Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача КС «Злагода» про стягнення коштів за договором № 6310д від 02.07.2013 року про залучення строкового внеску члена кредитної спілки на депозитний рахунок, укладений між нею та КС «Злагода», та просила стягнути з відповідача на її користь 43111,92 грн., з яких: 33313,73 грн. - сума вкладу, 2395,20 грн. -\~відсотки, 633,96 грн. 3% річних, 767,74 грн. інфляційні нарахування, 6001,29 грн. невиплачені проценти на внесок, а також 2000 грн. у відшкодування моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачем КС «Злагода» порушено зобовязання відповідно до умов договору вкладу, чинне законодавство та його права як вкладника. У судове засідання позивач не зявилась, однак надіслала на адресу суду заяву, в якій просила слухати справу у його відсутність, позовну заяву підтримує. Представник відповідача у судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, а тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням\~ст. 224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Спірні правовідносини сторін ґрунтуються на вимогах ст.ст.\~1058,\~1060,\~1061 ЦК України, положеннях\~Законів України «Про кредитні спілки», «;Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», «;Про захист прав споживачів». Згідно п. 1 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»\~кредитні спілки є фінансовими установами, які в належному порядку зареєстровані та надають фінансові послуги. П. 4 ч.1 ст. 4 Закону визначає фінансову послугу, зокрема, як послугу залучення фінансового активу із зобовязанням щодо наступного його повернення. Водночас\~ст. 1 Закону України «Про кредитні спілки»\~визначає кредитну спілку як неприбуткову організацію, засновану фізичними особами, професійними спілками, їх обєднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок обєднаних грошових внесків її членів. КС «Злагода» є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом. Стаття 23 Закону регламентує належність внесків (вкладів) на депозитні рахунки та нараховані на них проценти членів кредитної спілки цим же членам цих же вкладів на праві приватної власності. Кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти, зазначені в частині першій цієї статті, у порядку і строки, які визначені відповідно до частини сьомої\~статті 10 цього Закону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами. Відповідно до ч.1\~ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно\~ст. 1060 ЦК України\~договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад); за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Відповідно до\~ст. 1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу; проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав; у разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. Згідно\~ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 02.07.2013 року між відповідачем КС «Злагода» та позивачем [PERSON] було укладено договір № 6310д про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, відповідно до умов якого відповідач прийняв у позивача на депозитний рахунок грошові кошти у розмірі 33313,73 грн. зі сплатою 28,4% річних на строк до 02.07.2015 року. Згідно з п. 2.9 договору спілка зобовязана повернути вкладнику суму внеску, а також нараховані, але несплачені проценти в день визначений п.1.1 цього Договору (02.07.2015) в якості закінчення строку внеску. Внесення [PERSON] грошових коштів на депозитний рахунок, у виконання умов договору, підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордера. Згідно акту звірки розрахунку за депозитом при наявності договорів станом на 30.06.2015 року основна сума становить: 33313,73 грн., відсоток: 2395,20 грн. Позивач бажав повернути кошти, звертаючись до відповідача, однак КС «Злагода» не повернула позивачу у визначені договором строки суму вкладу. Суд також вважає обґрунтованою вимогу позивача про стягнення процентів з 03.07.2015 року (наступного дня після закінчення строку дії договору) по 04.02.2016 року (день звернення до суду), які становлять 6001,29 грн.( 35708,93 х 0,284% : 365 х 216 днів), адже згідно із\~статтею 599 ЦК України\~зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частини пятої\~статті 1061 ЦК України\~проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Таким чином проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу по день фактичного їх повернення вкладникові. Даний висновок суду відповідає Правовій позиції Верховного Суду України, висловленій в постанові №6-247цс від 28.01.2015 року. Крім того, позивач, звертаючись до суду з позовом, просить стягнути 3% річних та інфляційні втрати, зважаючи на невиконання грошового зобовязання, провівши розрахунок та включивши вказані суму в розмір процентів. Суд звертає увагу, що згідно із частиною другою\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто, позивач має право вимагати стягнення з відповідача на його користь 3 % річних та інфляційні втрати. Відповідні Правові позиції, висловлені Верховним Судом України в постановах №6-247цс від 28.01.2015 року, №6-39 цс13 від 29.05.2013 року. Відповідно 3% річних становитимуть 633,96 грн. (35708,93 х 0,03 : 365 х 216). Щодо інфляційних втрат, то при їх визначені суд враховує\~лист Верховного Суду України від 03.04.1997 року №62-97 «Рекомендації відносно порядку застосування індексу інфляції при розгляді судових справ», для визначення суми заборгованості з урахуванням індексу інфляції необхідно суму боргу помножити на індекс інфляції за весь період та поділити на 100%. Індекс інфляції за весь період прострочення складає: липень грудень 2015 року. Відповідно 35708,93 х 102,15% : 100% = 36476,67 грн. Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, заявленої позивачем у розмірі 2000 грн., суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині, оскільки ні договором вкладу, ні законом, який регулює правовідносини, що виникли між сторонами, не передбачена така відповідальність за невиконання зобов'язання як відшкодування моральної шкоди. Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору, відповідно до\~ст. 88 ЦПК України, судовий збір необхідно стягнути з відповідача в розмірі 551,20 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: partial