконати вимогу щодо повернення кредитних коштів. Також проігнорував норми закону щодо надання 30-ти днів на добровільне виконання вимоги п. 6 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та порушив п. 5 ч. 1 ст. 27 цього Закону. Окрім того, заперечує щодо розміру заборгованості, на яку було винесено виконавчий напис нотаріуса, вважає його повністю не обґрунтованим. Про існування постанови державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника позивачка дізналась від бухгалтера її роботодавця лише 03 грудня 2019 року. Того ж дня звернулась до відділення банку, де їй пояснили, що згідно з даними, що містяться в електронній базі банку, сума її заборгованості близько 20000 грн, замість 33419,16 грн, ці обставини нівелюють положення про безспірність заборгованості. Окрім того, сума обтяження складається з декількох показників, а саме з заборгованості за процентами, пені, штрафних санкцій, та іншого, що свідчить про наявність спору про право, оскільки відповідно до Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», банк не мав право нараховувати пеню та штрафи. Також банк не мав права в односторонньому порядку збільшувати процентну ставку, що призвело до надмірного нарахування відсотків з боку банку, що в свою чергу також є порушенням умов договору. Враховуючи викладене, просить визнати виконавчий напис від 06 грудня 2017 року № 14403 вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем щодо звернення стягнення на грошові кошти громадянки [PERSON] в сумі 43 727,51 грн таким, що не підлягає виконанню. Позивач [PERSON] у відкрите судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи є заява про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні вимог наполягає. Представник відповідача акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» у відкрите судове засідання не з`явився. Разом із тим, судом було отримано відзив на позовну заяву з якого вбачається, що відповідач вважає, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню у зв`язку з його необґрунтованістю з огляду на наступне. Так, 29 квітня 2014 року [PERSON] звернулась до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету позичальника № б/н про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. З підписанням відповідної анкети-заяви клієнт підтвердила свою згоду на те, що підписана нею анкета-заява разом з наданими їй для ознайомлення «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку» складає між нею та банком договір про приєднання банківських послуг, що було засвідчено особистим підписом клієнта. Крім того, в анкеті-заяві від 29.04.2014 року [PERSON] погодилася зі своїм зобов`язанням, як клієнта, виконувати вимоги, які визначені для клієнта, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами, які розміщені на офіційному банківському сайті. Отже, підписавши вказану заяву [PERSON] була обізнана та погодилася з умовами та правилами надання банківських послуг, умовами кредитування з використанням кредитної карти, а отже прийняла на себе зобов`язання позичальника виконувати умови договору щодо повернення кредиту, сплати відсотків та неустойки у разі порушення грошового зобов`язання. Окрім того, за змістом обставин викладених у позовній заяві позивачкою не заперечуються обставини підписання анкети-заяви № б/н від 29.04.2014 року про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, яка разом з умовами та правилами до яких приєднався клієнт, тарифами банку складають договір про надання банківських послуг, отримання кредитної карти з кредитним лімітом, користування кредитними коштами, а тому згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України дані обставини доказуванню не підлягають. Крім того, як вбачається з позовної заяви, жодних розрахунків або доказів невідповідності чи відсутності боргу перед банком, виконання зобов`язань за вказаним договором станом на день вчинення виконавчого напису не надається, тобто позивач фактично не спростовує ані факту заборгованості перед банком ані розміру боргу зазначеного у виконавчому написі, і відповідне вже є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Більш того, після підписання договору від 29 квітня 2014 року [PERSON] отримала кредитну карту № [NUMBER] , на який було встановлено кредитний ліміт, строк дії карти по 10/17. Виконавчий напис вчинений 06 грудня 2017 року, заборгованість стягнуто станом на 31 серпня 2017 року, а тому строк дії кредитного договору відповідає строку дії карти. Виходячи з наведеного, зобов`язання позичальника повернути кредитні кошти за договором № б/н від 29 квітня 2014 року настали у жовтні 2017 року по закінченню строку дії виданої картки. Вважають, що виконавчий напис вчинений нотаріусом у відповідності до чинного законодавства, підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії у нотаріуса не було, договір недійсним не визнано, його правомірність презюмується, отже у задоволенні позову [PERSON] відповідач просить відмовити, справу розглянути у його відсутність. Представник відповідача Добропільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) у відкрите судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Третя особа, приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович у відкрите судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності. Згідно ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку. 06 грудня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем було вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 14403, на підставі ст. 34 ч. 1 п. 19, ст. ст. 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в редакції від 10.12.2014 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», яким з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» стягнуто невиплачену в строк відповідно до умов кредитного договору від 29 квітня 2014 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 31 серпня 2017 року, грошових коштів у сумі 41 927,51 грн, з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 2453,33 грн, заборгованості за відсотками у розмірі 33419,16 грн, заборгованості з комісії та пені у розмірі 3582,28 грн, заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн; заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 1972,74 грн, стягнення здійснено за період з 29 квітня 2014 року по 31 серпня 2017 року. Витрати за вчиненням виконавчого напису - 1800,00 грн (а.