Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення,\~яким\~визначити їй додатковий строк в два місяці для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її батька [PERSON], який помер 07 травня 2017 року. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 07 травня 2017 року помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на належне померлому майно. Ще за життя [PERSON] розпорядився своїми правами на випадок смерті, а саме склав заповіт від 12 серпня 2011 року, згідно якого все своє майно заповів їй. Проте, звернувшись до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] отримала відмову у видачі такого, у звязку з тим, що пропустила піврічний термін передбачений цивільним законодавством для подання заяви. Вказана відмова позбавляє її можливості належним чином реалізувати волю спадкодавця та свої спадкові права, а тому змушена звернутись до суду за захистом своїх прав. Позивач [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві та просять їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] міської ради Миколаївської області, [PERSON] подала заяву, в якій просить розглянути дану справу за відсутності їх представника, оскільки вони не заперечують проти задоволення позовних вимог. Відповідно до\~ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.3 ст.13, ч.2 ст.49, ч.3 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України\~ у\~випадку визнання\~позову відповідачем\~суд ухвалює\~рішення за\~результатами підготовчого\~провадження.\~У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч.2\~ст.247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено та підтверджується долученою копією свідоцтва про смерть, що 07 травня 2017 року, у віці 72 років, в м. Новий Буг Миколаївської області, помер [PERSON], про що 10 травня 2017 року складено відповідний актовий запис №117 та [PERSON] районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 10 травня 2017 року, видано свідоцтво про смерть серії І-ФП № 260045. Спадщина відкрилася в цей же день, у відповідності до вимог ч. 2\~ст. 1220 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З наявної в матеріалах справи копії заповіту від 12 серпня 2011 року, вбачається, що [PERSON] на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: «належну мені на праві власності земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території [PERSON] міської ради площею 5,18 гектарів, а також все інше моє майно, де б воно не знаходилось та з чого б не складалося, все, що буде належати мені та усе те, на що я за законом буду мати право, заповідаю у власність [PERSON]». Судом встановлено, що на день смерті заповідача заповіт не змінений та не скасований. З долучених до матеріалів справи копій свідоцтва про народження серії І-ФП № 270089 від 27 січня 1973 року та свідоцтва про шлюб серії І-ФП № 016358 від 01 серпня 2006 року вбачається, що cпадкодавець є батьком спадкоємця за заповітом [PERSON] В судовому засіданні встановлено, що позивач на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем. Так, дослідженими судом матеріалами справи встановлено, що спадкодавець був постійно зареєстрований та проживав до дня своєї смерті за адресою: м. Новий Буг, вул. Гребеннікова Миколаївської області. Спадкоємець за заповітом же проживала (на час відкриття спадщини) за адресою: м. Новий Буг, вул. Олени Теліги, 113, Миколаївської області, що підтверджується долученими нею паспортними даними. Окрім того, дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, судом встановлено, що позивачка після смерті [PERSON], вимушена була проходити лікування. Відповідно до ст.ст.1268, 1269, 1270\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Листом № 286/01-16 від 30 жовтня 2018 року приватного нотаріуса [PERSON] районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON], встановлено факт звернення позивача до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька та відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з тим, що вона пропустила піврічний термін, передбачений цивільним законодавством для подання заяви. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах: від 4 листопада 2015 року № 6-1486цс15, від 26 вересня 2012 року № 6-497цс17. Також, вищевказаними правовими висновками розяснено, що у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Так, вищенаведеними обставинами встановлено, що [PERSON], який помер 07 травня 2017 року, на випадок своєї смерті розпорядився належним майном, склавши заповіт, яким спадкоємцем визначив позивача по справі. Вказаний заповіт не змінено і не скасовано. Позивач до дня смерті [PERSON] з останнім не проживала . Проте, в силу пережитого стресу, повязаного із втратою рідної людини та вимушеним лікуванням, пропустила законодавчо визначений строк для прийняття спадщини, але від неї не відмовилась та бажає прийняти. Однак, звернувшись до нотаріуса із відповідною заявою про прийняття спадщини, отримала відмову, з причин пропуску піврічного строку. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що причини пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини є поважними, пов'язаними з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї на вчинення цих дій. Таким чином, враховуючи свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права; відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину з причин пропуску піврічного строку, яка позбавляє позивача можливості належним чином реалізувати волю спадкодавця та свої спадкові права, суд приходить до висновку, що [PERSON] слід визначити додатковий строк, тривалістю два місяці\~для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], оскільки такий нею пропущений з поважних причин.

Outcome: approved