Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом та просить здійснити тлумачення заповіту [PERSON], померлого [INFO] в с. Помоклі Переяслав-Хмельницького району Київської області, посвідченого 26 грудня 2003 року Гресь Л.М. - секретарем Помоклівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області і зареєстрованого в реєстрі за №177. В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги і просять задовольнити їх, посилаючись на те, що згідно заповіту, посвідченого секретарем Помоклівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області 26 грудня 2003 року та зареєстрованого в реєстрі за №177, [PERSON] заповів [PERSON] право на земельну частку(пай) розміром 4,04 в умовних кадастрових гектарах відповідно до Сертифікату серії [NUMBER]. 26 листопада 2002 року на ім'я заповідача. Однак на той час взамін сертифіката на земельну частку (пай), було виготовлено державний акт на право власності на землю (три земельні ділянки) серія [NUMBER], четверта ділянка під сіножаті залишилась не приватизована. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті спадщину прийняв, але не оформив у встановленому законом порядку, його син [PERSON]. [INFO] [PERSON] помер, після його смерті позивач, як спадкоємець першої черги звернулася до нотаріальної конторипро видачу свідоцтва про право на спадщину, але нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва, в зв'язку з тим, що спадкодавець [PERSON] у заповіті від 26 грудня 2003 року заповів право на земельну частку (пай) згідно сертифіката, хоча при житті на його ім'я було видано державний акт на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай). Крім цього, позивач просить розтлумачити заповіт в частині того, що обом синам [PERSON] заповів житловий будинок в [ADDRESS], однак в заповіті адреси будинку не вказав. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на те, що позивач не вірно тлумачить заповіт, оскільки згідно заповіту [PERSON] заповів [PERSON] право на земельну частку(пай) відповідно до Сертифікату, заповіт був складений вже після отриманняправовстановлюючого документу (державного акта) на три земельні ділянки і лише четверта земельна ділянка залишилась не приватизована, а тому вважає, що саме цю ділянку спадкодавець заповів [PERSON] Також, відповідач просить застосувати позовну давність щодо вимог позивача та відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. Згідно заповіту від 26 грудня 2003 року, посвідченого секретарем Помоклівської сільської ради Гресь Л.М. та зареєстрованим в реєстрі за №177, [PERSON] заповів все належне йому майно синам, зокрема: житловий будинок з надвірними будівлями, ощадну книжку [NUMBER] з усіма її процентами, які знаходяться в ощадній касі №3029/02 с. Помоклі Переяслав-Хмельницького району Київської області - він заповів [PERSON] та [PERSON]. Належне йому право на земельну частку (пай), що підтверджується сертифікатом серії [NUMBER] від 17 листопада 1997 року - заповів своєму сину [PERSON](а.с.15). [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER](а.с.14). Після його смерті, спадкоємці за заповітом, [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину, шляхом подачі до нотаріальної контори відповідних заяв. Приватним нотаріусом Переяслав-Хмельницького районного нотаріального округу Київської області Мусієнко М.М. заведена спадкова справа №11 за 2011 рік. [INFO] помер чоловік позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER]( а.с.6). Факт перебування в зареєстрованому шлюбі підтверджується свідоцтвами про шлюб (а.с.10). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все належне йому майно, в тому числі на майно, яке він прийняв як спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON]. З матеріалів справи встановлено, що спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON], є його дружина [PERSON] та дочки [PERSON] та [PERSON]. Дочки спадкодавця відмовилась від спадщини (спадкова справа а.с.2-3). В установлений законом строк позивач [PERSON] звернулася до Переяслав-Хмельницької міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті її чоловіка [PERSON]. 17 травня 2012 року, державним нотаріусом Переяслав-Хмельницької міської державної нотаріальної контори, [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частину квартири [ADDRESS] та на земельну ділянку площею 0,1005 га, по [ADDRESS], які належали померлому [PERSON] (спадкова справа №154 а.с.20-21). Постановою від 15 грудня 2016 року за №868/02-31, державний нотаріус Переяслав-Хмельницької міської нотаріальної контори Київської області, відмовив позивачу у видачі Свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку [NUMBER] , розташовану на території Помоклівської сільської ради, Переяслав-Хмельницького району, Київської області, що залишилась після смерті [PERSON], померлого [INFO], яку він прийняв але не оформив після смерті [PERSON], який помер [INFO], у зв'язку з тим, що нотаріусу не надали документу, який посвідчує право власності померлого на земельну ділянку. Крім цього, в постанові, нотаріус звернув увагу на те, що у заповіті, складеному від імені померлого - [PERSON] та посвідченого секретарем виконавчого комітету Помоклівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, 23 грудня 2016 року, реєстр №177 , на ім'я сина - [PERSON] заповідається право на земельну частку (пай), а спадкоємець заявляє про видачу свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку -Державний акт на право приватної власності на яку відсутній(а.с.27). Отже заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Помоклівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, 23 грудня 2003 року підлягає тлумаченню. Згідно інформаційної довідки Управління Держгеокадастру у Переяслав-Хмельницькому районі від 28 листопада 2016 року №29-1014-99.3-4591/2-16, державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER], площею 3,4283 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ділянка 618, що розташована за адресою Київська область Переяслав-Хмельницький район Помоклівської сільської ради, на ім'я [PERSON] дійсно виданий взамін сертифіката на право на земельну частку(пай) серії [NUMBER](а.с.26). З довідки Помоклівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області від 21 листопада 2016 року за №569 вбачається, що за [PERSON], який помер [INFO], згідно сертифікату [NUMBER] рахується земельна ділянка для ведення сільськогосподарського виробництва (земельна ділянка за [NUMBER]) на яку був виготовлений Державний акт серія [NUMBER] від 26 листопада 2002 року(а.с.19). З довідки Помоклівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області від 16 листопада 2016 року за №554 та викопіювань з плану розпаювання земель на території Помоклівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, вбачається, що [PERSON], який помер [INFO], дійсно включений у список власників земельних часток(паїв) згідно проекту наділу земель на території Помоклівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області під [NUMBER] і на момент його смерті залишилось право на земельну частку (пай) площе. 0,32 на(сіножаті), на яку державний акт не видавався(а.с.20-24). 26 листопада 2002 року на ім'я [PERSON] був виданий державний акт на право приватної власності на землю, серія [NUMBER], на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 3,4283 га (0,3629га + 0,3531 га + 2,7123 га), який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №472(а.с.25). Згідно пункт 17 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю». Отже, Сертифікат на право на земельну частку (пай) посвідчує право громадян на відповідну частину земель сільськогосподарського призначення без виділу її в натурі (на місцевості). Державним актом на право власності на земельну ділянку, який видається після виділення власником земельних часток (паїв), посвідчується право власності на вже виділену землю, яке об'єкт матеріального світу. За звичаєм, особи земельна частка (пай), яких виділена, продовжують вважати себе власником земельного паю, хоч вже мають державний акт на право власності на земельну ділянку. Тобто, термін право на земельну частку (пай) трансформувався і на тих осіб, які їх виділили в натурі та отримали державний акт на землю. Оскільки за змістом заповіту [PERSON] зробив розпорядження усім своїм майно, у суду не має підстав вважати, що якась частина земельного паю - охоплена заповітом, а інша, яка була виділена в натурі з видачею державного акта на право власності не землю, - залишилась без заповідального розпорядження. Крім цього, за змістом заповіту [PERSON] своїм синам належний йому житловий будинок з надвірними будівлями. Згідно Свідоцтва на нерухоме майно від 19 грудня 2016 року [PERSON] на момент смерті був власником домоволодіння по [ADDRESS]. Вказане підтверджується і довідкою сільської ради, виданою на підставі записів погосподарської книги. А тому у суду немає сумнівів, що саме цей житловий будинок [PERSON] заповів своїм синам. Відповідно до п. «г» ч.1 ст.81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі виділення в натурі( на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Відповідно до ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ст. 1256 ЦК України, тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідей до ст.213 цього кодексу. В розумінні ст.ст. 213, 1256 ЦК України, тлумачення заповіту здійснюється з метою встановлення точної волі заповідача і може мати місце , якщо заповіт викликає питання в спадкоємців, має суперечливий характер, у зв'язку з чим необхідно уточнити його зміст. Встановлений ст. 213 ЦК України перелік обставин, які мають значення для тлумачення змісту правочину, не є вичерпним. Правила тлумачення змісту правочину визначені частинами 3, 4 ст.213 ЦК України. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. За змістом вказаної статті тлумачення змісту правочину можливе за наявності спору, тобто коли сторони мають різне уявлення щодо свого волевиявлення або волевиявлення іншої сторони. Метою тлумачення правочину є з'ясування того, що в ньому дійсно виражено, а не того, що малося на увазі. До того ж, встановлений ст. 213 ЦК України перелік обставин, які мають значення для тлумачення змісту правочину, не є вичерпним. Таким чином, встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що заповіт посвідчений 26 грудня 2003 року секретарем Помоклівської сільської ради Гресь Л.М. та зареєстрованим в реєстрі за №177, складений [PERSON], який помер [INFO], слід тлумачити як виявлення його волі заповідати сину [PERSON], 1960 року народження, та сину [PERSON], 1956 року народження(померлому[INFO]) - в рівних частинах кожному, належний йому ([PERSON]) житловий будинок [ADDRESS] та ощадну книжку [NUMBER] з усіма її процентами, які знаходяться в ощадній касі №3029/02 в с. Помоклі Переяслав-Хмельницького району Київської області. В той же час сину [PERSON], 1956 року народження [PERSON] заповів земельну ділянку [NUMBER] загальною площею 3,4283 га, яка складається із ділянок пл..0.3629 га, пл..0.3531 га та 2,7123 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території розпайованих земель Помоклівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району та право на земельну частку (пай) під [NUMBER] площею 0,32 умовних кадастрових гектарів (сіножать) згідно сертифікату на земельну частку (пай) серії [NUMBER], як частка, що не була виділена при виготовленні державного акту на право власності на земельні ділянки Враховуючи те, що таке тлумачення заповіту не виходить за межі заповідального розпорядження зробленого [PERSON], позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.114 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. У статті йдеться про спори з приводу нерухомого майна, а не про саме це майно. Поняття «позови, що виникають з приводу нерухомого майна» є більш широким, ніж поняття «позови де предметом спору є нерухоме майно». Таке формулювання дозволяє віднести до спорів з приводу нерухомого майна будь-які спори, що виникають у зв'язку із створенням та зміною об'єктів нерухомості, їх цивільним обігом, виникненням, зміною, припиненням та виконанням зобов'язань, які пов'язані із нерухомістю, навіть ті, в яких право на нерухоме майно не оспорюється. На підставі викладено суд, вважає, що провадження по справі відкрито з дотриманням правил підсудності. В клопотання представника позивача про застосування позовної давності до вимог позивача, суд вважає задоволенню не підлягає, із слідуючих підстав. В судовому засідання встановлено, що постановою від 15 грудня 2016 року за №868/02-31, державний нотаріус Переяслав-Хмельницької міської нотаріальної контори Київської області, відмовив позивачу у видачі Свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку [NUMBER], розташовану на території Помоклівської сільської ради, Переяслав-Хмельницького району, Київської області, що залишилась після смерті [PERSON], померлого [INFO], яку він прийняв але не оформив після смерті [PERSON], який помер [INFO], а тому про необхідність захисту своїх прав позивач дізналась саме 15 грудня 2016 року. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що позивачем дотримані, передбачені ст.256 ЦК України, строки звернення до суду з вказаними позовними вимогами. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved