Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] « Про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини .» В підтвердження позову позивач посилається на те, що відповідачем по справі вона перебувала у сімейних відносинах без реєстрації шлюбу з 2001 року . Від спільного сімейного життя сторони мають дитину [PERSON] , [INFO]. Відповідно до свідоцтва про встановлення батьківства серії 1-ВЛ № 114156 від 28 березня 2003 року встановлено батьком дитини [PERSON] З 2016 року сторони не проживають разом , матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає . Враховуючи вище наведе , беручи до уваги той факт , що відповідач фактично не здійснює покладені на нього обовязки стосовно належного утримання неповнолітньої дитини позивач змушена звернутись до суду для захисту прав та інтересів. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась відповідно до поданої заяви просила суд розглядати справу у її відсутність, без фіксації технічними засобами, на задоволенні позову наполягала, . Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився , відповідно до поданої заяви, просив суд розглядати справу у його відсутність, без фіксації технічними засобами, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом було достовірно встановлено, що сторони перебували у сімейних відносинах без реєстрації шлюбу з 2001 року . Від спільного сімейного життя сторони мають дитину [PERSON] , [INFO]. Відповідно до свідоцтва про встановлення батьківства серії 1-ВЛ № 114156 від 28 березня 2003 року встановлено батьком дитини [PERSON] З 2016 року сторони не проживають разом , матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає . Згідно з ст. 141 ч.1., ч.2 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальний стан платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до Постанови пленуму ВСУ п.17 від 15.05.2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів вказано , що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Таким чином , враховуючи вищевказане суд приходить до висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини виходячи з позовних вимог [PERSON] Крім того , суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави суму судового збору відповідно до вимог зазначених в ст. 88 ЦПК України та стягнення з відповідача на користь позивача суму понесених витрат на отриману юридичну допомогу у розмірі 400 грн. , що підтверджується квитанцією про оплату , що наявна в матеріалах справи .

Outcome: approved