Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області з позовом в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь додаткові витрати на навчання доньки - [PERSON] в сумі 4144,23 грн. Також просить стягнути з відповідача 4144,23 грн. в рахунок оплати за навчання в Криворізькому коледжі дочки за IV семестр. Всього 8288,46 грн. На обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що з відповідачем [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 2010 р. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Відповідач добровільно надає матеріальну допомогу на утримання доньки, на даний час в розмірі 1500-1600 грн. В 2018 році на базі 9 класів з денною формою навчання за контрактом, донька вступила до Криворізького медичного коледжу по спеціальності «Фармація, промислова фармація». Загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання, а саме три роки становить без інфляції 45292,14 грн. В перший рік навчання відповідач оплатив 7 тис. грн. за навчання доньки. В подальшому відповідач відмовився допомагати їй в оплаті за навчання доньки. Однак аліментів, що сплачуються відповідачем, на утримання доньки недостатньо. На теперішній час позивач фактично понесла грошові витрати за навчання дитини, заплативши 8288,46 грн. Позивач у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву в якій просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] , подав заяву про розгляд справи у їх відсутність. Не заперечував проти часткового задоволення позову. 24.10.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. 18.11.2019 р. відповідачем подано відзив на позовну заяву. З відзиву вбачається, що відповідач вважає, що позовні вимоги можуть бути задоволені частково. Свої заперечення обґрунтовує наступним. Зазначив, що відповідач належним чином виконує свій обов`язок по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої доньки. Відповідач за навчання доньки в 2018 році сплатив повністю кошти за весь навчальний рік у розмірі, що передбачено договором про надання освітніх послуг. Після підписання позивачкою додаткової угоди про надання оплатних послуг навчання до 8288,46 грн., позивачем йому було запропоновано сплачувати і далі за навчання. Але у зв`язку з тим, що батьки повинні розподілити порівну витрати на дитини, він відмовився самостійно сплачувати кошти на навчання доньки. Чинним законодавством передбачено, що батьки мають рівні права щодо дитини, так і й рівні обов`язки у зв`язку з чим позовні вимоги можуть бути задоволені частково у розмірі 50% понесених витрат, з урахуванням сплачених відповідачем добровільно витрат за навчання у 2018 році у розмірі 7548 грн. сума що не оспорюється позивачкою, тобто у розмірі 740 грн. 46 коп., виходячи з наступного розрахунку (загальна сума позовних вимог 8288,46 грн - 7548,00 грн. оплачено фактично у 2018 році за навчання відповідачем) Дослідивши подані сторонами заяви по суті справи та докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. Судом установлено, що позивач з відповідачем мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки № 261 від 20.03.2019 р. [PERSON] , є студенткою Комунального закладу вищої освіти «Криворізький медичний коледж» Дніпропетровської ОДА», навчається на спеціальності 226 «Фармація, промислова фармація» на основі базової середньої освіти (9 класів,) 1-й курс, група Фарм 9-1-1, денна форма навчання, контрактне фінансування. Вступила до коледжу 01.09.2018 р. Наказ № 72-У від 31.07.2018 р. (а.с. 3) Відповідно до договору № 2018/14 про надання освітніх послуг, загальна вартість за 2018-2019 р. - 15097 грн. 38 коп., плата за навчання вноситься щосеместрово. (а.с. 5) Відповідно до додаткової угоди № 1 до договору № 2018/14 від 02.08.2018 р. про надання освітніх послуг вартість освітньої послуги на 2019-202 навчальний рік згідно індексу інфляції 9,8 % становить 16576,92 грн. (а.с.6). Відповідно довідки про заробітну плату [PERSON] працює КЗ «Апостолівська ЦРЛ`ДОР» на посаді медичної сестри, її заробітна плата за січень -липень 2019 року складає 42 256,77 коп. (а.с. 9) Відповідно до квитанції № 0.0.1389261044.1 21.06.2019 р. [PERSON] оплатила навчання на суму 8290,00 грн. (а.с. 10) Відповідно до трудового договору № 30101921/1 між працівником та фізичною особою, яка використовує найману працю від 30.10.2019 року [PERSON] прийнятий на роботу, виконує обов`язки продавця консультанта, заробітна плата 4173,00 грн. (а.с. 27). Відповідно до ст. 180, 185 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України у постанові від 13.09.2017 по справі 6-1489цс17 дійшла правового висновку, що згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Частинами 7, 8 ст. 7 СК України передбачено, що кожна дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Приписами ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» закріплено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Навчання дитини у коледжі з метою отримання професії не може не вважатися розвитком її здібностей з огляду на положення Закону України «Про освіту», де в преамбулі зазначено, що освіта є основою інтелектуального, духовного, фізичного і культурного розвитку особистості, її успішної соціалізації, економічного добробуту, запорукою розвитку суспільства, об`єднаного спільними цінностями і культурою, та держави. Метою освіти є всебічний розвиток людини як особистості та найвищої цінності суспільства, її талантів, інтелектуальних, творчих і фізичних здібностей, формування цінностей і необхідних для успішної самореалізації компетентностей, виховання відповідальних громадян, які здатні до свідомого суспільного вибору та спрямування своєї діяльності на користь іншим людям і суспільству, збагачення на цій основі інтелектуального, економічного, творчого, культурного потенціалу Українського народу, підвищення освітнього рівня громадян задля забезпечення сталого розвитку України та її європейського вибору. З огляду на вказане вище, навчання дитини є особливою обставиною, пов`язаною з розвитком її здібностей, а витрати, пов`язані з таким навчанням є додатковими в розумінні ст. 185 СК України. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Відповідно до правового висновку Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у постанові від 13.09.2017 по справі 6-1489цс17, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків (ст. 141 СК). Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд вважає, що відповідачем не доведено наявність істотних обставин, які були б підставою для відходу від принципу рівності участі батьків в додаткових витратах на дитину. Так, відповідачем не надано доказів про отримання доходи з 01.01.2019 по 30.1.2019 р. Відповідачем у відзиві на позовну заяву зазначено, що за навчання у 2018 році від добровільно сплатив 7548,00 грн. Але відповідно до договору про надання освітніх послуг плата за 2018-2019 р. становить 15097 грн. Що підтверджує той факт, що відповідач за період навчання доньки у коледжі за 2018-2019 р.р сплатив половину зазаначеної суми відповідно до до договору за навчання. Доказів того, що відповідач частково сплачував освітні послуги за 2019-2020 р. суду не надано. На теперішній час позивач фактично понесла витрати на навчання дитини у розмірі 8288,46 гр. (за 3 семестр навчання за 2019-2020 р.р.), що підтверджується наданими з її боку копією квитанції. У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача 4144,23 в рахунок оплати за навчання дочки за 4 семестр, але доказів сплати за 4 семестр позивачем до суду не надано, також доказів, що донька продовжує навчатися в Криворізькому медичному коледжі суду не надано, що позбавляє суд задовольнити позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 4144,23 грн. в рахунок оплати за навчання доньки в Криворізькому колелджі за 4 семестр. Враховуючи це, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача [PERSON] 1/2 частини фактично зазнаних позивачкою [PERSON] витрат на навчання неповнолітньої дитини у розмірі 4144,23 грн. (8288,46 грн. : 2). Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Враховуючи викладене,

Outcome: partial