с.26). Виконавчий напис вчинено на підставі даних, які наведені Банком в заяві про вчинення виконавчого напису № б/н від 26.09.2017 року та документів, які були додані до заяви, а саме: анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, розрахунку заборгованості за договором № б/н від 29.04.2014 року, письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором № б/н від 29 квітня 2014 року, яка була направлена [PERSON] , списком згрупованих поштових відправлень з оголошеною цінністю, випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та документів стягувача за довіреністю (а.с.27-37). 07 листопада 2019 року державним виконавцем Добропільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Богачовою К.В. на підставі виконавчого напису № 14403 виданого 06 грудня 2017 року було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] , виконавче провадження № 55862499 (а.с.8). Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс 17, постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 207/1587/16 та постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 308/11193/16-ц. На виконання вимог ухвали суду від 20 грудня 2019 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичемдолучено до матеріалів справи завірені належним чином копії документів, на підставі яких 06 грудня 2017 року було вчинено виконавчий напис (зареєстрований в реєстрі № 14403) про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» невиплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору від 29 квітня 2014 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 31 серпня 2017 року, грошових коштів в сумі 41 927 грн 51 коп. Так, згідно долученого до матеріалів справи копії розрахунку за договором № б/н від 29 квітня 2014 року укладеного між Приватбанком та клієнтом [PERSON] , станом на 31 серпня 2017 року, останній нараховано заборгованість перед АТ КБ «Приватбанк», яка становить 41 927,51 грн, з яких: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 2 453,33 грн, загальний залишок заборгованості за відсотками 33 419,16 грн, в т.ч. залишок заборгованості за відсотками на поточну заборгованість - 136,97 грн, залишок заборгованості за відсотками на прострочену заборгованість - 33 282,19 грн; заборгованість за пенею та комісією - 3582,28 грн, заборгованість по судовим штрафам - 2472,74 грн. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. В матеріалах справи міститься копія письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором № б/н від 29.04.2014 року щодо погашення заборгованості перед банком у розмірі 41 927,51 грн станом на 31.08.2017 року однак, відомостей про її одержання позивачем або повернення конверту за терміном зберігання матеріали справи не містять. Отже, у нотаріуса при вчиненні спірного виконавчого напису був відсутній документ, який би підтверджував виконання вимог п. 3.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, тобто був порушений порядок повідомлення боржника досудовою вимогою про усунення порушень умов Кредитного договору. Також суд звертає увагу на той факт, що з анкети-заяви від 29 квітня 2014 року не можливо визначити, під які саме відсотки був наданий кредит [PERSON] . Разом з тим, з наданого розрахунку заборгованості також не можливо встановити його правомірність, оскільки з нього вбачається, що процентна ставка періодично змінювалась та становила 34,8%, а потім 43,2%, в той час, коли банком взагалі не надано будь-яких відомостей стосовно процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо)). Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14.04.2014 громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14.04.2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Роз`яснення по реалізації норми про заборону нарахування пені та штрафів по кредитам згідно з Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» надав Національний банк України в листі № 18-112/64483, де в своєму роз`ясненні підкреслює, що реалізація прав осіб, передбачених статтею 2 Закону, не потребує отримання банком любих інших документів, в тому числі сертифікатів про форс-мажорні обставини торгово-промислової палати. Згідно Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 № 1275-року смт. Новодонецьке місто Добропілля Донецької області віднесено до вказаного переліку. З матеріалів справи вбачається, що позивач зареєстрована та постійно проживає за адресою: [ADDRESS] . Разом із тим, у розрахунок заборгованості за кредитним договором, на підставі якого був вчинений оспорюваний виконавчий напис, всупереч вимогам вищенаведених норм матеріального права включено заборгованість з комісії та пені у розмірі 3582,28 грн, заборгованість по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн та заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 1972,74 грн. Отже, сам факт наявності діючої норми закону, за якою забороняється на час проведення антитерористичної операції нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами з 14.04.2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають у зоні, де проводилася антитерористична операція, є достатнім аргументом стосовно прийняття доводів позивача про некоректність заявленої суми заборгованості, яку не можна вважати безспірною. Зазначені обставини безумовно свідчать про те, що кредитна заборгованість не є безспірною, тому наявні всі підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити, що відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у разі скасування або визнання не чинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавче провадження підлягаю закінченню. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані із розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів, тому належним відповідачем у даній цивільній справі є саме АТ КБ «Приватбанк», яким проведено стягнення заборгованості за кредитним договором, а відтак на нього покладається і обов`язок по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved