Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з цивільним позовом до відповідача [PERSON] сільської ради Пустомитівського району Львівської області, в якому просить визнати за нею право власності на домоволодіння №6 по вул. Козацькій в с. Оброшино, Пустомитівського району Львівської області, до складу якого входить А-1 житловий будинок, 1890 року забудови, загальною площею 53,4 кв.м., житловою площею 24,5 кв.м., що складається з коридору, кладової, кухні та однієї житлової кімнати, пг погреб, Б сарай, В вбиральня, №1 огорожа, №2 ворота, №3 хвіртка, що підтверджено технічним паспортом на житловий будинок від 31.05.2016 року, виготовленим ФОП [PERSON] Ці обставини також підтверджуються довідкою №828 від 02.06.2016 року, виданою [PERSON] сільською радою Пустомитівського району Львівської області. Свої вимоги мотивує тим 07.02.1982 року померла її баба [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-СГ № 435412 виданим 26.05.2016 року Пустомитівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, повторно. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина, до складу, якої увійшло домоволодіння №6 по вул. Козацькій в с. Оброшино, Пустомитівського району Львівської області, до складу якого входить А-1 житловий будинок, 1890 року забудови, загальною площею 53,4 кв.м., житловою площею 24,5 кв.м., що складається з коридору, кладової, кухні та однієї житлової кімнати, пг погреб, Б сарай, В вбиральня, №1 огорожа, №2 ворота, №3 хвіртка, що підтверджено технічним паспортом на житловий будинок від 31.05.2016 року, виготовленим ФОП [PERSON] Ці обставини також підтверджуються довідкою №828 від 02.06.2016 року, виданою [PERSON] сільською радою Пустомитівського району Львівської області. Зазначає, що документи на право власності на цей будинок бабою оформлено не було, незважаючи на те, що цей процес нею було розпочато. Окрім того, у відповідності до положень п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, котра була чинна на момент смерті спадкодавця та у шестимісячний строк для прийняття спадщини, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих ся в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Таким чином виникнення права власності на житлові будинки не залежало від державної реєстрації цього права за спадкодавцем Позивач наголошує, у відповідності до положень Цивільного кодексу Української РСР (що діяв на момент відкриття спадщини після смерті спадкодавця), увійшла лише вона, онучка спадкодавця, оскільки її батько, [PERSON], єдиний спадкоємець першої черги спадкування із спадкодавцем не проживав та із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався і таким чином спадщини не прийняв. 25.10.2008 року, батько позивача, [PERSON], помер, що підтверджено Свідоцтвом про смерть, виданим 27.10.2008 року [PERSON] сільською радою Пустомитівського району Львівської області. Стверджує, що на момент смерті спадкодавця, постійно проживала разом із [PERSON], у житловому будинку № 6 по вул. Козацькій в с. Оброшино, Пустомитівського району Львівської області, що зокрема підтверджено довідкою №827 від 02.06.2016 року, виданою [PERSON] сільською радою Пустомитівського району Львівської області та актом обстеження від 01.06.2016 року. Вважає, що оскільки вона постійно проживав разом із спадкодавцем на момент її смерті, від свого права на спадкування не відмовлялась, фактично прийняла спадщину після смерті баби та набула право власності, зокрема на житловий будинок. У судове засідання позивач не зявилися, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не зявився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, однак подав до суду заяву у якій просять позов задовольнити, а судовий розгляд проводити у їх відсутності. Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, що заяви про визнання відповідачами позову не порушують прав, свобод чи законних інтересів інших осіб, а позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Судом встановлено, 07.02.1982 року померла позивачки баба, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-СГ № 435412 виданим 26.05.2016 року Пустомитівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина, до складу, якої увійшло домоволодіння №6 по вул. Козацькій в с. Оброшино, Пустомитівського району Львівської області, до складу якого входить А-1 житловий будинок, 1890 року забудови, загальною площею 53,4 кв.м., житловою площею 24,5 кв.м., що складається з коридору, кладової, кухні та однієї житлової кімнати, пг погреб, Б сарай, В вбиральня, №1 огорожа, №2 ворота, №3 хвіртка, що підтверджено технічним паспортом на житловий будинок від 31.05.2016 року, виготовленим ФОП [PERSON] Ці обставини також підтверджуються довідкою №828 від 02.06.2016 року, виданою [PERSON] сільською радою Пустомитівського району Львівської області. Згідно приписів ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР, котрий діяв на момент відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. У п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» від 24.06.1983р., вказано про те, що якщо у вказаний в ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР шестимісячний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку. Беручи до уваги п. 3.3. Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, повязаних із вжиттям заходів, щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтва про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя, затверджених рішенням Міністерства юстиції України 29.01.2009 року, під фактом вступу у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтримання його в належному стані. Враховуючи зазначене вище можна зробити висновок про те, що саме такі дії були вчинені позивачкою [PERSON] Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відтак, згідно з ст. 16 Цивільного кодексу України - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. За вказаних вище обставин, беручи до уваги те, що спадкодавець набув право власності на спадкове майно з підстав, що не заборонені законом, тобто правомірно, позивач, як спадкоємець за заповітом вчинив дії, що обєктивно стверджують факт прийняття спадщини та визнання позову відповідачем, а також те що ухвалення рішення в користь позивача не порушує прав третіх осіб, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем підставні та підлягають задоволенню.

Outcome: approved