Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про визнання останнього таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що вона є власником вищевказаного житлового будинку. У даному житловому помешканні зареєстрований її внук [PERSON] , однак останній за даною адресою не проживає з 2008 року, участь в утриманні житла не приймає, витрат на комунальні послуги не несе, а тому просить визнати його таким що втратив право на житло, у зв`язку з необхідністю припинення нарахувань по комунальних послугах на відсутнього члена сім`ї. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилися, однак представник подав суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує з підстав, викладених в позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином, відзиву на позов не подав, про поважність причин неможливості прибуття його в судове засідання суд не повідомив. Тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановлення заочного рішення, оскільки, щодо заочного вирішення справи не заперечує позивач. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст. 247, ст. 280 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №154380667 від 30 січня 2019 року [PERSON] є власником житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою [ADDRESS] , однак у вказаному житловому приміщення не проживає з квітня 2008 року, що підтверджується довідкою №354 виданою 22 травня 2020 року Почапинською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області та актом складеним 18 травня 2020 року комісією Почапинською сільської ради Тернопільського району Тернопільської області. Відповідно до вимог ч.1 ст.317, ч.1 ст.319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до вимог ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно із ст.155 ЖК України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 Цивільного кодексу України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] за адресою [ADDRESS] не проживає більше року та не з`являється, щоб знятися з реєстраційного обліку. Будь-яких доказів про поважність причин відсутності відповідача у спірному житловому будинку суду представлено не було. За таких обставин, суд приходить до висновку, що в даному випадку має місце порушення прав позивача відповідачем, які підлягають захисту в порядку усунення позивачу перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved