Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до Копачинецької сільської ради, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований по [ADDRESS] , належав матері позивача - [PERSON] . Відповідно до виписки з погосподарської книги Копачинецької сільської ради №4 житлове господарство (особовий рахунок № [NUMBER] ) зареєстроване як об`єкт погосподарського обліку - «колгоспний двір», головою якого була [PERSON] . Разом з нею в житловому господарстві проживав брат позивача - [PERSON] . Для будівництва та обслуговування житлового будинку була виділена земельна ділянка площею 0,15 га, що доводиться довідкою Копачинецької сільської ради № 190 від 15.05.2019. Згідно короткої технічної характеристики техніка-інвентаризатора за архівними даними обласного комунального підприємства «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» право власності на житлове господарство по [ADDRESS] не було зареєстроване. У відповідності до технічного паспорта, виготовленого техніком-інвентаризатором [PERSON] житлове господарство складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», загальною площею 51,0 кв.м, житловою площею 29,1 кв.м., літньої кухні, комори, сараю, двох навісів, вбиральні та огорожі. Будівництво житлового будинку здійснено у 1963 році. Відповідно до звіту про оцінку майна суб`єкта оціночної діяльності [PERSON] ринкова вартість житлового господарства по [ADDRESS] становить 69 426 грн. За результатами проведення технічного обстеження житлового будинку встановлено його відповідність вимогам надійності та можливість безпечної експлуатації. [PERSON] померла [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 09.07.1991 року, актовий запис №2. Заповітного розпорядження на випадок своєї смерті вона не залишила. На час смерті спадкодавця діяв Цивільний кодекс України 1963 року. Випискою Копачинецької сільської ради №82 від 17.02.2020 року доводиться, що згідно записів у по господарських книгах за 1991-1995 роки на час смерті [PERSON] (яка померла [INFO] ) разом з нею проживав та був зареєстрований її син [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, що стверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 11.06.2019 року, актовий запис №5. Заповітного розпорядження на випадок своєї смерті він не залишив. [PERSON] сім`ї не мав. Матір позивача [PERSON] померла [INFO] , батько [PERSON] помер [INFO] . З довідки Копачинецької сільської ради №83 від 17.02.2020 року вбачається, що на час смерті [PERSON] проживав та був зареєстрованим сам. З метою реалізації своїх спадкових прав позивач звернулася у Городенківську державну нотаріальну контору. Однак, державний нотаріус відмовила позивачу у видачі документів на спадщину на житлове господарство через відсутність правовстановлюючих документів на нього у спадкодавця, що стверджується постановою про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 14.02.2020 року. Крім того, згідно виписки з погосподарської книги Копачинецької сільської ради, спадкове житлове господарстве значиться по обліку як колгоспний двір. З довідки Копачинецької сільської ради № 88 від 17.02.2020 року вбачається, що станом на 15.04.1991 у житловому господарстві проживали мати [PERSON] та брат [PERSON] , обидвоє померли. Після його смерті [PERSON] , позивач фактично вступила в управління спадщиною, користується спадковим майном на власний розсуд, обробляє земельну ділянку, виготовила технічну документацію за власні кошти, тобто своїми діями фактично прийняла спадщину, однак оформити свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі не може через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Подала до суду заяву, в якій просить судовий розгляд справи завершувати без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача Копачинецької сільської ради в судове засідання не з`явився. Копачинецька сільська рада подала до суду заяву про розгляд справи без їх участі; не заперечує проти позову. Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно архівних даних Коломийського ОКП «МБТІ» станом на 31.12.2012 право власності на житловий будинок в [ADDRESS] не зареєстроване, самочинно зведених будівель немає, що стверджується копією довідки про об`єкт нерухомого майна № 9, виданою 31.05.2019 ФОП [PERSON] . З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виготовленого 31.05.2019 встановлено, що житловий будинок, споруджено в 1963 року, господарські будівлі та споруди в 1964, 1980 роках. Копія висновку про вартість об`єкта оцінки, складеного ФОП [PERSON] стверджує, що ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] станом на 14.02.2020 становить 69426 грн. Копією витягу із по господарської книги, виданої Копачинецькою сільською радою стверджується, що: за період: з 1961 по 1963 р.р., з 1964-1966 р.р., 1967-1969 р.р., 1971-1973 р.р. головою господарства (суспільна група господарства - колгоспна) був [PERSON] ; за період: з 1977 по 1979 р.р. головою господарства була [PERSON] , з нею проживав син [PERSON] . Виписками із по господарської книги № 4, виданої 21.09.2020 Копачинецькою сільською радою стверджується, що суспільна група господарства в [ADDRESS] - колгоспна; за період з 1986-1990 р.р., 1991-1995 р.р. в даному господарстві проживали та були зареєстровані голова господарства [PERSON] , 1923 р.н. (померла а/з № 2 від 09.07.1991), [PERSON] , син, [INFO] ; за період з 1996-2000 р.р., 2001-2005 р.р., 2006-2010 р.р., 2016-2020 р.р. - проживав та був зареєстрований голова [PERSON] , [INFO] , який помер а/з № 5 від 15.02.2019 року, сім`ї не мав. Площа земельної ділянки під будинком, який розташований в [ADDRESS] складає 0,15 га, що доводиться довідкою № 190, виданою 15.05.2019 Копачинецькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. До часу набрання чинності Цивільним кодексом України (2003) та Законом України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на збудоване нерухоме майно не залежало від державної реєстрації такого права. Згідно п. 3.1. Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 № 91, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 житлових будинків, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації права власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Випискою із по господарської книги № 4 особовий рахунок № [NUMBER] за 1991-1995 роки Копачецької сільської ради, виданої 17.02.2020 доводиться, що на час ліквідації колгоспних дворів (15.04.1991) в колгоспному дворі проживали та були зареєстровані: голова сім`ї [PERSON] , 1923 р.н. (померла а/з № 2 від 09.07.1991); [PERSON] , [INFO] , син. Член колгоспного двору (голова колгоспного двору) [PERSON] померла [INFO] в с.Копаченці Городенківського району Івано-Франківської області, запис в книзі реєстрації актів про смерть за № 2 від 09.07.1991, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 09.07.1991 Копаченською сільською радою народних депутатів Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. До складу спадщини [PERSON] входить частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Оскільки [PERSON] померла до 1 січня 2004 року, застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно ст.526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.525 згаданого кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Про те, що [PERSON] , [INFO] , є сином спадкодавця [PERSON] та [PERSON] свідчить копія Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00023097402 виданого 11.06.2019 Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. Із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 29 квітня 1976 року вбачається, що [PERSON] помер [INFO] у с.Копаченці Городенківського району Івано-Франківської області. На момент смерті [PERSON] разом з нею був зареєстрований та проживав її син [PERSON] , [INFO] , що доводиться випискою із по господарської книги № 4 за 1991-1995 роки, особовий рахунок № [NUMBER] , виданої 21.09.2020 Копачинецькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Повідомленням Городенківської районної державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 462/01-16 від 22.04.2020 та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 60018930 від 16.04.2020 підтверджується, що спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] не заводилася. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 09.06.2020 по справі № 716/808/20 встановлено факт родинних відносин, як сестри та брата, а саме між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом спадкодавця [PERSON] є її діти: син [PERSON] та [PERSON] (позивач). [PERSON] прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, фактично вступив в управління спадковим майном, однак документи про спадкування не оформив. [PERSON] , [INFO] , уродженець с.Копачинці Городенківського району Івано-Франківської області помер [INFO] у віці 58 років в с. Копачинці Городенківського району Івано-Франківської області, про що свідчить копія Свідоцтва про смерть (повторно) серії [NUMBER] , виданого 11.06.2019 Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядуваннязаяви про прийняття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Випискою із облікової картки об`єкта погосподарського обілку № 3 № 01-0218-1 за 2019 Копачинецької сільської ради стверджено, що на час смерті [PERSON] , [INFO] (а/з № 5 від 15.02.2019) в господарстві по [ADDRESS] , окрім померлого ніхто не проживав і не був зареєстрований, він сім`ї не мав. Судом встановлено, що спадкоємці першої черги [PERSON] відсутні, а спадкоємцем другої черги за законом спадкодавця є його сестра [PERSON] . Із копії спадкової справи № 214/2019, наданої суду Городенківською районною державною нотаріальною конторою вбачається, що спадкоємець за законом позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті брата [PERSON] , який помер [INFO] , так як вона у строк, передбачений ст. 1270 ЦК України, подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини за законом. Копією Витягу № 56655086 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 26.06.2019 Городенківською районною державною нотаріальною конторою підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 64378673 (номер у нотаріуса 214/2019), спадкодавець - [PERSON] , дата смерті: [INFO] . Спадкоємців, які відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України, мають обов`язкову частку в спадщині [PERSON] , - судом не встановлено. До складу спадщини [PERSON] входить частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору та частина даного житлового господарства, успадкована ним за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , однак не оформлено документи про спадкування. Постановою державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 203/02-31 від 14 лютого 2020 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті брата [PERSON] , померлого [INFO] на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ,з посиланням на те, що спадкоємець не надала оригінал документу, який посвідчував би право власності спадкодавця на вищезгаданий житловий будинок. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно довідки № 84, виданої 17.02.2020 виконавчим комітетом Копачинецької сільської ради встановлено, що в господарстві по [ADDRESS] на даний час ніхто не зареєстрований та не проживає. Позивач, як спадкоємець за законом після смерті брата [PERSON] , фактично стала власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, користується ними. Однак, через відсутність правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавця на спадковий житловий будинок, не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України. Статтею 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими [ADDRESS] , судом не встановлено, позов визнається відповідачем - органом місцевого самоврядування, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 120, 123, 525, 526, 529, 548, 549, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1258, 1262, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: approved