Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з вищезгаданим позовом, в підтвердження своїх позовних вимог покликається на те, що 29.03.2015 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, за яким вона передала відповідачу 5000 дол. США. Зазначену суму відповідач повинен був повернути до 25.04.2015 року. Після настання кінцевої дати, позивач неодноразово пред»являла відповідачу усні вимоги щодо повернення заборгованості шляхом телефонних дзвінків, надсилання СМС повідомлень. Відповідач вимоги про повернення коштів у добровільному порядку відверто ігнорує, на телефонні дзвінки не відповідає. До теперішнього часу не повернув суми боргу, чим порушує взяті на себе зобов»язання та права позивача. А тому просить стягнути з відповідача вищезгадану суму. Крім того, вказує на те, що згідно ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суму нарахованих 3% річних вказує 11515,98 грн., втрати від інфляції за кожен день прострочення складають 192206,75 грн. Відтак, просить стягнути з відповідача на його користь вищезгадану суму боргу та судові витрати по справі, які складаються з 1300 грн. витрат на правову допомогу та 1922,06 грн. судового збору. В судовому засіданні позивач підтримала позовну заяву з підстав, зазначеній у ній. Додала, що відповідача винаймав у неї житло (літню кухню). В 2015 році позичила відповідачу гроші в сумі 5000 дол. США. Спілкувалася з ним неодноразово, він хворів та казав, що відробить дані гроші. На другий рік відповідав те саме; третій рік почав від неї переховуватися. Мав квартиру на [PERSON] в м.Дрогобичі, вона приїжджала туди, але не застала в хаті. Крім того, вона їздила і до батьків відповідача, які обіцяли повернути борг сина, проте так і не повернули. Просила задоволити позов. Відповідач, який належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання двічі не зявився та не повідомив суд про причини своєї неявки. За таких обставин суд визнав його неявку неповажною та продовжив розгляд справи за його відсутності. Заслухавши думку позивача, дослідивши надані суду докази, оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини,\~якими обґрунтовувалися\~вимоги та\~заперечення,\~та якими\~доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Оглянувши матеріали справи, суд встановив, що 29 березня 2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, за яким позивач [PERSON] передала відповідачу [PERSON] 5000 дол. США з кінцевим терміном повернення суми позики 25 квітня 2015 року. Умови договору відповідачем не виконані, заборгованість за договором позики не повернута. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законадавства у строк, зазначений в договорі, у випадку порушення зобовязання, згідно ст.611 ЦК України, боржник повинен відшкодувати завдані збитки, відповідно до умов укладеного договору. Відповідно до\~ст.1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За змістом\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Крім того, у відповідності до ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Нарахування трьох процентів річних здійснюється за формулою - сума боргу/100%*3% річних/365 днів* кількість днів прострочення. Звідси, 3 % річних складає 11515,98 грн. (132180,22х3%=3965,41/365 (днів в році)=10,86х1060 (днів прострочки)); інфляційні нарахування становлять за період з 26.04.2015 року по 20.03.2018 року 48\~510,55, згідно розрахунку інфляційних втрат, з яким суд погоджується. У відповідності до частини 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законадавства у строк, зазначений в договорі, у випадку порушення зобовязання, згідно ст.611 ЦК України, боржник повинен відшкодувати завдані збитки, відповідно до умов укладеного договору. Даючи оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, цими доказами встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, за яким відповідач отримав від позивача грошові кошти в розмірі 5000 дол. США, однак, умови договору відповідачем виконано не було. Разом з тим, підлягає і до задоволення позов в частині стягнення судових витрат по справі, оскільки відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов»язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. З оглянутої судом договору про надання юридичних послуг від 22.03.2018 року вбачається, що позивач витратила 1300,00 грн. на послуги адвоката, що в свою чергу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1922,06 грн. судового збору. Враховуючи викладене та

Outcome: approved