Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, в обґрунтування якої зазначила, що перебувала в цивільному шлюбі з відповідачем до 13.05.2014 р., під час якого в неї народилася дитина [PERSON], [INFO] Позивач зазначає, що відповідач на цей час проживає окремо, добровільно надавати допомогу на утримання спільної дитини відмовляється. Позивач також зазначає, що відповідач аліментів на користь інших осіб не сплачує, у зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини заробітку(доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 26 липня 2018 року за зазначеною справою було призначено підготовче судове засідання, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. В строк, встановлений судом, відповідачем не було подано до суду відзиву на позовну заяву. Підготовче судове засідання 10.08.2018р. відкладалося з причини неявки відповідача.Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 16 серпня 2018 року підготовче провадження по зазначеній цивільній справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Сторони в судове засідання для розгляду справи по суті не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, від позивача до суду надійшла заява з проханням розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі (а.с. 21). Від відповідача через канцелярію суду також надійшла заява з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить їх задовольнити, погоджується сплачувати аліменти (а.с. 33). Згідно ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про прийняття заяви відповідача про визнання відповідачем позовних вимог. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне: Судом встановлено, що позивач та відповідач мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 27 лютого 2012 року Виконкомом Криворізької сільської ради Добропільського району Донецької області, відповідний актовий запис № 3 від 27 лютого 2012 року (а.с. 4). Зазначений факт підтверджується також Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00020551349, сформованого 13 липня 2018 року Добропільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, з якого вбачається, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], прізвище дитини змінено з «[PERSON]» на «[PERSON]» на підставі спільної заяви № 1/07-5 від 27 лютого 2012 р. (а.с. 10-11). Згідно довідки № 476 від 09.07.2018 року, виданої Виконавчим комітетом Добропільської сільської ради, [PERSON], [INFO], дійсно зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS] та має наступний склад сім'ї: [PERSON], [INFO] - мати; [PERSON], [INFO] - донька; [PERSON], [INFO] - донька; [PERSON], [INFO] - син (а.с. 9). Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи з положень ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Таким чином, зважаючи, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо достатності заробітку відповідача для виплати аліментів в мінімальному рекомендованому розмірі, суд, враховуючи норму ч. 3 ст. 182 СК України, а також визнання відповідачем позовних вимог, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину, який складає 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 704,80 грн. Суд також вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на імя якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. На підставі викладеного,

Outcome: approved