Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, [PERSON], зареєстрований 24 червня 2011 року у Крюківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області за актовим записом №187; після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище «[PERSON]»; місце проживання дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], визначити з матір'ю. Свої вимоги мотивувала тим, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 24 червня 2011 у Крюківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького МУЮ у Полтавській області за актовим записом №187. Від даного шлюбу сторони мають дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON]., [INFO]. Позивач зазначає, що протягом останнього року стосунки з чоловіком розладились, зникло взаєморозуміння та взаємоповага, стали частими сварки. Тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім'я припинила своє існування. Позивач зазначає, що у зв'язку із зазначеними обставинами примирення та збереження шлюбу неможливе. Окрім того, як вказує позивач [PERSON], перебування у шлюбі суперечить інтересам дітей. За викладених обставин позивач і вимушена звернутись до суду із позовом про розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином повідомлялася судом про дату, час та місце розгляду справи, однак завчасно надала до суду заяву, згідно якої просила суд розглянути справу без її участі та зазначила, що позовні вимоги просить задовольнити та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду справи, однак завчасно надав до суду заяву, згідно якої просив суд розглянути справу без його участі та зазначив, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі письмових матеріалів справи. Вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, враховуючи думку учасників справи, суд встановив наступне. Шлюб між сторонами у справі, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 24 червня 2011 року у Крюківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького МУЮ Полтавської області за актовим записом №187, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Сторони від шлюбу мають малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], що вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 17 жовтня 2011 року Автозаводським відділом державної реєстрації цивільного стану Кременчуцького МУЮ Полтавської області, та доньку [PERSON], [INFO], що вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 01 жовтня 2015 року Автозаводським відділом державної реєстрації цивільного стану Кременчуцького МУЮ Полтавської області. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі статтею 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із положеннями пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В судовому засіданні встановлено, що подружжя шлюбних відносин не підтримує тривалий час. Збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, вони не мають наміру щодо поновлення сімейних стосунків. Заходи, вжиті судом щодо примирення подружжя у виді надання їм строку на примирення, не дали результату. Приймаючи до уваги ту обставину, що сторони не підтримують шлюбно-сімейних стосунків значний час, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін; приймаючи до уваги думку відповідача, який не заперечує проти розірвання шлюбу, а також той факт, що вжиті судом заходи щодо примирення подружжя, не дали результату, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог, і вважає їх такими, що підлягають задоволенню. Частиною 1 статті 160 Сімейного кодексу України визначено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Так, сторони досягли згоди щодо визначення місця проживання дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з матір'ю - [PERSON] Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], позивач [PERSON] при реєстрації шлюбу прізвище не змінювала. Статтею 141 Цивільно-процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 142 Цивільного процесуального кодексу України та частиною 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (зі змінами) передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За викладених обставин, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового, сплаченого нею при подачі позову до суду, а також стягнути на її користь з відповідача [PERSON] сплачений нею судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп., виходячи зі встановленої статтею 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (зі змінами) ставки судового збору при подачі до суду позову немайнового характеру, чинний станом на дату подання позову [PERSON] до суду, а саме в розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved