Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась із цивільним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Еталон» в якому просить суд визнати договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] дійсним. Свої вимоги мотивує тим, що 10.01.2008 року між сторонами було укладено попередній договір купівлі-продажу квартири в якому передбачено обовязок до 31.03.2008 року укласти основний договір. Позивач повністю сплатила авансовий платіж, а після завершення будівництва, на підставі акту приймання передачі, відповідач передав позивачу у власність зазначене майно. Проте, розгляд заяви позивача про реєстрацію квартири державним реєстратором було зупинено, оскільки нею не були подані всі необхідні документи, зокрема договору на придбання квартири. У звязку із наведеним [PERSON] звернулась до відповідача із заявою про надання їй всі необхідних документів для подачі державному реєстратору, однак жодної відповіді не отримала. На підставі наведеного вважає, між сторонами відбувся правочин договору купівлі-продажу квартири та виконано зобовязання щодо суттєвих його умов, однак, оскільки відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення спірного договору, просить суд її позовні вимоги задовольнити. В судове засідання зявилась позивач та її представник [PERSON], позовні вимоги підтримали, позов просили задовольнити з підстав викладених у ньому. Представник відповідач в судове засідання не зявився, зважаючи на те, що був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, обґрунтованих клопотань про відкладення такого, суду не надав, в силу положень ст. 169 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності представника відповідача. З усної згоди позивача та його представника наданої у судовому засіданні суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, зясувавши думку повивача та його представника, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог виходячи з наступного. Судом встановлено, що 10.01.2008 року [PERSON] та Товариство з обмеженою відповідальністю «Еталон» уклали попередній договір №48, згідно якого зобовязались у термін до 31.03.2008 року укласти договір купівлі-продажу (основний договір) квартири [ADDRESS]. Встановлено, що позивач п.11 зазначеного договору виконала та до 10.08.2008 року сплатила аванс за вказаний обєкт нерухомого майна у сумі 323\~903,21 грн., що стверджується графіком внесення авансового платежу, що є додатком до попереднього договору №48. Технічні характеристики квартири стверджуються відповідним технічним паспортом, що виданий 24.04.2009 року. 17.06.2011 року позивач уклала договір №11/0617 про надання комунальних послуг абонентам багатоквартирних будинків на квартиру [ADDRESS]. [PERSON] приймання-передачі квартири від 02.12.2013 року відповідач передав позивачу приватну власність зазначене нерухоме майно. З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулась до державного реєстратора із заявою про реєстрацію зазначеного обєкта нерухомого майна, проте розгляд такої було зупинено, а в подальшому відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень, оскільки заявником не надано всіх необхідних документів для здійснення такої реєстрації. [PERSON] норм статей 202-203 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків та має вчинятися у формі, встановленій законом. Вимогами ст. 635 ЦК України передбачено, що попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору. Частиною 1 ст.209 ЦК України передбачено, що правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Відповідно до ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Частиною 3 ст.640 ЦК України передбачено, що договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. [PERSON] ч.1 ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №9 « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. [PERSON] ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Беручи до уваги те, що договір купівлі-продажу квартири має бути нотаріально посвідчений, а тому нотаріальному посвідченню підлягає і попередній договір, який передує укладенню договору купівлі-продажу, проте у зазначеному випадку сторони зазначених вимог при укладенні попереднього договору не дотримались, а також те, що сторони є вільними при укладенні договорів, а у даному випадку договору купівлі-продажу як такого укладено не було, суд прийшов до переконання про відмову у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed