Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] та [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування служби у справах дітей Дарницької РДА у м. Києві, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Вказані позовні вимоги обґрунтувала тим, що на її утриманні та вихованні знаходяться діти: неповнолітня [PERSON], [INFO] та малолітня [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем. Реєстрація народження [PERSON] проведена, відповідно до ст.126 СК України, батьком дитини записано [PERSON] Реєстрація народження [PERSON] проведена, відповідно до ч.1 ст.135 СК України. [PERSON] двічі притягалась до кримінальної відповідальності та відбувала покарання в місцях позбавлення волі. Після відбуття покарання [PERSON] склала нотаріально посвідчену заяву про те, що вона та [PERSON] участі у вихованні та утриманні дітей не приймають та підтвердила, що дітьми повністю опікується позивач. Позивач у судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує та просила суд розглядати справу без її участі. Відповідачі до суду не з'явились, про час і місце судового засідання повідомлялись належним чином неодноразово. Відзив чи доказів на спростування позовних вимог до суду не направляли. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи, в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] не перебуваючи в шлюбі з [PERSON] народила доньку [PERSON]. [PERSON] визнав батьківство щодо дитини [PERSON]. Після народження дитини батьки разом не проживали. [PERSON] народила доньку [PERSON], реєстрація народження проведена відповідно до ч.1 ст.135 СКУ. В квітні 2015 року [PERSON] була засуджена Оболонським районним судом м. Києва до відбуття покарання в місцях позбавлення волі строком на 4 роки (вирок Оболонського районного суду м. Києва від 02.04.2015 року). [PERSON] набула статус дитини, позбавленої батьківського піклування (розпорядження Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 02.12.2015 № 754). Над дитиною встановлено опіку, опікунок призначено [PERSON] (розпорядження Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 15.12.2015 № 786). Питання встановлення піклування над [PERSON] не розглядалось, так як батько дитини [PERSON] не позбавлений батьківських прав. Проте участі у вихованні, утриманні дитини не здійснював. Після звільнення з місць позбавлення волі [PERSON] до служби у справах дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації із заявою про повернення їй на виховання малолітньої доньки [PERSON] не зверталась. Приватним нотаріусом КМНО Кириленко Л.В. 16.02.2018 року засвідчено заяву [PERSON] про те, що вона погоджується на позбавлення її батьківських прав, та не має змоги приймати участь у вихованні та утриманні дітей. Також не приймає участі у вихованні та утриманні дитини [PERSON] [PERSON]. Нотаріальною заявою засвідчено, що [PERSON] та [PERSON] повністю опікуєтьсь бабуся [PERSON] [PERSON] є ученицею 9-а класу гімназії № 267. [PERSON] є ученицею 4-а класу гімназії № 261. [PERSON] та [PERSON] мають достатній загальний розвиток. [PERSON] та [PERSON] обслуговуються КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Дарницького району м. Києва № 2». Мають задовільний стан здоров'я. [PERSON] та [PERSON] мають реєстрацію місця проживання та постійно мешкають за адресою: [ADDRESS]. Квартира трикімнатна, з усіма побутовими зручностями, охайна. Для дітей облаштована окрема кімната, створені належні умови для проживання. [PERSON] відповідально та турботливо ставиться до виховання дівчат. 18.09.2018 року органом опіки та піклування Дарницької РДА в місті Києві був наданий висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносни неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], та [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO], оскільки відповідачі .самоусунулись від виконання батьківських обов'язків, зовсім не цікавляться навчанням дітей, їх розвитком та утриманням. Турботу про медичне обслуговування, навчання та будь-які матеріальні витрати на дітей взяла на себе [PERSON] Частина 8 статті 7 СК України передбачає, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. В Декларації ООН прав дитини (1959 р.) зазначено, «дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості». У відповідності до ч.2 ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч.ч. 2, 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У відповідності з ч.2.ст.157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні. За змістом роз'яснень, викладених у п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усунення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Відповідно до ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини, тобто якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Суд вважає доведеним, що не спростовано і відповідачами, що останні протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно дітей, не піклуються про них, не забезпечують їх матеріально. Згідно вимог ст. 180 СК України, діти мають право на утримання батьками до досягнення повноліття. Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а тому суд стягує: з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку починаючи з дня подачі заяви з 14.06.2018 року і до досягнення дитиною повноліття; з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] та малолітньої [PERSON] в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку починаючи з дня подачі заяви з 14.06.2018 року і до досягнення дітьми повноліття. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір сплачений позивачем за позовною вимогою про позбавлення батьківських прав до суду у розмірі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідачів на її користь. Крім того, із відповідачів підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 704,80 грн. за позовною вимогою про стягнення аліментів на утримання дітей.

Outcome: approved