Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіті Фінанс», третя особа без самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги, зокрема, доповнені заявою від 12.11.2020, мотивує тим, що виконавчий напис нотаріуса здійснено не у відповідності до вимог чинного законодавства, неможливість його вчинення не на нотаріально посвідченій угоді, не враховано необхідність надіслання письмової вимоги, строку, визначеного законодавством, в ньому невірно зазначено її теперішнє прізвище, місце проживання. Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи у судове засідання не з`явився, письмовий відзив на позов не подав. Ухвалою суду від 05.11.2020 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд задоволити позов з мотивів викладених у позовній заяві. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали даної справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до наступних висновків. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що стягувачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Сіті Фінанс» не враховано зміну прізвища боржника з моменту укладення кредитного договору з АТ КБ «Надра», даний договір позивачка взагалі не підписувала, про проведення заміни стягувача йому нічого не відомо. За наведеною у виконавчому написі адресою позивачка ніколи не проживала. Пунктом 2.3. наказу Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. № 282/20595, передбачено вчинення виконавчого напису нотаріусом в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Дана законодавча вимога теж не була дотримана. Договір укладено у простій письмовій формі, що не може бути підставою для вчинення виконавчого напису нотаріуса, оскільки така законодавча норма визнана нечинною. Строк давності для вчинення виконавчого напису нотаріуса сплив. За загальним правилом статей\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до\~статті 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом України «Про нотаріат»\~та іншими актами законодавства України (частина перша\~статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5\~(далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19\~статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172\~(далі Перелік). Пунктом 1 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. На момент звернення заінтересованих осіб до нотаріуса з метою ініціювання вчинення нотаріальної дії відсутність цивільного спору є обов`язковою умовою, а наявність спору у свою чергу унеможливлює вчинення нотаріальної дії та є підставою для зупинення нотаріальної дії до вирішення справи судом (стаття 42 Закону України «Про нотаріат»). Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (правова позиція Великої Палати Верховного Суду викладена у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18), від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19) з подібних правовідносин). Судом встановлено, що постанова Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині п. 2\~щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин за допомогою оригіналу кредитного договору та засвідченої стягувачем виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, визнана незаконною та нечинною постановою Київського апеляційного адміністративного суду\~№ 826/20084/14 від 22.02.2017. До матеріалів справи додано належним чином засвідчену копію кредитного договору №128/05-2008 від 26.05.2008, укладеного у простій письмовій формі. А отже, нотаріус не мав законних підстав для вчинення виконавчого напису на такому договорі. У зв`язку з наведеним, позовні вимоги слід задовольнити. Всі інші наведені позивачем аргументи, зокрема, неврахування зміни прізвища боржника, не проживання за наведеною адресою, неотримання письмової вимоги за 30 днів до вчинення виконавчого напису, сплив строку давності для вчинення виконавчого напису лише підтверджують висновки про незаконність таких дій. Позивач навела відомості про непідписання кредитного договору з ПАТ КБ «Надра», однак, доказів вказаного не надала, про проведення експертизи не клопотала, висновок експерта не подавала. До матеріалів справи додано докази проживання з 04.08.2009 у [ADDRESS] (довідка відділу реєстрації місця проживання Ужгородської міської ради від 11.11.2020 №5270/18-21). У кредитному договорі №128/05-2008 від 26.05.2008 вказано адресу: [ADDRESS] . Адреси, наведені у виконавчому написі, враховуючи подані докази, не можна вважати місцем реєстрації позивача, доказів наявності майна за наведеними адресами суду не подано сторонами. Враховуючи вимоги пункту 2.3. наказу Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», вимога про вчинення виконавчого напису після спливу тридцяти днів повідомлень боржнику не є дотриманою. Виконавчий напис приватного нотаріуса оспорюються у даній справі, зокрема, з мотивів його вчинення з порушенням трирічного строку, встановленого\~статтею 88 Закону України «Про нотаріат». Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.07.2019 у справі №916/3006/17 вказала, що зазначений строк не може бути змінений договором.\~Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~передбачено, що якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Тобто інший строк давності для вчинення виконавчого напису нотаріуса повинен бути прямо передбачений саме законом, і не може бути змінений домовленістю сторін. У даній справі умовами кредитного договору встановлено 10-річний строк позовної давності. Також позивачем у справі подано заяву від 09.12.2020 про відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 3000 грн. Враховуючи надання позивачем всіх підтверджуючих документів щодо такої, суд приходить до висновку про їх задоволення. Відповідно до ч. 1ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3ст. 133 ЦПК України). Згідно ч.1\~ст.134 ЦПК України\~разом з першою заявою по суті спору, кожна сторона подає до суду попередній орієнтований розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. Представником позивача на підтвердження витрат на правову допомогу була надано Договір про надання адвокатських послуг (правову допомогу) від 02.11.2020, Акт-розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу від 09.12.2020, ордер на надання правничої (правової) допомоги, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, квитанцію до прибуткового касового ордера №6 від 09.12.2020 про сплату позивачем витрат на правову допомогу у розмірі 3000 гривень. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При вирішенні питання про розподіл судових витрат судом встановлено, що вказані витрати понесені позивачем у зв`язку із розглядом зазначеної справи, враховано обґрунтованість та пропорційність розміру судових витрат до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін. Враховуючи викладене, витрати на правову допомогу підлягають стягненню у повному обсязі у розмірі 3000,00 грн. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позовних вимог, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір, сплачений останнім в сумі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved