Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача ФОП [PERSON] про розірвання договору підряду №10052016РШ від 10.05.2016 р. та стягнення коштів у розмірі 164129 грн. 40 коп., в тому числі: 119422 грн. передоплати, 39707 грн. 40 коп. неустойки та 5000 грн. витрат на надання правової допомоги внаслідок не виконання відповідачем умов зазначеного договору. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 10.05.2016 року з відповідачем було укладено договір підряду №10052016РШ, відповідно до умов якого останній зобовязувався зі своїх матеріалів виготовити радіусну шафу-купе і провести її монтаж. Вартість робіт за договором складає 132 358 грн. Пунктом 2.3.1 передбачено сплату відповідачеві передоплати у розмірі 70% від ціни робіт, що складає 92 650 грн., яку позивач сплатила в день укладення договору. Пізніше позивач сплатила відповідачу 26 400 грн. після повідомлення останнім про готовність меблів. Таким чином, загальна сума передоплати, сплачена позивачем, складає 119 422 грн.. Термін виконання зобов'язань відповідача за договором слив 11.07.2017 року. Відповідачу за порушення строків виконання зобовязань на підставі п. 7.3 договору нараховано неустойку на суму 39\~707 грн. 40 коп.. Але відповідачем, незважаючи на направлену на його адресу лист-вимогу від 29.12.2016 року, меблі на день подачі позову не виготовлені. За таких обставин позивач просить суд розірвати договір підряду №10052016РШ від 10.05.2016 р. та стягнути з відповідача 164 129 грн. 40 коп., в тому числі: 119 422 грн. передоплати, 39 707 грн. 40 коп. неустойки та 5000 грн. витрат на надання правової допомоги. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судових засіданнях позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач фізична особа-підприємець [PERSON] та його представник [PERSON] у судових засіданнях та у запереченнях на позов, його не визнали, просили суд відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що відповідач не отримував від позивача грошових коштів у розмірі 26\~471 грн. та часткове виготовлення замовлення, визначеного договором підряду №10052016РШ від 10.05.2016 р. Ухвалою суду від 06.04.2017 р. було відкрито провадження у справі і призначено судове засідання на 24.05.2017 р.. В звязку із заявою відповідача від 24.05.2017 р. про неможливість явки та перенесення судового засідання, розгляд справи було відкладено на 19.06.2017 р.. У судовому засіданні 19.06.2017 р. представником фізичної особи-підприємця [PERSON] [PERSON] було заявлено відвід судді Науменко Я.О. та всьому Тернівському районному суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Ухвалою суду від 19.06.2017 р. відмовлено у задоволенні заяви представника фізичної особи-підприємця [PERSON] [PERSON] про відвід судді Науменко Я.О. та відкладено розгляд справи на 15.08.2017 р.. У судовому засіданні 15.08.2017 р. представником відповідача [PERSON] було заявлено клопотання про призначення почеркознавчої експертизи квитанції від 10.05.16 р. та квитанції від 14.07.16 р.. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, яка визнала, що квитанція від 14.07.16 р. не підписана відповідачем, визнав недоцільним призначення такої експертизи, та оголосив перерву у розгляді справи на 13.09.2017 р.. Ухвалою суду від 15.08.2017 р. за клопотанням представника позивача витребувано інформацію щодо відкритих рахунків на імя [PERSON] з ряду банківських установ, а саме: ПАТ КБ «ПриватБанк», АТ «УкрСиббанк», ПАТ «Державний експортно-імпортний банк» та ПАТ «Державний ощадний банк України». У судовому засіданні 13.09.2017 р. в звязку з неявкою відповідача та його представника оголошено перерву до 18.10.2017 р.. У судовому засіданні 18.10.2017 р. представниками сторін були заявлені клопотання про виклик у судове засідання свідка [PERSON], а також позивача [PERSON] та відповідача ФОП [PERSON], в звязку з чим оголошено перерву до 16.11.2017 р.. Судове засідання 16.11.2017 р. не відбулось в звязку з зайнятістю судді в іншому провадженні. У судовому засіданні 05.12.2017 р. представником позивача відізвано клопотання про виклик свідка [PERSON], проте представник відповідача наполягав на виклику останнього, в звязку з чим судом оголошено перерву на 26.01.2018 р.. У звязку зі змінами до ЦПК України, які набули чинності 15.12.2017 р., ухвалою від 26.01.2018 р. відповідно до ч. 3\~ст. 274 ЦПК України, було призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження, та встановлено відповідачу в строк до 26 лютого 2018 року, але не менше пятнадцяти днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву (заперечення проти позову), слухання по справі було відкладено на 02 березня 2018 року для підготовки учасників процесу до розгляду справи. У судовому засіданні 02.03.2018 р. було оголошено перерву перед дослідженням письмових доказів до 02.04.2018 р.. У судовому засіданні 02.04.2018 р. було оголошено вступну і резолютивну частини рішення та повідомлено про дату виготовлення повного тексту рішення. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 10.05.2016 року між позивачем [PERSON] як замовником, та відповідачем фізичною особою-підприємцем [PERSON], як виконавцем, укладено договір підряду №10052016РШ (далі договір), відповідно до умов якого замовник поручає, а виконавець зобовязується своїми засобами та із своїх матеріалів виготовити радіусну шафу-купе (далі меблі) та провести збірку (монтаж) меблів на обєкті замовника на умовах, передбачених договором, а замовник зобовязується прийняти виконану роботу та оплатити її вартість відповідно до даного договору (а.с.2-3). Згідно з п.2.1 договору ціна робіт, виконаних по ньому, складає 132\~358 грн., в т.ч.: вартість робіт по виготовленні меблів 119\~122 грн. та вартість робіт по збірці (монтажу) меблів 13\~236 грн.. Пунктом 2.3 договору сторони погодили наступний порядок розрахунків: у день укладення договору замовник вносить виконавцю передоплату в розмірі 70% ціни робіт, вказаної у п.2.1 договору, що складає 92\~650 грн.. Інша сума оплачується наступним чином: 20% ціни робіт, вказаної у п.2.1 договору, що складає 26\~471 грн. оплачується виконавцю після отримання замовником повідомлення виконавця про готовність меблів до передачі у день письмового узгодження сторонами дати поставки меблів на обєкт замовника та 10% ціни робіт, вказаної у п.2.1 договору, що складає 13\~236 грн. оплачується виконавцю після закінчення робіт по збірці та монтажу, підписання сторонами акту прийому-передачі виконаних робіт. Відповідно до п. 3.1 договору виконавець зобовязувався виготовити меблі протягом 45 робочих днів після виконання замовником умови, визначеної п.2.3.1 даного договору. Специфікацією до договору від 10.05.2016 р., підписаною сторонами у справі, визначено найменування складових меблів та їх вартість (а.с.4). Позивачем 10.05.2016 р. здійснено передоплату відповідачу на суму 19\~000 грн., про що свідчить товарний чек (а.с.5). Крім того, позивачем 10.05.2016 р. перераховано відповідачу 74 022 грн., що підтверджується квитанцією ПриватБанку та не заперечувалось відповідачем у судовому засіданні (а.с.7). Відповідно до товарного чеку від 14.07.2016 р. позивачем здійснено оплату на 26\~400 грн. (а.с.6), що також підтверджується розпискою [PERSON] (а.с.60). Згідно наданих позивачем товарних чеків за виготовлення шафи-купе загальна сума сплачених нею коштів складає 119\~422 грн.. Отже, після укладення договору і сплати позивачем 10.05.2016 р. відповідачу передоплати останній повинен був виготовити меблі протягом 45 робочих днів, а саме до 11.07.2016 року. Проте, відповідачем вказаних строків не дотримано, меблі, визначені договором та специфікацією до нього, на день подачі позову не виготовлені та не поставлені позивачу. Пунктом 7.2 договору передбачено, що за порушення строків виконання зобовязань виконавець виплачує замовнику неустойку в розмірі 0,3% ціни робіт, строк виконання якої порушено, за кожен день прострочення, але не більше 30% вартості такої роботи. З урахуванням того, що сума робіт складає 132358 грн., то сума неустойки із розрахунку 30% їх вартості становить 39\~707 грн. 40 коп.. У судовому засіданні позивач пояснила, що у відповідача раніше замовляла виготовлення меблів і він виконував роботи без нарікань. При укладенні договору підряду 10.05.2016 р. з відповідачем було узгоджено всі істотні умови. Позивач на виконання своїх зобовязань за договором перерахувала відповідачу частину коштів, а саме: 19\~000 грн. віддала готівкою у день підписання договору (10.05.2016 р.), а решту суми - 74 022 грн. перерахувала в той же день на його банківську картку. Проте в строк, визначений договором підряду, меблі відповідачем виготовлені не були. Після телефонного дзвінка відповідачу у липні 2016 р., останній повідомив позивача про готовність меблів та сказав передати решту частину коштів у сумі 26\~400 грн. через свого напарника [PERSON], що й позивач зробила, повідомивши про це відповідача. На підтвердження отримання грошей [PERSON] надано позивачу товарний чек, а згодом і розписку. Не зважаючи на оплату, роботи у строк та в обсязі, визначені договором, не виконані. Частково було установлено деталі шафи (стойка, полички), але їх вартість нічим не підтверджена. Згодом позивач найняла інших осіб, щоб вони доробили шафу-купе. Відповідач, заперечуючи проти позову, у судовому засіданні зазначив, що працював разом із [PERSON], який був дизайнером. Договір підряду та специфікацію до нього укладав із позивачем на прохання [PERSON], який повинен був зробити всі роботи по виготовленню та установці шафи-купе. Частину грошей від позивача на суму 19\~000 грн. та на 73\~650 грн. він отримав особисто та на свій рахунок. Проте, грошових коштів у розмірі 26\~400 грн. він не отримував, та про їх передачу позивачем [PERSON] йому нічого не відомо. Ніяких офіційних документів, що підтверджують виконання робіт по договору [PERSON] у відповідача немає. Проте, на виконання договору підряду відповідачем здійснена частина робіт: виготовлені багети, встановлені дві стойки, полички, фасад. Суму витрачених матеріалів та робіт по виготовленню і встановленню підтвердити не може. На запитання представника позивача, чи відповідають зазначені деталі шафи-купе умовам договору та специфікації, пояснив, що вони не схожі на ті, що замовлялись. На день подання позову та розгляду справи відповідачем умови договору не виконані. Визначаючи характер спірних правовідносин між сторонами та виходячи з дійсних обставин справи, наявних доказів, суд приходить до висновку, що фактично між позивачем [PERSON] та відповідачем фізичною особою-підприємцем [PERSON]Ю укладено оплатний, двосторонній, консенсуальний договір про виконання робіт за винагороду - договір побутового підряду, що регулюються положеннями глави 61 ЦК України «Підряд», Законом України «Про захист прав споживачів» та відповідає п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів». Відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Згідно зі ст. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Як передбачено ст. 873 ЦК України, вартість робіт, виконаних за договором побутового підряду, визначається за погодженням сторін. За згодою замовника робота може бути ним оплачена при укладенні договору побутового підряду шляхом видачі авансу або у повному обсязі. Згідно із ч. 2 ст. 870 ЦК України, якщо робота виконується з матеріалу підрядника, вартість матеріалу оплачується замовником частково або в повному обсязі, за погодженням сторін, з остаточним розрахунком при одержанні замовником виконаної підрядником роботи. Судом встановлено, що при укладенні договору підряду №10052016РШ від 10.05.2016 р. сторонами погоджені усі істотні умови його договору відповідно до предмету, у тому числі стосовно вартості замовлених робіт, внесення передоплати, строків виконання, відповідальності сторін тощо. За правилами ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону у встановлений строк, одностороння відмова від його виконання не допускається. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Таким чином, суд приходить до висновку про доведеність факту укладення між сторонами договору побутового підряду та його виконання в повному обсязі позивачем. Натомість відповідач взяті на себе зобов'язання перед позивачем не виконав, у визначений за погодженням сторін строк роботи не виконав та меблі позивачеві не передав. Згідно із ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з пунктом 17 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» (далі Закон) послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального та нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Пунктом 2 цієї статті передбачено, що споживач це фізична особа, яка придбає, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцією для особистих потреб, безпосередньою не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. \~З системного аналізу вказаних правових норм виплаває, що визначальною ознакою для віднесення правовідносин до тих, що регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», є наявність особистої потреби фізичної особи для особистих потреб, не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. При розгляді справи встановлено, що позивач уклав спірний договір підряду як фізична особа, будь-які дані щодо виконання підрядних робіт як найманим працівником відсутні. Факт укладення договору підряду сторонами по справі при розгляді справи не спростований. Відповідно до п.2 частини 1 статті 872 ЦК України якщо підрядником були допущені істотні відступи від умов договору побутового підряду або інші істотні недоліки в роботі, виконаній із матеріалу замовника, він має право вимагати за своїм вибором розірвання договору та відшкодування збитків. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно з ч.1 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Відповідно до абзацу 1 ч. 12 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо після укладення договору стане очевидним, що роботи (послуги), зважаючи на їх ціну (вартість) та характеристики або інші обставини, явно не задовольнятимуть інтереси або вимоги споживача, виконавець зобов'язаний негайно повідомити про це споживача. При розгляді справи було встановлено, що в передбачені умовами договору строки, виконавець не виконав визначені у ньому роботи, не повідомив замовника про вартість та характеристики виготовленої частини меблів. Доводи відповідача та його представника про те, що позивачем як замовником порушено строки передоплати в частині внесення коштів у сумі 26\~400 грн. перевірені судом та встановлено, що дійсно зазначену суму позивачем передано [PERSON], який зі слів як позивача так і відповідача працював разом із останнім по виготовленню меблів за договором підряду. На підтвердження отримання цих грошей [PERSON] видано позивачу товарний чек від 14.07.2016 р. з зазначенням суми та призначення платежу: оплата по договору від 10.05.2016 р., а також розписка, в якій відображено, що дана сума отримана для виготовлення шафи-купе. Крім того, відповідачем не надано суду достовірних доказів, які свідчать про те, що він не знав про передачу цих коштів та не отримував дану суму. Отже, докази, наявні в матеріалах справи, безспірно свідчать про\~\~порушення виконавцем істотних умов договору, а саме: предмету, якості та строку його виконання, що є правовою підставою для розірвання договору відповідно до вимог закону та умов договору. На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що відповідач у передбачений договором строк свої зобов'язання за договором належним чином не виконав, сплачену позивачкою відповідно до договору передоплату не повернув, чим допустив істотні порушення умов договору. Оскільки до моменту розгляду судом справи та ухвалення рішення роботи за договором відповідачем не виконані, чим допущено істотне порушення умов договору, позивач не бажає продовжувати договірні відносини та наполягає на розірванні договору і відшкодуванні збитків, суд приходить до висновку про доведеність порушення прав [PERSON] як споживача, які підлягають захисту обраним нею способом шляхом розірвання договору підряду № 10052016РШ\~ від 10.05.2016 р. та стягнення з відповідача сплачених позивачем грошових коштів за вказаним договором в сумі 119 422 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Виходячи з положень ч.1 ст. 548 ЦК України неустойка (штраф, пеня) підлягає стягненню, якщо це встановлено договором або законом.\~\~ Пунктом 7.2 договору передбачено, що за порушення строків виконання зобовязань виконавець виплачує замовнику неустойку в розмірі 0,3% ціни робіт, строк виконання якої порушено, за кожен день прострочення, але не більше 30% вартості такої роботи. З урахуванням того, що ціна робіт складає 132 358 грн., то сума неустойки складатиме (132 358 грн. : 30% х 100) = 39\~707 грн. 40 коп. Тому позовні вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача. Також підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 5\~000 грн., оскільки позивач для захисту прав та інтересів був змушений звернутися за правовою допомогою, у зв'язку з чим поніс додаткові витрати, що підтверджується актом виконаних робіт від 02 березня 2018 року та квитанціями про сплату гонорару від 19.02.2018 р. та від 02.03.2018 р.. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, повязані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Позивач відповідно до вимог ч.2 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору, а тому відповідно до вимог ч. 6 статті 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1591 грн. 29 коп. та витрати на правову допомогу на користь позивача у розмірі 5 000,00 грн. На підставі викладеного та ст. ст. 525, 526, 536, 548, 610, 611, 629, 651, 837, 865, 870, 872, 873 ЦК України, ст.ст. 1,10 Закону України «Про захист прав споживачів»,

Outcome: approved