Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про зміну розміру аліментів. В позовній заяві зазначила, що рішенням Київського районного суду м.Полтави від 24 січня 2017 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання дочки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1400 грн., починаючи з 23 грудня 2016 року до досягнення дитиною повноліття. На даний час витрати на дитину суттєво збільшились, сплачуваних відповідачем аліментів недостатньо для утримання дитини, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Дитина часто хворіє з ускладненнями через бронхіальну астму, що обтяжує протікання гострих респіраторних та вірусних хвороб. Загалом на утримання дитини необхідно близько 5000 грн. на місяць. В той же час відповідач має можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі. Тому позивач просила суд змінити розмір аліментів, стягнутих з відповідача на її користь на підставі рішення Київського районного суду м.Полтави від 24 січня 2017 року на утримання дочки - [PERSON] , [INFO] , з 1400 грн. до 2500 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з урахуванням індексу інфляції, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В межах суми платежу за один місяць просила допустити рішення до негайного виконання. Ухвалою судді Київського районного суду м.Полтави від 14 серпня 2019 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Відповідач [PERSON] відзиву на позов не надав. Будь-яких інших заяв або клопотань учасники справи суду не подавали. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Повідомила, що на даний час значно збільшилися її витрати на утримання дитини. В той же час матеріальне становище відповідача значно покращилось: він влаштувався на роботу, займається підприємницькою діяльністю, нещодавно придбав машину. Тому він може сплачувати аліменти в більшому розмірі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив. Зазначив, що визначений судовим рішенням розмір аліментів він сплачує, також бере участь у оплаті додаткових потреб дитини, час від часу забирає дитину до себе та несе витрати на те, щоб дитину привезти та відвезти додому. Не заперечує факт придбання автомобіля 2001 року випуску замість іншого, який ним був проданий. Оскільки його матеріальний стан не змінився, підстави для зміни розміру аліментів відсутні. Тому в задоволенні позову просив відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 08 серпня 2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Київського районного суду м.Полтави від 23 лютого 2017 року (а.с.49). Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 30 березня 2010 року Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції (а.с.18). Сторони проживають окремо, малолітня [PERSON] проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Вказана обставина визнається усіма учасниками справи, а тому доказуванню не підлягає. Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 24 січня 2017 року у цивільній справі №552/7355/16-ц з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітньої [PERSON] у розмірі 1400 грн., починаючи з 23 грудня 2016 року до повноліття дитини (а.с.15). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як на підставу для збільшення розміру аліментів позивач посилається на покращення матеріального стану відповідача, проте, будь-якими доказами у справі дана обставина не підтверджується. Відповідач не заперечує факту працевлаштування після ухвалення судом рішення про стягнення з нього аліментів та підробітку у вільний від основної роботи час у пейнтбольному клубі, але повідомляє про те, що одержує мінімальну заробітну плату, а його інший дохід є незначним. Також відповідач зазначив, що його матеріальний стан не змінився. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідач зміни його матеріального стану заперечує, тому згідно ст. 81 ЦПК України така обставина підлягає доказуванню. Будь-які дані про те, що відбулася зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів, що згідно ст.192 СК України надає підстави для зміни розміру аліментів, у наданих до матеріалів справи доказах відсутні. Докази зміни матеріального стану одержувача аліментів у матеріалах справи також відсутні. Надання позивачем чеків на придбання товарів та медикаментів, а також виписки по її банківському рахунку, яка підтверджує оплату нею комунальних послуг, не надають можливості визначити чи змінився матеріальний стан позивача. Дані про зміну сімейного стану або стану здоров`я платника або одержувача аліментів та дитини в матеріалах справи також відсутні. Оскільки зміна розміру аліментів можлива, лише з підстав, передбачених ст. 192 СК України, наданими до матеріалів справи доказами наявність підстав для збільшення розміру аліментів не підтверджується, суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Відповідно до частин 1 та 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів; Оскільки суд прийшов до висновку про необхідність в задоволенні позову відмовити, але від сплати судового збору позивач звільнена, судові витрати у даній справі необхідно віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed